Апеляційний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2011р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

26 лютого 2007р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, і остаточно уточнивши позовні вимоги, просили суд встановити факт належності їх батьку ОСОБА_5, померлому 17 липня 2006р., 1/2 частки житлового будинку № 3 по провулку Міцкевича в місті Білгород-Дністровському, визнати недійсним договір купівлі-продажу, вказаного будинку, укладений 12 січня 2007року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу за реєстром № 75, повернути стороні у первинний стан; встановити факт прийняття позивачами спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька ОСОБА_5, визнати за ними право власності за кожним по 1/6 частині вищевказаного будинку.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що їх батько ОСОБА_5 знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 В період браку вони збудували спірний будинок, але при житті батька будинок не був на нього оформлений, в той час, як спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а дружина батька, відповідач по справі ОСОБА_3 не мала права без їхньої згоди продавати житловий будинок. ОСОБА_3 після смерті батька обіцяла оформити право власності на частину будинку на імя ОСОБА_2, тому вони очікували здійснення нею вказаної обіцянки та не зверталися своєчасно для оформлення права власності на спірний будинок, як на спадкове майно, після померлого 17 липня 2006р. батька ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, та стверджувала, що спірний будинок був побудований нею за власні кошти до вступу в шлюб з ОСОБА_5, тому він ніякого відношення до спірного будинку не мав, а вимоги дітей померлого ОСОБА_5 на отримання частки будинку у якості спадкового майна є безпідставними.

Рішенням суду від 27 січня 2011р. у задоволені позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено (а.с.246, 247-248).

В апеляційній скарзі апелянти просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення їх позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволені позову, не врахувавши наведені ними доводи та надані документи (а.с.250-253).

____________________________________________________________________

Головуючий першої інстанції Лукянчук О.В.

Справа №22ц-2559/2011р. Категорія № 20

Суддя-доповідач ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, яки зявилися до суду, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовивши у задоволені позову, суд першої інстанції вказав, що вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не доведені, незаконні та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам діючого законодавства України.

Згідно зі ст. 25 Кодексу про шлюб та сім'ю України, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 1 ст. 62 Сімейного кодексу України визначено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивачі не надали суду першої та апеляційної інстанції достатньо доказів відносно того, що спірний будинок було побудовано їх батьком ОСОБА_5 в період знаходження з ОСОБА_3 у фактичних відношеннях, а потім і в зареєстрованому шлюбі, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя Каща, що ОСОБА_5 за рахунок особистої праці та коштів побудував спірний будинок. При цьому не надано переконливих доказів на підтвердження зазначених обставин, а відповідні документи в матеріалах справи навпаки свідчать про те, що спірний будинок є особистою власністю відповідача ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білгород-Дністровською нотаріальною конторою 03 серпня 1978р. за реєстром №272, ОСОБА_7 (ОСОБА_3П.) є власником на спадкове майно, яке складається із:жилого глинобитного будинку, глинобитного сараю, зацементованої цистерни, житловою площею 28,7кв.м., розташованого по провулку Міцкевича № 3 в м. Білгород-Дністровському (а.с.22). Вказане свідоцтво зареєстровано в Білгород-Дністровському БТІ 13 жовтня 1978р. за №26-3675.

Відповідачу ОСОБА_7 (ОСОБА_3П.) за її заявою згідно рішення виконкому Білгород-Дністровського міської ради народних депутатів за № 53 від 30 січня 1984року було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку зі зносом старого по провулку Міцкевича №3 в м. Білгород-Дністровському, з зобовязанням закінчити будівництво на протязі трьох років (а.с.26). 07 лютого 1984року на імя ОСОБА_7 (ОСОБА_3П.) був наданий дозвіл на виконання робіт по будівництву нового будинку відповідно до вищевказаного рішення виконкому (а.с.27).

Рішенням виконкому за №508 від 16 травня 1996р. залишено у власності ОСОБА_7 (ОСОБА_3П.) самовільно побудований сарай під літерою «В», розміром 4.30х3,0м. (а.с.25). З довідки Білгород-Дністровського МБТІ за №497 від 26 квітня 1996р., виданої на імя ОСОБА_7, вбачається, що на вказану дату готовність незакінченого житлового будинку, розташованого по провулку Міцкевича №3 в м. Білгород-Дністровському складає 65% (а.с.24). На а.с.30-47 знаходяться відповідні документи на придбання будівельних матеріалів на імя ОСОБА_7 (ОСОБА_3П.) в період з 1984-1988р.р.

18 липня 1997р. ОСОБА_7 та ОСОБА_5Г зареєстрували шлюб, після одруження дружині було надано прізвище ОСОБА_3 (а.с.23). 17 липня 2006р. ОСОБА_5 помер (а.с.11).

ОСОБА_3, як власник майна, на законних підставах продала спірний будинок ОСОБА_4 З договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 12 січня 2007року за реєстром № 75, вбачається, що ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив житловий будинок, розташований в м. Білгород-Дністровському по провулку Міцкевича №3, на земельній ділянці розміром 600кв.м., що складається в цілому з: глинобитного житлового будинку площею 28,7кв.м., загальною площею 44,5кв.м.ю літера «А», житлового будинку (незавершене будівництво 89% готовності), житловою площею 31,8кв.м, загальною площею 53,2кв.м. літера «Г», сараю глинобитного літера «Б», сараю саман літера «В», вбиральні дерев. Літера «Д», споруд №1-5, 1 (а.с.50).

Позивачами також не було надано доказів того, що в період шлюбу подружжя Каща збільшили готовність будинку з 65% на 89%, тобто на 24%. Якщо позивачі і надали б таки докази, то в даному випадку можливо було вирішувати лише питання про компенсацію витрат на таке збільшення.

Не може бути визнано належним та допустимим доказом твердження позивачів про належність спірного будинку їх батьку ОСОБА_5 саме у звязку із складання заповіту від 23 травня 1996р. від імені ОСОБА_7 на імя ОСОБА_2. Згідно закону заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Продав спірний будинок ОСОБА_7 фактично розпорядилася будинком на свій розсуд. В судовому засідання апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що у неї була домовленість з ОСОБА_5 про те, що на випадок її смерті вона заповідає майно на імя ОСОБА_2, а на випадок смерті ОСОБА_5, вона має право розпорядитися належним лише їй будинком на свій розсуд, що вона і зробила.

На думку судової колегії, якщо ОСОБА_5 вважав себе власником спірного будинку він повинний був за життя належним чином вирішити питання про визнання за ним права власності на спірний будинок. Наявність вищевказаного заповіту може свідчить лише про те, що спірний будинок належав лише ОСОБА_7, яка за своїм особистим бажанням зробила такий заповіт.

Не обґрунтовані посилання позивачів на ст.74 Сімейного Кодексу України відносно набуття майна жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі, так як вказаний Кодекс вступив в дію з 01 січня 2004р. та на період проживання їх батька ОСОБА_5 і ОСОБА_7 без шлюбу законом не було передбачено визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання без шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не довели суду обґрунтованість своїх позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27січня 2011р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Сидоренко

Судді С.О.Погорєлова

ОСОБА_8