справа №2-6223/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі Дементьєвої О.М.,

за участю: представника позивача Холодько А.С.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Дніпропетровського державного аграрного університету до ОСОБА_1 , третя особа контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області про стягнення надлишково виплачених сум

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2010 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся із вищезазначеним позовом позивач через свого представника.

Ухвалою суду від 07 липня 2011 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяві, в судовому засіданні послався на те, що 01 січня 2001 року відповідачу, яка працює викладачем у позивача, за її заявою, відповідним було наказом встановлено надбавку до заробітної плати в розмірі 20% від розміру окладу, а з 01 січня 2007 року надбавку в розмірі 30% від розміру окладу. Посилаючись на Постанову КМУ №963 від 14 червня 2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», Лист Мінпраці та соціальної політики України від 25 березня 2010 року №2010/0/14-10/13 та Постанову КМУ №78 від 31 січня 2001 року, у відповідності до яких не передбачено зарахування до стажу педагогічної роботи періоду державної служби, позивач стверджує про відсутність у відповідача передбачених законодавством правових підстав на отримання зазначеної надбавки в розмірі 20% та 30% до заробітної плати. Вказуючи, що таким чином відповідачем було безпідставно отримано кошти в розмірі 13032,7 гривень, які відповідач не бажає повертати в добровільному порядку, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену суму на користь позивача. Також представник позивача просив покласти на відповідача судові витрати у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні за викладених обставин в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволенні позову заперечувала. Надала суду письмові заперечення проти позову, зазначивши, що вона з листопада 2000 року працює на посаді викладача ДДАУ, маючи на час прийняття її на посаду викладача стаж державного службовця 13 років і 6 місяців. Посилаючись на дані обставини, відповідач зазначила, що отримала надбавку до заробітної плати у відповідності до діючого законодавства, оскільки положеннями Постанови КМУ №494 від 14 квітня 2004 року «Про затвердження порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи», ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність`передбачено, що до наукового стажу роботи, який дає право на призначення надбавки, включається стаж державної служби.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи станом на 02 листопада 2000 року стаж державної служби 13 років і 6 місяців, 03 листопада 2000 року була прийнята на роботу до Дніпропетровського Державного аграрного університету (далі ДДАУ) викладачем кафедри управління та права, а з 07 липня 2001 року на посаду старшого викладача кафедри управління і права ДДАУ, який є державним навчальним закладом, юридичною особою. Викладене підтверджується копією трудової книжки відповідача, копією довідки №15305 з ЄДРПОУ від 07 листопада 2007 року.

На підставі наказу ректора ДДАУ від 28 березня 2001 року №312 відповідачу з 01 січня 2001 року встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу на підставі письмової заяви відповідача. Дані обставини підтверджуються копією наказу ДДАУ від 28 березня 2001 року №312, копією письмової заяви відповідача про встановлення надбавки.

Також судом з`ясовано, що на підставі наказу ректора ДДАУ №1118 від 31 травня 2007 року відповідачу, як старшому викладачу кафедри менеджменту і права, з 01 січня 2007 року встановлена надбавку в розмірі 30% посадового окладу за педагогічний стаж роботи більш як 20 років на підставі письмової заяви відповідача. Достовірність викладеного підтверджується копією наказу ДДАУ №1118 від 31 травня 2007 року, копією заяви відповідача від 25 травня 2007 року про встановлення надбавки.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог, реєстру нарахованої та виплаченої протягом 2001-2009 років надбавки за вислугу років, фактичний розмір нарахованої та виплаченої відповідачу надбавки за вислугу років за період з 2001 по 2009 роки становить 13032,7 гривень.

Наказом ректора ДДАУ №745 від 29 квітня 2010 року було вирішено привести у відповідність порядок нарахування надбавок до окладу з вимогами акта КРУ Дніпропетровської області від 18 березня 2010 року і 01 січня 2010 року та встановити відповідачу надбавку в розмірі 10% посадового окладу за педагогічний стаж роботи більш як 3 роки.

В зв`язку із цим позивачем 02 жовтня 2010 року була надіслана відповідачу письмова вимога щодо повернення останньою суми переплати в розмірі 13032,7 гривень.

Виконати дані вимоги відповідач відмовилась, пославшись в своїй письмовій відповіді на правомірність отримання нею надбавки до заробітної плати. Дані обставини підтверджуються копією наказу ДДАУ №745 від 29 квітня 2010 року, копією письмової вимоги від 02 жовтня 2010 року №10/59, копією письмової відмови відповідача від 24 жовтня 2010 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про освіту», ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту», Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників».

Так, за змістом положень ст.98 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів, зокрема актів Кабінету Міністрів України (далі КМУ), в межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Нормою ст.57 Закону України «Про освіту`визначено, що держава забезпечую виплату педагогічним та науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки 10 відсотків, понад 10 років 20 відсотків, понад 20 років 30 відсотків.

Згідно положень п.1 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою КМУ від 31 січня 2001 року №78 (набрала чинності 01 січня 2001 року), педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти виплачуються надбавки за вислугу років щомісяця у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки 10 відсотків, понад 10 років 20 відсотків і понад 20 років 30 відсотків.

При цьому за змістом п.2 зазначеного Порядку та Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14 червня 2000 року №963, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічних та науково-педагогічних працівників (далі стаж педагогічної роботи) не передбачено зарахування стажу державної служби.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачу була встановлена надбавка за вислугу років з 01 січня 2001 року в розмірі 20% посадового окладу, а з 01 січня 2007 року в розмірі 30% без належної для цього підстави без наявності передбаченого законом розміру стажу педагогічної роботи, до якого не входить стаж державної служби.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на норми Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи» №494 від 14 квітня 2004 року, Постанови КМУ «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність`від 04 березня 2004 року №257, оскільки зазначені нормативні акти регулюють призначення надбавки саме за стаж наукової роботи. В той же час, предметом даного спору є призначення надбавки за стаж педагогічної роботи на підставі Наказів ректора ДДАУ від 28 березня 2001 року №312, від 31 травня 2007 року №1118.

Не підлягає застосуванню і норма ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», на яку посилається відповідач, оскільки зазначена норма закону регулює обчислення стажу наукової, а не педагогічної роботи та ще й для визначення розміру пенсійного забезпечення, а не для встановлення права на відповідну надбавку до заробітної плати та розмір такої надбавки.

В той же час, нормою ст.1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Підсумовуючи вищевикладене в контексті наведених положень ст.1215 ЦК України, враховуючи, що в судовому засіданні встановлене добровільне призначення позивачем та виплата надбавки до заробітної плати відповідачу за відсутності рахункової помилки, а також не вбачається недобросовісність з боку відповідача щодо отримання такої надбавки, оскільки заяви відповідача на призначення надбавки зумовлені невірним тлумаченням відповідачем норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1251 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 - 61, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову, - відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя А.В. Брага