АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4001/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

В с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Позивачка зазначала, що згідно рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.03.2009року є власником житлового будинку №16 по 4-му Нагорному провулку в м.Дніпродзержинську загальною площею 50,8кв.м, житловою площею 28,8кв.м. Право власності на будинок зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації».

Кілька років назад на правах члена сім*ї дозволила постійно проживати в зазначеному будинку сину ОСОБА_2, 1976року народження, який без її згоди поселив у будинок свою дружину ОСОБА_3

Вказуючи на те, що відповідачі не виконують обовязків по утриманню та обслуговуванню будинку, створюють нестерпні умови спільного з ними проживання, систематично фізично та морально її принижують, з приводу чого неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ, та що на її лист від 22.06.2010року про звільнення будинку в строк до 22.07.2010року з будинку не виселились, позивачка просила на підставі ч.1 ст.321, ст.387, ч.2 ст.825, ст.826 ЦК України виселити відповідачів з зазначеного будинку без надання іншого житлового приміщення, зобовязати відділ реєстрації фізичних осіб і міграції Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ УМВД у Дніпропетровські області зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 грудня 2010 року позов задоволено.

Виселені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з будинку №16 по 4-му Нагорному провулку у м.Дніпродзержинську без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязано відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Баглійського районного відділу міського управління м.Дніпродзержинська МВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 зняти з реєстрації у будинку №16 по 4-му Нагорному провулку у м.Дніпродзержинську(а.с.22-25).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне їх зясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб.

Задовольняючи позов про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із будинку №16 по 4-му Нагорному провулку в м.Дніпродзержинську та зобовязуючи відділ реєстрації фізичних осіб і міграції Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ УМВД у Дніпропетровські області зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою, суд виходив з того, що відповідачі своїми діями позбавляють ОСОБА_4 користуватись житловим будинком, у звязку з чим її право як власника підлягає захисту на підставі ст.ст.16,319,321,383 ЦК України.

Однак такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки вказаними нормами закону передбачені загальні положення про право власності і не передбачено захист останнього шляхом виселення чи зняття з реєстраційного обліку.

Із справи видно, що рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 березня 2009року за ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за законом на будинок №16 по 4-му Нагорному провулку в м.Дніпродзержинську, загальною площею 50,8кв.м, житловою площею 28,8кв.м., після померлого 31.01.2001року батька ОСОБА_5П.(а.с.17). Право власності зареєстровано ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 05.06.2009року(а.с.16).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_4 в позовній заяві зазначала, що сину ОСОБА_2 дозволила на правах члена сім*ї постійно проживати в будинку №16 по 4-му Нагорному провулку в м.Дніпродзержинську, без її згоди він вселив в будинок дружину ОСОБА_3В.(а.с.2).

Згідно даних домової книги щодо прописки осіб, що проживають в зазначеному будинку, та даних паспорта ОСОБА_2, оглянутого в судовому засідання апеляційної інстанції, останній прописаний у спірному будинку 19.01.93р.(а.с.7-8), ОСОБА_4 зареєстрована за вказаною адресою 29.09.75р.(а.с.7,14), ОСОБА_3 вселилась в зазначений будинок як дружина ОСОБА_2

Наведені обставини свідчать, що відповідач ОСОБА_2 вселився до спірного будинку в установленому законом порядку, коли власником останнього був ОСОБА_6, батько позивачки(а.с.6), в подальшому проживав в будинку зі згоди нового власника будинку - матері ОСОБА_4 та набув прав і обов'язків, передбачених ст. 156 ЖК України, а ОСОБА_3 вселилась до вказаного будинку як дружина ОСОБА_2

Згідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про втрату ними права користування жилим приміщенням, яке регулюється нормами житлового і цивільного кодексів(ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України), яке судом не вирішувалося.

Факт неприязних стосунків між сторонами, на що послався суд в судовому рішенні, не може бути підставою для виселення відповідачів із спірного будинку згідно ч.1 ст.321, ст.387, ч.2 ст.825, ст.826 ЦК України, оскільки підстави виселення членів сім'ї власника жилого будинку передбачені нормою ст.157 ЖК України та полягають у порушенні такими особами умов їх проживання й користування жилим приміщенням(ч.1 ст.116 ЖК України), що належить власнику.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини та що норми закону, на які посилалась позивачка, не регулюють правовідносини, що склались між сторонами, не встановив обставин, передбачених законом, які є підставою для виселення особи з будинку без надання іншого житла, рішення суду на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 грудня 2010 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-