Справа № 2-4248/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Макарова М.О.

при секретарі Олійник Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанкта приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона 25 вересня 2007 року уклала з АКІБ УкрСиббанкдоговір іпотеки №0/1, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за №5194, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 та забезпечила у повному обсязі виконання своїх грошових зобовязань за кредитним договором № 0 від 25 вересня 2007 року та кредитному договору № 0 від 25 вересня 2007 року, які вона уклала з АКІБ УкрСиббанк. Вважає, що договір іпотеки повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки укладений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вона є матірю малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, у неї ще одна квартира АДРЕСА_2, але вона є предметом договору іпотеки № 0/1, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 997, і передана в іпотеку в рахунок в рахунок забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 16 квітня 2007 року. На сьогоднішній час до неї, як до майнового поручителя предявлено позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки і у разі звернення стягнення на вказану квартиру, у неї залишиться єдине місце проживання квартира АДРЕСА_3, і тому у разі звернення стягнення на вказане майно малолітній ОСОБА_3 буде позбавлений житла, а тому просила визнати договір іпотеки № 0/1 від 25 вересня 2007 року недійсним та зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 виключити з реєстру іпотек запис про іпотеку та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження нерухомого майна предмета іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ УкрСиббанкв судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ЗУ Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітейне застосовується до спірних правовідносин, оскільки він визначає загальні засади соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей, а син позивачки ОСОБА_3 не є в розумінні Закону ані бездомним, ані безпритульним і не є таким, що був вимушений залишити або сам залишив сімю чи дитячі заклади, де він виховувався. Крім того, позивачка не надала жодного доказу нам підтвердження своїх вимог.

Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 до суду не зявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, був укладений договір іпотеки №0/1, відповідно до умов якого позивачка ОСОБА_1 передала ПАТ УкрСиббанкв іпотеку квартиру АДРЕСА_4 (а.с.8-10) для забезпечення у повному обсязі виконання усіх своїх грошових зобовязань по кредитному договору № 0 від 25 вересня 2007 року, який позивачка уклала з відповідачем ПАТ УкрСиббанк.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, частинами 4 та 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання (ч. 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку").

Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" встановлено істотні умови, які обов'язково повинен містити іпотечний договір, це, зокрема, зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що при укладанні спірного договору іпотеки, не було отримано відповідного дозволу опіки та піклування і у разі звернення стягнення на предмет договору іпотеки її малолітній син ОСОБА_3 буде позбавлений права на житло.

Одним із право чинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу опіки та піклування, відповідно до ст. 177 СК України та ч. 3 ст. 17 ЗУ Про охорону дитинстває відмова від майнових прав дитини, до яких відносить, зокрема, і право користування жилим приміщенням, у випадках, коли з поданих документів, зокрема зі змісту правовстановлюючого документу, довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини, вбачається, що право власності або право користування цим майном належить дитині, обовязково вимагається згода органу опіки та піклування, але позивачка не надала жодного доказу на підтвердження того, що її малолітній син має майнові правам щодо предмету іпотеки.

Крім того, як вбачається із заяви від імені ОСОБА_5 та адресованої Дніпропетровській районній нотаріальній конторі за вх. № 2118 від 25 вересня 2007 року, в якій ОСОБА_1 стверджує той факт, що у шлюбі не перебуває, грошові кошти, що витрачаються нею на придбання квартири, яка розташована за адресою: смт.Ювілейне Дніпропетровського району дніпропетровської області, АДРЕСА_5, не є спільною сумісною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю зазначеної квартири, (у тому числі і відповідно до статей 65,74 та 97 Сімейного кодексу України), відсутні.

У пункті 2.4.7 Договору іпотеки позивачка зобовязалася не реєструвати в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних осіб без згоди Іпотекодержателя.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проте позивач інших доказів на підтвердження своїх вимог не надав, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки вони базуються лише на припущеннях, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 57, 60, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанкта приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Макаров