Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц-3346/2011 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: . ОСОБА_2,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_3,

при секретарі: Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні водопровідною колонкою та у відновленні водопроводу, встановленні безоплатного земельного сервітуту, затвердження умов користування земельним сервітутом та зобов'язання повернути водопровідну колонку, третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який уточнювала та доповнювала підчас розгляду справи. Просила: усунути перешкоди в користуванні водопровідною колонкою; встановити безоплатний постійний земельний сервітут на право користування земельною ділянкою площею 41,3 м2, розташований по вул. Репіна, 14/2 в м. Бердянськ, для проведення (будівництва) водопроводу з вул. Сєрова до житлового будинку позивача, а також для його експлуатації та обслуговування, відповідно до схеми розробленої у висновку судової експертизи від 22.11.10 року № 91; затвердити умови користування безоплатним постійним земельним сервітутом на право користування земельною ділянкою площею 41,3м2, розташованою по вул. Репіна, 14/2 в м. Бердянськ, для проведення (будівництва) водопроводу з вул. Сєрова до житлового будинку позивача, а також для його експлуатації та обслуговування, що викладені в Договорі про встановлення земельного сервітуту; зобов'язати відповідача повернути їй водопровідну колонку. Понесені нею судові витрати просила стягнути з відповідача на її користь. Зазначала, що за домоволодіння закріплена земельна ділянка, на якій їй дозволено будівництво житлового будинку. Вона є власником 11/20 частин домоволодіння. В 1971 році на земельну ділянку проведено водопровід та збудований колодязь з водопровідною колонкою. Вказувала, що їй видано посвідчення на право користування водопроводом та з нею укладений договір з водопостачання та каналізаційного водовідведення. З 1996 року відповідач закрив подачу води та в 2002 році зняв колонку. На місці старого водопроводу відповідачем збудовано гараж. В зв'язку з цим виконавчий комітет дозволив будівництво нового водопроводу відповідно до узгодженого проекту. Зазначала, що для неї розроблений проект Бердянським філіалом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» та узгоджений з необхідними службами. За проектом водопровід повинен прокладатися через земельну ділянку, що виділена в користування відповідача, який згоди не надає. Вказувала, що інший варіант проведення водопроводу не можливий.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .Д. відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог позивача заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником 11/20 частин , а ОСОБА_5 -1/4 частини житлового будинку № 14/2 по вул.. Рєпіна у М.Бердянськ на підставі свідоцтв про право власності, виданих відповідно до рішення виконавчого комітет) Бердянської міської ради від 17.04.1989 року № 154. Власником 1/5 частини домоволодінні є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.1990 року та договору дарування від 17.05.2002 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.10.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2009 року, визначено порядок користування земельною ділянкою по вул. Рєпіна № 14/2 у м. Бердянську між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 на виділеній їй у користування земельній ділянці замість сараю «Б» збудувала житловий будинок.

У користування ОСОБА_5 виділена земельна ділянка, на якій раніше розташовувався водопровід, колонка та колодязь для її обслуговування та земельна ділянка відповідача межує із земельною ділянкою позивачки.

Позивачкою надано єдиний проект проведення водопроводу, який складеш Бердянським філіалом «НДІпроектреконструкція» в 2003 році та з урахуванням якого висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22.11.2010 року запропоновано встановити порядок користування земельною ділянкою площею 41,3 кв.м., належною відповідачу ОСОБА_5, для прокладення та обслуговування водопроводу .

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. ( ч.1 ст. 401 ЦК України)

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Частинами 1, 2 ст. 100 ЗК України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. ( ч.2,3 ст.402 ЦК України)

Відповідач заперечував проти встановлення позивачці сервітуту на право прокладення та експлуатації водопроводу на належній йому земельній ділянці, посилаючись на те, що вона із цього приводу в досудовому порядку до нього не зверталась, свою потребу у водовідведенні може задовольнити іншим способом, та надав схему кварталу, з якого вбачається, що по вул..Рєпіна у м. Бердянськ інші мешканці цієї вулиці збудували водопровід, від якого здійснюється водопостачання до їх будинків, а також проект водопровідного вводу, затверджений ДКП «Бердянський міськводоканал», де зазначено, що водопостачання здійснюється через водопровід, розташований по вул.. Рєпіна ( а.с.67,156 т.2)

До того ж, як варіант прокладення водопроводу з вул.. Рєпіна по земельній ділянці ОСОБА_4 передбачався у висновку технічної експертизи № 34 від 22 серпня 2003 року(а.с.122-124т.1).

При цьому, позивачка в суді апеляційної інстанції підтвердила факт існування такого водопроводу, проте зазначила, що не бажає підключатись до існуючого водопроводу мешканців вулиці, а бажає скористатись своїм правом на підключення до міських мереж водопроводу.

Судом встановлено, що за наданим позивачкою варіантом установлення сервітуту будуть суттєво порушуватись права власника земельної ділянки - відповідача у справі.

Проаналізувавши надані сторонами докази та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачкою на час вирішення спору не надано доказів, в передбаченому ст.ст. 10,11 ЦПК України порядку про те, що наявний проект водопостачання і водовідведення належного їй будинку не обмежує інтереси інших землекористувачів, а також що іншим способом вона не може задовольнити свою потребу у влаштуванні та експлуатації водопроводу, інакше як установленням земельного сервітуту на право прокладення та експлуатації цього водопроводу на належній відповідачу земельній ділянці.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спір про усунення перешкод в користуванні водопровідною колонкою та у відновленні водопроводу, встановленні безоплатного земельного сервітуту, затвердження умов користування земельним сервітутом та зобов'язання повернути водопровідну колонку, повно і всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначив правовідносини сторін і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги позивачки є безпідставними та відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи , викладені в апеляційній скарзі, полягають у переоцінці тих доказів, які були належним чином досліджені і оцінені судом першої інстанції , і не доводять неповноти або неправильності встановлення обставин, які мають значення для справи.

При цьому районний суд навів у рішення відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2011 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: