__________________________________________________________________
Справа№1512/2-1610/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2011 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Васильків О. В.

за участю секретаря - Дикун В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, суд, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. При цьому позивач стверджує, що він знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 17 вересня 1999 року, та під час шлюбу вони 14.08.2002 року уклали на імя відповідача договір про інвестування будівництва квартири 65 по вул. Тополевій, загальною площею 90,92 кв.м, розташованої на 7-ому поверсі. Вказана квартира згідно акта прийому - передачі від 08.11.2004 року та свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 16.12.2004 року Виконавчим комітетом Одеської міськради, видані на імя відповідача ОСОБА_2 Позивач вказує, що шлюб з відповідачем розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 18 червня 2009 року. Позивач вважає, що, як чоловік, він має право на Ѕ частину та в звязку з тим, що відповідач не визнає його право на вказану частку, він змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, предявила зустрічний позов про визнання за нею права власності на 2/3 частини спірної квартири, а за відповідачем по зустрічному позову на 1/3 частину квартири, в подальшому просила в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі. При цьому відповідач та її представники спочатку вказували, що частка відповідача має бути більшою, так як з відповідачкою проживає син сторін ОСОБА_3, 08.06.2004 року, потім вказували, що кошти на інвестування будівництва квартири надали батьки відповідачки, а позивач не мав таких коштів, тому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 зустрічні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності від 16.12.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міськради, зареєстрована в ОМБТІ та РОН 04.02.2005 року / а.с. 26/.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради 17.09.1999 року 1-ЖД №273815, слідує, що 17 вересня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб / а.с. 7/. Вказаний шлюб розірвано, що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 24.07.2009 року 1-ЖД №080113 /а.с.8/.

Як вбачається з наданого суду договору про будівництво житла, укладеного 14.08.2002 року між Управлінням з питань розподілу та реалізації житла ВК ОМР та ОСОБА_2, предметом договору є інвестування будівництва квартири № 65 по вул. Тополевій, будівельний номер 2, м. Одесі.

Згідно акту прийому передачі квартири від 08.11.2004 року здійснена передача квартири ОСОБА_2, та вказаний акт є підставою для оформлення права власності на ОСОБА_2

Згідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором, та відповідно до ч.3 названої статті за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а розмір аліментів, які вони отримують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Дослідивши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вказана спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи відповідача про те, що кошти були перераховані від імені ОСОБА_2, а також те, що кошти надавались батьками ОСОБА_2, на підтвердження чого надано суду квитанції про перерахунок коштів та довідку про місце роботи батька ОСОБА_2, тому у позивача немає права вимагати частки власності в спірній квартирі, суд вважає недоведеними та такими, що не є належними доказами відносно предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, зустрічні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 68, 70, 71 СК України, суд, -

вирішив:

Позов позивача ОСОБА_1 до відповідач ОСОБА_2 "про розподіл майна, що є об*єктом спільної сумісної власності пожружжя, - задовольнити повністю.

Визнати право власності по 1/2 частині за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 92,8 кв.м, у тому числі житлову 35,5 кв.м, підсобну 55,6 кв.м.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя : Васильків О. В.