Справа №2-2948/11
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

при секретарі - Пархоменко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання пункту договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір на суму 93980 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом та строком повернення до 17.05.2027 року. Банк свої зобов′язання виконав в повному обсязі, кредит надав, але відповідачі свої зобов′язання належним чином не виконують, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачують. З метою забезпечення виконання зобов′язань відповідача ОСОБА_1 по Договору між Банком та ОСОБА_2, між Банком та ОСОБА_3, між Банком та ОСОБА_4 були укладені Договори поруки, а також між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Враховуючи те, що відповідачами не виконуються умови Договору кредиту та Договорів поруки, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за Кредитним договором в сумі 888.218 грн. 74 коп., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 888.218 грн. 74 коп. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі Договору іпотеки) Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання частково недійсним аб. 2 п. 22 Договору іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що зміст даного пункту суперечить вимогам діючого законодавства. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним зустрічним позовом, просить визнати недійсним аб. 2 п. 22 Договору іпотеки від 18.05.2007 року.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 888.218 грн. 74 коп. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі Договору іпотеки) Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала зустрічний позов, позовні вимоги Банку не визнала, просила в його задоволенні відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк підлягають задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 18.05.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_1, з другої сторони, був укладений Договір № К2S4G100260046 про надання кредиту в сумі 93980 доларів США із строком повернення кредиту до 17.05.2027 року та сплатою відсотків.

Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

В забезпечення виконання зобов′язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем був укладений Договір іпотеки від 18.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом.

Згідно умов Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов′язання на вимогу кредитора зобов′язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов′язання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно із вимогами ст. 1054 та 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов′язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Таким чином, станом на 27.08.2010 року загальна сума заборгованості у зв′язку з порушенням зобов′язань за Кредитним договором від 18.05.2007 року становить 111288, 76 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 878.068, 76 грн., зокрема:

-заборгованість по кредиту 76486, 98 доларів США;

-заборгованість по процентам за користування кредитом 20431, 27 доларів США;

-пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором 10767, 39 доларів США;

-сума простроченої комісії 3603, 12 доларів США;

-сума нарахованої комісії за звернення до суду 10.150 грн. 42 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку в разі невиконання боржником основного зобов′язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов′язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета шляхом проведення публічних торгів або з застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач ОСОБА_1 умови Кредитного договору належним чином не виконує, кредит в повному обсязі, відповідно до графіка, не сплачує, відсотки за користування кредитом не сплачує, тому позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є підставними та обгрунтованими.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання аб. 2 п. 22 Договору іпотеки недійсним, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволення, оскільки Договір іпотеки по формі та змісту відповідає вимогам діючого законодавства, підписаний особисто сторонами Договору, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Крім того, визнання договорів недійсними можливе лише в разі порушення вимог ст. 203 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ст. 203 ЦК України, а саме:

-зміст правочину не має суперечити чинному законодавству та моральним засадам суспільства;

-особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності;

-волевиявлення учасника правочину;

-вчинення правочину у формі, встановленій законом;

-правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

З наведених вище письмових доказів вбачається, що укладений між сторонами Договір іпотеки від 18.05.2007 року повністю відповідав вимогам діючого законодавства, підтвердженням чого є також згода на укладення даного правочину та його підписання з боку позичальника.

Посилання представника відповідача на ст. 38 Закону України "Про іпотеку", де йдеться про те, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб"єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, суд до уваги не приймає, оскільки при укладенні Договору сторони погодили ціну предмету іпотеки за власним бажанням, тривалий час умови Договору іпотеки сторонами не оспорювались, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 203, 215, 526, 527, 530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, Законом України Про іпотеку, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк задовольнити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2S4G100260046 від 18.05.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, в розмірі 888.218 грн. 74 коп. - звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки) ПАТ КБ ПриватБанк з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням ОСОБА_3 з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк витрати по сплаті судового збору в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: