АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5770/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання права власності на самовільні забудови, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на самовільні забудови, мотивуючи свої вимоги тим, що вони, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом від 12 серпня 2009 року, є співвласниками домоволодіння по вул.Некрасова,14 в м.Дніпропетровську.

У зв'язку з наявністю перепланувань у житловому будинку та зведенням прибудови до літньої кухні, сараїв та гаражу, ДМБТІ зробило в технічному паспорті відмітку про самовільні будівлі не введені в експлуатацію, що перешкоджає їм у вільному розпорядженні майном та обмежує їх права як власників нерухомого майна. Тому позивачі просили визнати за ними право спільної сумісної власності на нерухоме майно, яке знаходиться по вул.Некрасова,14 в м.Дніпропетровську, у тому числі на житловий будинок А-1 загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 35 кв.м., прибудову а-1 площею 7,0 кв.м, тамбур а1-1 площею 4 кв.м., прибудову до літньої кухні площею 8,8 кв.м., сараї Г, Д, Е та Л і гараж Ж за ОСОБА_3 1/4 частки та ОСОБА_2 3/4 частки.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення, як незаконного, постановленого з неправильним застосуванням норм матеріального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.7 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша ст.376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Встановивши, що в 2009 році позивачі успадкували домоволодіння по вул.Некрасова,14 в м.Дніпропетровську, в якому спадкодавцем були самочинно збудовані сараї і гараж, здійснено прибудови до будинку А-1, літньої кухні Б та інше, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачами права власності на вказані будівлі.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи не мають суттєвого значення для вирішення спору, висновки суду не спростовують і не дають підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: