Справа № 2-4540/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.12.2011 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

секретаря Фомінок В.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання права власності посилаючись на такі обставини.

14.04.2007 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

При зверненні позивачки до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що нею не надано доказів які підтверджують її родинні стосунки з померлим.

Просить суд встановити факт сумісного проживання однією сімєю її та ОСОБА_3 починаючи з 1950 року, визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, подав до суду заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2007 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3 (а.с. 9).

Йому на праві приватної власності належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12,30).

За життя ОСОБА_3 заповіту не лишив (а.с. 34-36). Спадкоємцями за законом першої черги є його дружина ОСОБА_1 та сини ОСОБА_2, ОСОБА_4.

27.09.2007 року ОСОБА_4 помер (а.с. 10). Спадщину після смерті батька він не прийняв.

При зверненні позивачки до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що нею не доказано родинний звязок із померлим ОСОБА_3 (а.с. 11).

На запит позивачки до відділу РАЦС по місцю реєстрації шлюбу прийшов лист згідно якого запис акту про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в архіві відділу ЗАГС Гудермесського району Чеченської республіки не збереглися (а.с. 13)

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2, син позивачки, пояснив суду, що померлий ОСОБА_3 та позивачка є чоловіком та дружиною, проживали разом з 1950 року.

Даний факт також підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвами про народження відповідача та його померлого брата де батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 7,8).

За таких обставин суд вважає, за можливе встановити факт сумісного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1950 року, визнати за позивачкою право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1217, 1220, 1261 ЦК України, ст. ст. 209, 212-215, 256 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 починаючи з 1950 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 14.04.2007 року.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5