Справа № 2-1473/2011р.
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2011 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шершак М.І.

при секретарі - Українець Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1

Володимирівни до акціонерного комерційного інноваційного банку „Укрсиббанк про визнання недійсним договору, за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку „Укрсиббанк до ОСОБА_1, про стягнення коштів за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач АКІБ „Укрсиббанк свої вимоги мотивує тим, що 30.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „Укрсиббанк і ОСОБА_1, було укладено кредитний договір на суму 51140,00 доларів США, зі сплатою 13,50 відсотків річних . Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно частками сплачувати кредит та відсотки за користування ним. Однак відповідач перестав виконувати умови кредитного договору . Станом на час розгляду справи відповідач має перед банком заборгованість 433134,63 грн.: за кредитом в сумі 50675,80 долари США, по відсоткам 3329,07 доларів США. За невиконання зобовязань відповідачу нарахована пеня 134,23 грн., пеня за прострочення відсотків 1509,13 грн., також нарахована неустойка за порушення виконання зобовязань 500,00 грн. Договір забезпечений договором іпотеки , згідно якого з метою зебезпечення виконання зобовязань в заставу передавалась двокімнатна квартира №141 в будинку №58 „В по вулиці Харківській м. Суми .

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені суми заборгованості за кредитним договором та судові витрати , витрати з ІТЗ, вимоги про визнання кредитного договору недійсним не підтримує з підстав викладених в своєму запереченні наданому суду раніше

ОСОБА_1 позов про визнання договору недійсним підтримує в повному обсязі, позов АКІБ „Укрсиббанк не визнає , звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати кредитний договір недійсним, мотивує це тим, що договір не відповідає вимогам ЦПК України, позивач був позбавлений дізнатись про всі істотні умови договору, умови кредитного договору являються не справедливими, банк порушив кредитну дисципліну , банк не мав права надавати

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи вважає, що позов АКІБ «Укрсиббанк підлягає задоволенню повністю, позов ОСОБА_1, не підлягає задоволенню згідно наступного:

Як було встановлено під час судового засідання, 30.07.2008 року між Акціонерним

комерційним інноваційним банком „Укрсиббанк і ОСОБА_1, було укладено кредитний

договір на суму 51140,00 доларів США, зі сплатою 13,50 відсотків річних . Відповідно до умов договору відповідач мав щомісячно частками сплачувати кредит та відсотки за користування ним. Однак відповідач перестав виконувати умови кредитного договору . Станом на час розгляду справи відповідач має перед банком заборгованість 433134,63 грн.: за кредитом в сумі 50675,80 долари США, по відсоткам 3329,07 доларів США. За невиконання зобовязань відповідачу нарахована пеня 134,23 грн., пеня за прострочення відсотків 1509,13 грн., також нарахована неустойка за порушення виконання зобовязань 500,00 грн. Договір забезпечений договором іпотеки , згідно якого з метою зебезпечення виконання зобовязань в заставу передавалась двокімнатна квартира №141 в будинку №58 „В по вулиці Харківській м. Суми , дані обставини у судовому засіданні підтверджуються доказами, а саме: копією кредитного договору а.с.а.с. 129-136. копією графіку виконання зобовязань з боку відповідача ОСОБА_1 а.с.а.с. 137-145, копією договору іпотеки а.с.а.с.146-149, копією довідки розрахунку а.с.а.с.150,151 .

В порушення вимог розділу 3 Права і обовязки сторін Договору від 30.07.2008 року

відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору і припинив внесення

щомісячних платежів за кредитом та відсотках за користуванням ним.

Відповідно до п.п. 3.1.1.-3.1.5, Договору між сторонами від 30.07.2008 року позивач АКІБ "Укрсиибанк має право стягувати достроково заборгованість за кредитом, відсотками та штрафні санкції у випадку невиконання відповідачем умов договору.

Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним

договором від 30.07.2008 року, ст. ст. 526, 530, 536, 1054 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися

належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача АКІБ „Укрсиббанк заборгованість, за кредитом в сумі 433134,63 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АКІБ „Укрсиббанк судові витрати судовий збір в сумі 1700 гри., витрати з ІТЗ-120грн.

Стягнення необхідно провести на користь Публічного акціонерного товариства

„Укрсиббанк яким тепер являться АКІБ „Укрсиббанк відповідно до вимог Закону України „Про акціонерні товариства відповідно до вимог рішення акціонерів. Що стосується позову ОСОБА_1 то під час розгляду справи було встановлено , що ОСОБА_1, повинна була повертати кредит і відсотки за користуванням кредитом. Також було встановлено судом у судовому засіданні, що не спростовується і ОСОБА_1, що остання, перестала в повній мірі сплачувати кошти за кредитним договором, тобто не виконує свої зобовязання за кредитним договором від 30.07.2008 року. А тому, є всі підстави стверджувати, що поведінка боржника ОСОБА_1, є недобросовісною, а подання даного позову є додатковим підтвердженням намірів Позивача-боржника уникнути виконання взяти на себе зобовязань.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах ч. З ст. 13 Цивільного кодексу України.

Доводи, які наводяться позивачем в обґрунтування заявленого позову щодо незаконності використання іноземної валюти при здійсненні кредитної операції, як засобу платежу, та необхідності наявності індивідуальної ліцензії для здійснення подібного роду операцій є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 статті 192 Цивільного кодексу України , встановлена можливість використання іноземної валюти, як засобу платежу у випадках і в порядку встановлених законом.

Нормою частини 3 статті 533 ЦК України також передбачена можливість використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків, у випадках, порядку та на умовах,встановлених законом.

Таким чином, чинне законодавство України допускає можливість використання іноземної валюти у договірних зобовязаннях.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» однією з банківських операцій є розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Прицьому, згідно ст. 2 цього ж Закону, кошти - це гроші у національній або_іноземній_валюті' чи їх еквівалент.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України

індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється: якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Отже, надання кредитів в іноземній валюті прямо передбачено нормами законодавства, що регулює банківську діяльність.

Цивільним кодексом України відносини в сфері кредитування регулюються спеціальними нормами параграфу 1, 2 Глави 71 , а саме статтею 1054 ЦК України, відповідно до якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа ,кредитодавець, зобов'язується надати грошові коштикредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стосовно необхідності наявності індивідуальної ліцензії при наданні кредитів в іноземній валюті, то на сьогоднішній день надання банківськими установами кредитів в іноземні й валюті є правомірним за умови отримання банком банківської ліцензії та письмового дозволу Національного банку України генеральної ліцензії у відповідності до Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій затверджено Постановою правління НБУ від 17 липня 2001 року N 275). При цьому чинне законодавство України не містить імперативних норм стосовно обовязковості отримання індивідуальної ліцензії при здійсненні кредитування в іноземній валюті.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

При цьому відповідно до п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему

валютного регулювання і валютного контролю» до переліку операцій, які потребують індивідуальної ліцензії відноситься в тому числі: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Суд вважає, що вказаним нормативно-правовим актом передбачено необхідність отримання індивідуальної ліцензії при здійсненні кредитних операцій між резидентами виключно в тих випадках, коли терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

В той же час, позивач у своєму позові не наводить доказів того, що сума та строк отриманого ним кредиту, які були визначені укладеним між сторонами по справі кредитним договором, віднесено чинним законодавством до тих випадків кредитування в іноземній валюті, які потребують отримання індивідуальної ліцензії.

При цьому, згідно до листа Національного банку України від 07.12.2009 року за № 13-

210/7871-22612: «На сьогоднішній день законодавець не визначив межі термінів і сум надання, одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії».

Відповідно до п. 2.1. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (затверджено Постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року N 275, на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати, в тому числі, операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Пунктом 2.3. цього ж Положення передбачено, що за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати, в тому числі операції з валютними цінностями.

АКІБ «Укрсиббанк», отримало Банківську ліцензію на право здійснювати банківські

операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». ОСОБА_2 було отримано дозвіл на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з додатком, відповідно до якого до переліку операцій, які може здійснювати АКІБ „Укрсиббанк є операції з валютними цінностями.

Таким чином, АКІБ „Укрсиббанк має необхідний обсяг повноважень для здійснення

кредитування в іноземній валюті, використання якої при здійсненні кредитних операцій в кредитних зобовязаннях передбачено чинним законодавством. Тому, посилання на дані обставини, як на підставу позову, з боку Позивача повністю спростовуються, як такі, що не мають правового обґрунтування та не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того суд вважає необхіднимзазначити, що при отриманні кредиту від банку в іноземній валюті позивач не висловлював жодних заперечень. Більше того, саме за ініціативою позивача, як позичальника, що була висловлена в заяві-анкеті, поданій до банку, валюта долари США була узгоджена сторонами як валюту кредиту, що найшло своє відображення в укладеному кредитному договорі.

Стосовно посилання позивача на порушення принципу рівності сторін договору, то такі посилання є безпідставними, оскільки Банк та ОСОБА_1, як учасники цивільного обороту, є рівноправними субєктами один відносно одного між ними відсутні відносини підпорядкування, ОСОБА_1, за власною волею звернувся до ОСОБА_2 з проханням про надання кредиту, був ознайомлений з положеннями кредитного договору та своїм підписом засвідчив свою згоду з його умовами. При укладенні кредитного договору позивач жодним чином не висловлював свою незгоду з його положеннями.

Відсутність в договорі відповідальності для ОСОБА_2 не може розглядатися як порушення

принципу рівності сторін, що створює істотний дисбаланс прав та обовязків на шкоду споживачу. Встановлення в кредитному договорі відповідальності для позичальника без передбачення відповідальності для ОСОБА_2 обумовлено тим, що після надання останнім кредитних коштів лише для кредитора ОСОБА_2 існує ризик невиконання позичальником своїх зобовязань перед ним та неповернення належних йому коштів. При цьому, відповідно до ст. ч. 3 ст. 14 ЦК України виконання цивільних обовязків забезпечується засобами заохочення та відповідальності, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

В своєму позові ОСОБА_1 не вказує на те, яким чином відсутність передбаченої в договорі відповідальності для ОСОБА_2 на даний момент порушує її права та інтереси.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ст. 627 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись Договором між сторонами від 30.07.2008 року, ст. ст. 526, 530, 536,1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов АКІБ „Укрсиббанк до ОСОБА_1, про стягнення коштів за

кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного комерційного товариства „Укрсиббанк за кредитним договором заборгованість 433134,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного комерційного товариства „Укрсиббанк судовий збір 1700 грн., витрати з ІТЗ-120 грн.

В задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до

акціонерного комерційного інноваційного банку „Укрсиббанк про визнання недійсним договору, відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду підлягає апеляційному оскарженню

Апеляційна скарга на рішення суду особами, які брали участь у розгляді справи, може бути подана до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів після проголошення рішення суду, або в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя М.І. Шершак