АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-а-641/ 2011р. Головуючий 1 інст. Короткий І.П.
Категорія: договори Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенко І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Міхно І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, - представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, акціонерного комерційного регіонального банку «Регіон-банк», треті особи: арбітражний керуючий ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною,-

встановила:

6.10.2009 року ОСОБА_2 в особі свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлових приміщень, літ.В-1, загальною площею 137,5 кв.м., літ.Г-2, загальною площею 214,2 кв.м., літ.Д-1, загальною площею 378,1 кв.м., літ.Е-5, загальною площею 2538,3 кв.м., літ.Ж-1, загальною площею 42,8 кв.м., літ.К-1, загальною площею 19,9 кв.м., літ.Л-1, загальною площею 232,7 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Чигирина Юлія 13, укладений 25.05.2009 року між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що зазначені нежитлові приміщення належали йому на праві власності та за договором іпотеки від 23.10.2006р. були передані в іпотеку АКРБ «Регіон-банк» для забезпечення кредитного договору, укладеного 23.10.2006 року між позивачем та АКРБ «Регіон-банк». Постановами господарського суду Харківської області від 16.03.2009 року та 18.05.2009 року було порушено справу про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та було накладено арешт на все майно та грошові кошти, які йому належать. Але в порушення ст.38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.12, 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст.27, 34 Закону України «Про виконавче провадження» без повідомлення позивача як власника майна, без наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності, при наявності арешту на майно позивача, АКРБ «Регіон-банк» продав ОСОБА_3 зазначені нежитлові приміщення, які належали позивачу (а.с.54-57).

В судовому засіданні першої інстанції представник позивача позов підтримав, представники відповідачів позов не визнали пояснивши, що спірний договір купівлі - продажу було здійснено згідно вимогам законодавства.

Справу розглянуто за відсутності третіх осіб, повідомлених про час та місце розгляду справи.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням представник ОСОБА_2-ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову посилаючись на те, що суд не вірно застосував норми матеріального і процесуального права.

Судова колегія, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Судовим розглядом встановлено, що 23 жовтня 2006 року між АКРБ «Регіон-банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір на суму пять мільйонів пятдесят тисяч гривень зі строком повернення боргу до 21 жовтня 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором в цей же день сторони уклали іпотечний договір, за яким ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - нежитлові приміщення літ.В-1, літ.Г-2, літ.Д-1, літ.Е-5, літ.Ж-1, літ.К-1, літ.Л-1, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Чигирина Юлія 13, яке оцінено сторонами в 11 828 866,67 грн. (а. с. 143).

Пунктами 3.2.5, 4.3 договору сторони передбачили право іпотекодержателя (у разі невиконання іпотекодавцем зобов'язання) вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору в будь-який із наступних способів на вибір іпотекодержателя: продажу від свого імені предмета іпотеки в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку"; продажу іпотекодавцем чи за його дорученням предмета іпотеки третій особі на користь іпотекодержателя; прийняття предмета іпотеки у власність (ст. 37 цього Закону);.

Взятих не себе зобовязань, щодо повернення кредитних коштів у відповідності до строків зазначених у кредитному договорі ОСОБА_2 не виконував, в звязку з чим виникла заборгованість перед банком за кредит, строк сплати якої минув.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права з посиланням на відсутність у продавця необхідного обсягу цивільної дієздатності, порушення Закону України"Про виконавче провадження", - безпідставні.

Статтею 36 Закону "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати, зокрема, на вибір іпотекодержателя: продаж від свого імені предмета іпотеки в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Про намір іпотеко держателя реалізувати своє право на продаж предмета іпотеки ОСОБА_2 був повідомлений, але жодним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 23 жовтня 2006 р. №06/2-4-78/П, й позивач як іпотекодержатель за умовами договору іпотеки реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений п. 4.3 договору іпотеки, - продаж від свого імені предмета іпотеки в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що відсутні передбачені законом підстави для визнання договору купівлі продажу нежитлових приміщень, від 25.05.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, - не дійсним.

При встановленні зазначених фактів апеляційним судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315,317,319 ЦПК Україна, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: