Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року. м. Івано-Франківськ.

Колегія суддів, судової палати у цивільних справах, апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й.

За участю секретаря: Вінтоняк О.І.

Сторін: позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 березня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

18 січня 2011 року, ОСОБА_5 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач самочинно збудував господарську споруду на земельній ділянці, яка закріплена за житловим будинком що належить їм на праві спільної сумісної власності. З його діями вона активно не погоджується, через них вона змушена за рахунок робочого часу звертатись до прокуратури та інших правоохоронних органів, втратила багато часу, який могла використати для виховання неповнолітньої дитини і зазнала моральних страждань.

Просила стягнути з відповідача на її користь 4000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 березня 2011 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки 300 гривень у відшкодування моральної шкоди та судові витрати у справі.

______________________________________________________________

Справа № 22-ц-824/2011 рік. Головуючий у 1 інстанції: Веселов В.М. Категорія 30 Суддя-доповідач: ОСОБА_6

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції сторони подали апеляційні скарги в яких посилаються на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі позивачка вказує на те, що відповідачем порушено її права як співвласника житлового будинку. Суд першої інстанції не врахував того, що вона, через неправомірну поведінку відповідача зверталась у різні інстанції, понесла душевні переживання і страждання, які оцінила на суму 4 000 гривень, отримувала незручності, відповідач. Здійснюючи самочинне будівництво, на земельній ділянці, на якій розташований житловий будинок, що є їхньою спільною власністю, порушував її спокій , 300 гривень є недостатньою сумою у відшкодування понесеної нею моральної шкоди, тому просить рішення суду скасувати і задовольнити її позо в повному обємі.

Відповідач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції вказує на те, що веранда, перебудову якої він здійснив існувала раніше і позивачка проти перебудови не заперечувала. У підтвердження своїх позовних вимог, позивачка подала документи, які повторюються. Суд вийшов за межі позовних вимог і як на підтвердження доводів позивачки посилається на рішення суду, якого вона про нього не заявляла. Судові витрати з нього також стягнуті неправильно. Оплачені нею 3000 гривень, стосуються також інших справ, угоду про які уклала позивачка.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, позивачку її представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що апеляційна скарга позивачка не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга відповідача, в частині судових витрат підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, правильно встановлено що відповідач вчинив неправомірні дії, яким порушив її законні права і через таке порушення права, вона мала незручності у особистому житті, порушився спосіб її життя, за звичай який вона вела. Розмір моральної шкоди визначений відповідно до тих страждань, які перенесла позивачка. Суд, задовольняючи вимоги у частині стягнення 3 000 гривень витрат за надання правової допомоги, не врахував того, що адвокату ОСОБА_2, відповідно до договору було сплачено 3 000 гривень за підготовку документів для предявлення позову і вона приймала участь в розгляді справи в судових засіданнях протягом 43 хвилин, про що свідчить журнал судового засідання про фіксування процесу технічними засобами. Доказами понесення витрат на правову допомогу позивачкою є оригінал квитанції про оплату нею 3 000 гривень та договір про надання правової допомоги, який не вказує на конкретні правові послуги та їхню вартість. Колегією суддів встановлено, що правова допомога надавалась.

За таких обставин розмір витрат за надання правової допомоги суперечить вимогам ст. 84 ЦПК України і підлягає зменшенню.

Рішення суду в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і у цій частині, апеляційні скарги сторін підлягають відхиленню.

Щодо витрат, понесених позивачкою на надання правової допомоги, то колегія суддів, приходить до висновку що вони підлягають зменшенню до 600 гривень. Витрати повязані із збором на матеріально-технічне забезпечення розгляду справи, оплачені відповідно до діючого законодавства.

Розглянувши справ в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів, керуючись ст., ст. 307; 308; 309; 313-317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 березня 2011 року, в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 3 000 гривень за надання правової допомоги скасувати і стягнути на користь позивачки 600 гривень за надання правової допомоги. У решті рішення суду першої інстанції, залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення але може бути оскаржене у касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_8