справа №2-о-192/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі Дементьєвої О.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2011 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищезазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви заявник, його представник послались на те, що заявник є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка своїм заповітом залишила все належне їй майно своєму сину заявнику. Останній у передбачений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак наразі не може отримати свідоцтво про право на спадщину через наявні в документах розбіжності в написанні його прізвища та прізвища померлої матері. За таких обставин заявник, вважаючи, що факт родинних відносин між ним та померлою повністю підтверджується документами та поясненнями свідків, звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та померлим спадкодавцем.

В судовому засіданні заявник, його представник викладені в заяві вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Натомість від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності такої особи та винесення рішення судом на свій розсуд.

Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2004 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено заповіт, яким остання на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно, майнові права та обов`язки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Викладене підтверджується копією відповідного заповіту.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років ОСОБА_3 померла, а після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 квітня 2011 року серія НОМЕР_1 .

Задля прийняття спадщини заявник 12 серпня 2011 року звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, про що свідчить копія даної заяви, зареєстрованої за №10-1884.

Як свідчить копія паспорту заявника та копія паспорту померлого спадкодавця, копія свідоцтва про смерть спадкодавця, копія заповіту спадкодавця, розбіжності в написанні прізвищ заявника та спадкодавця ОСОБА_3 дійсно мають місце і полягають в тому, що прізвище заявника записано як « ОСОБА_4 », а прізвище спадкодавця « ОСОБА_5 ». Викладене унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину заявником саме як рідним сином померлої спадкоємцем першої черги за законом.

Разом з тим, із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження заявника, де його прізвище, ім`я та по-батькові записано російською мовою як « ОСОБА_6 », а прізвище, ім`я та по-батькові матері російською мовою « ОСОБА_7 », а також із фотографій родини заявника в контексті фотографій в копіях паспортів заявника та померлої, з урахування пояснень допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 судом встановлено, що заявник та померлий спадкодавець дійсно є сином та матір`ю відповідно. Наявність розбіжностей в написанні прізвища померлого спадкодавця в свідоцтві про смерть, в заповіти, в паспорті із написанням прізвища заявника в його паспорті свідчить про допущення технічної помилки при здійсненні перекладу прізвища спадкодавця з російської на українську мову при видачі ОСОБА_3 паспорту громадянки України, на підставі якого і здійснювалось оформлення свідоцтва про смерть та заповіту.

Звернення заявника до суду із даною заявою обумовлено бажанням прийняти спадщину своєї матері ОСОБА_3 шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в державній нотаріальній конторі і неможливістю це зробити без звернення до суду через наявність перешкоди у вигляді розбіжності в документах при зазначенні прізвища спадкоємця та спадкодавця, що в свою чергу, не дозволяє підтвердити їх родинні відносини.

Згідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормою ст.256 ЦПК України закріплено перелік таких юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстровано відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №3048.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 11, 208, 209, 212, 213, 215, 218, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Судові витрати у справі розподілити у відповідності до закону.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя А.В. Брага