Справа № 2-1391/2011
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Корнєєвої І.В.,
при секретарі Кузьменко В.В.
за участі представників позивача ОСОБА_1
відповідачів ОСОБА_3
представника третьої особи ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 в м.Красноармійську справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення,
30 травня 2011 р. позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, зазначивши , що позивач є власником квартири № 13 у будинку № 12 на проспекті Шахтобудівників в м.Красноарміську на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу ОСОБА_7,реєстр № 3319, який зареєстровано у БТІ м.Красноармійська 02.012.1999 р. Позивач 15 листопада 2003 р.уклала шлюб з ОСОБА_3.У грудні 2003 р. позивач виїхала на постійне місце проживання до ОСОБА_8 .Ключі від своєї квартири позивач залишила ОСОБА_3 для того, щоби він доглядав за квартирою.Для оплати комунальних послуг позивач надсилала ОСОБА_3 кошти.У своїй власності ОСОБА_3 має квартиру , розташовану за адресою: м.Красноармійськ, пр.-т Шахтобудівників ,б.20,кв.55.Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися у грудні 2010 р., коли позивач , знаходячись у ОСОБА_8, дізналася про те, що ОСОБА_3 проживає у квартирі позивача з іншою жінкою.Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. 17 травня 2011 р. позивач повернулася з ОСОБА_8 та не змогла зайти до своєї квартири ,замки на дверях були поміняні замки.На вимогу надати ключі від квартири ОСОБА_4 відповіла ОСОБА_4 заявила , що квартира належить ОСОБА_3Позивач 18.05.2011 р. та 21.05.2011 р. у присутності сусідів , представників Комунального підприємства Красноармійський центр єдиного замовника, співробітників Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області намагалася потрапити до своєї квартири , але ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не впустили позивача до квартири.Таким чином, відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні своєю квартирою.Позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою-вселити позивача до квартири № 13 у будинку № 12 на проспекті Шахтобудівників у м.Красноармійську, зобовязавши відповідачів передати позивачу ключі від вхідної двері цієї квартири , виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей з незаконно займаної ними квартири № 13 у будинку № 12 на проспекті Шахтобудівників у м.Красноармійську Донецької області , стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати (а.с. 7-10,23,24,44).
Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність за участі її представників ОСОБА_1,ОСОБА_2С.(а.с. 31).
Представники позивача ОСОБА_1,ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_6 підтримали у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, зазначивши, що з ОСОБА_6 він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з 1995 р., спірну квартиру купував він у 1999 р.за власні кошти , після ремонту квартири він, ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_6 стали проживати у квартирі з 2000 р. однією сімєю, він утримував ОСОБА_6 та її дочку. Після виїзду ОСОБА_6 з дочкою до ОСОБА_8 у 2003 р. він проживає у квартирі , оплачує самостійно всі комунальні платежі, робить ремонти. ОСОБА_9 багато разів їздив до ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , купив дочці ОСОБА_6 автомобіль , обставив квартиру ОСОБА_6 у ОСОБА_8 меблями, був зареєстрований у квартирі ОСОБА_6 у ОСОБА_8, а також утримував ОСОБА_6 , т.я. ОСОБА_6 у ОСОБА_8 отримувала соціальну допомогу. У квартирі № 13 будинку № 12 на пр.-ті Шахтобудівників у м.Красноармійську з грудня 2010 р. проживає його цивільна дружина ОСОБА_4, у якої від нього народився син Роман.Також у квартирі проживає дочка ОСОБА_4 , яка ходить з цієї квартири у дитсадок. Відповідач вважає себе власником квартири , тому проживання ОСОБА_4 з дітьми у квартирі вважає правомірним. Відповідач вважає, що т.я. ОСОБА_6 при виїзді до ОСОБА_8 у документах з метою отримання соціального житла та соціальної допомоги вказала , що немає в Україні нерухомості, чим обдурила представників держави ОСОБА_8, то ОСОБА_6 втратила право власності на спірну квартиру. Крім того, повноваження представників позивача недійсні, т.я. ОСОБА_6 має паспорт України , два паспорти держави ОСОБА_8 , що викликає сумнів у достовірності її паспортів.Також відповідач зазначає, що суд не мав права приймати до розгляду позов громадянки ОСОБА_8 ОСОБА_6. Відповідач вважає, що ОСОБА_6 бажає продати спірну квартиру, гроші витратити на німецьких дітей онуків ОСОБА_6, а українських дітей дітей його та ОСОБА_4 викинути на вулицю.Відповідач не заперечує, що у його власності є квартира № 5 у будинку № 20 по пр.-ту Шахтобудівників у м.Красноармійську, але у цій квартирі за бажанням покійного батька проживає його брат. Відповідач немає іншого житла , окрім спірної квартири. Позивач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, зазначивши, що з грудня 2010 р. вона після народження сина , батьком якого є ОСОБА_3, стала проживати у спірній квартирі, яка на її думку належить ОСОБА_3 Вона немає реєстрації та іншого житла.Старша дочка з цієї квартири ходить до дитсадка. Батьківство ОСОБА_3 відносно її сина не встановлено, т.я. вона знаходиться у шлюбі з ОСОБА_4 , який з 2006 р. безвісно відсутній. На момент розгляду справи вона звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім , та після цього буде вирішено питання про встановлення батьківства ОСОБА_3 відносно її сина. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради позовні вимоги не визнала, зазначивши, що діти повинні мати житло та їх виселяти неможливо.Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників позивача,відповідачів ,представника третьої особи зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами , суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що квартира № 13 у будинку № 12 на проспекті Шахтобудівників в м.Красноарміську Донецької області належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 07.10.2011 р. приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7,реєстр № 3319. Право власності ОСОБА_6 на квартиру зареєстровано у БТІ м.Красноармійська 02.12.1999 р. (а.с.11,12,22).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі та є власником квартири № 5 у будинку № 20 на пр-ті Шахтобудівників у м.Красноармійську Донецької області на підставі свідоцтва про право власності на житло , видане відділом приватизації тресту Красноармійськшахтобудвід 23.07.1996 р. та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину , посвідченого 1-ю державною Красноармійською нотконторою від 05.11.2003 р.,реєстр № 2-738 (а.с.21).
Відповідно до ст.60, 66, 143 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх , доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір , одним із доказів по справі є висновок експерта, якщо для зясування обставин справи, що мають значення по справі , є потреба у спеціальних знаннях у галузі науки, мистецтва, техніки , ремесла , суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні .
В судовому засіданні показами відповідача ОСОБА_3 , свідків , речовими доказами з достовірністю встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1995 р. , проживали разом та вели сумісне господарство.
Цей висновок суд робить на аналізі показань свідків ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15,,ОСОБА_16,ОСОБА_17.,які дали у судовому засіданні наступні показання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_3 є хрещеним батьком її дочки .ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали на пр-ті Шахтобудівників , б.20, кв. 5.у квартирі Сиротюка.Сиротюк платив за операцію ОСОБА_6 .У 2000 р. купили квартиру у буд № 12 на пр-ті Шахтобудівників та проживали вони сумісно. Квартира була у поганому стані , її чоловік робив ремонт.Потім ОСОБА_6 поїхала до Германіїї .Взимку у ОСОБА_3 народилася дитина та він став проживати з іншою жінкою. Раніше зустрічалися часто .ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали разом ,вели сумісне господарство- робили операцію,гроші платив ОСОБА_3, ОСОБА_6 доглядала батька ОСОБА_3, гроші були сумісні , разом купували речі, продукти харчування купував Сиротюк.Чешкова ,коли шла на ринок, просила кошти у Сиротюк.Квартиру у буд № 12 на пр-ті Шахтобудівників купували сумісно за 3 тисячі доларів. У квартирі у б.№ 20 на пр-ті Шахтобудівників з 1995 р. разом проживали ОСОБА_3,ОСОБА_6, дочка ОСОБА_6 та батько ОСОБА_3, який у квартирі жив не постійно. Коли помер батько ОСОБА_3 не памятає. Про те, що ОСОБА_3 купував квартиру, їй відомо зі слів ОСОБА_3 та Чешкової.У квартирі батька тепер проживає брат ОСОБА_3.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_3 є хрещеним батьком його ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали на про-ті Шахтобудівників АДРЕСА_1 з 1995 р.Квартира належала батьку ОСОБА_3 ,потім брату ОСОБА_3. У 1999 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 купили квартиру у б.№ 12 на пр-ті Шахтобудівників. ОСОБА_3 платив гроші за квартиру , це відомо зі слів ОСОБА_3, У квартирі робили ремонт у 2000 р. , він допомагав робити ремонт виносили сміття, розбивали ванну, сусід робив електрику. У квартирі поміняли тільки сантехніку.На фотокартці зняті ОСОБА_6 та його дочка. Друга фотокартка знята у 1999 р. на весіллі його дочки. На третій фотокартці теж ОСОБА_6 у них дома,коли приїхала з Німеччини.Часто вони разом з Сиротюками виїджали на ОСОБА_3 та ОСОБА_6 разом їздили відпочивати .ОСОБА_3 їздив до ОСОБА_6 до ОСОБА_8 . ОСОБА_6 привозила онука з ОСОБА_8 . ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вели сумісне господарство , ОСОБА_3 її утримував грошима. У квартирі батька проживали ОСОБА_3 ,ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_6. Шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_3 оформили у 1995 р.Про те, що ОСОБА_3 утримував ОСОБА_6 , йому відомо зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, на час їх виїзду на відпочинок він кормив голубів ОСОБА_3 .ОСОБА_6 працювала з 2011 у Фонді по нещасних випадках .У ОСОБА_6 на Дин заводі була квартира ,коли вона її продала йому невідомо.До квартири № 13 у б.№12 на пр-ті Шахтобудівників ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заїхали у 2000 р.Чи купували речі разом ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , йому невідомо.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона сусідка ОСОБА_3 та проживає у кв.12 у б.12. на пр-ті Шахтобудівників в м.Красноармійську. Квартиру 13 у її будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_6 купили у 1999-2000 рр. Хто купив та хто платив гроші за квартиру їй невідомо.У квартирі робився капітальний ремонт- поміняні батареї, зроблена арка, сумістили санвузол, були нерівні стіни , покладена плитка , перероблена кладовка, поклеяні шпалери,пофарбовані вікна, у ремонт були вкладені кошти , ким їй невідомо. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ходили на роботу з квартири , чи вели сумісне господарство їй невідомо. На теперішній час у квартирі проживає ОСОБА_3 та з березня 2011 р. проживає молода дівчина та двоє дітей, бачить їх періодично . Вони затопили квартиру ОСОБА_3 три роки назад- залу .ОСОБА_3 робив ОСОБА_6 у квартирі не проживає. Коли ОСОБА_6 приїжджала у 2011 р., то вона зайти до квартири не змогла. Після відїзду ОСОБА_6 вона у квартирі не була.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13Х показала, що вона проживає у буд.№ 20 на пр-ті Шахтобудівників. ОСОБА_3 був сусідом , у квартирі проживали батько ,мати , ОСОБА_3 та його брат. Батько ОСОБА_3 був жонатим , його дружина ОСОБА_6 та її дочка.Вони жили однією сімєю .У 1999-2000 р. ОСОБА_3 купили квартиру , де робили ремонт , потім перейшли жити до квартири.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він був чоловіком племінниці ОСОБА_6. ОСОБА_3 з ОСОБА_6 жили у м.Красноармійську у одній квартирі на пр-ті Шахтобудівників, потім другу квартиру купили у 1999 р. , він допомагав робити ремонт. Потім він та його дружина ,а також ОСОБА_6 переїхали жити до ОСОБА_8 .ОСОБА_3 приїжджав до ОСОБА_6 у ОСОБА_8 , привозив подарунки, купив меблі- прихожу , машину у 2005-2006 р., разом їздили відпочивати.На фотографїї ОСОБА_18, його дружина,ОСОБА_3 ,ОСОБА_19 та він у квартирі у будинку № 20 на пр-ті Шахтобудівників, вони там жили з 1999 р . Друга фотокартка зроблена на квартирі у будинку, яку ОСОБА_3 та ОСОБА_19 купили ,номер будинку не памятає. На фотокартці зображений Фіат , який купив у ОСОБА_8 ОСОБА_3 за власні кошти, він не був присутній про укладенні угоди та сплаті грошей, це йому відомо зі слів ОСОБА_18 та його дружини. На новій квартирі на про-ті Шахтобудівників робили ремонт, збивали плітку, ремонтували ванну ,унітаз, поклеїли шпалери. ОСОБА_9 уїхав до ОСОБА_8 у грудні 2003 р..Спочатку отримували соціальну допомогу протягом півроку. ОСОБА_18 жила на соціальну допомогу, на яку неможливо купити меблі та автомобіль. Автомобіль був куплений для ОСОБА_6, але ОСОБА_6 не здала на права.Дочка ОСОБА_6 отримала права та їздить на цьому автомобілі, тобто автомобіль куплений для сімї. ОСОБА_9 уклав шлюб в 2000 р. У Германії проживали в м.Трилер разом півроку та з травня 2004 р. не проживає з дружиною. ОСОБА_6 в м.Трилер проживала з дочкою, бабкою ,яка померла 2005 р.До України повернувся у 2008 р. та підтримує стосунки з колишньою дружиною та з ОСОБА_6 . Про те, що у ОСОБА_6 є квартира на Таманова, він не знає. Фотокартки до цього дня бачив давно.На теперішній час у ОСОБА_8 дочка ОСОБА_6 з чоловіком , дітьми проживає на першому поверсі у будинку ,ОСОБА_6 -у квартирі згори.Квартиру ОСОБА_6 отримала на сімю ,в т.ч. й на ОСОБА_3, але документів про це він не бачив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав , що за дзвінком приїхав до ОСОБА_3 додому, у будинок напроти 50 магазину на про-ті Шахтобудіників.Біля будинку стояли люди, міліція,ОСОБА_6 .Були крики .На лестничній клітці стояв Подляка та Інна. Були двері пошкоджені, якби були виламані.Був слюсар.Працівник міліції сказав, що спір потрібно вирішувати у ОСОБА_6 вимагала у слюсаря виламати двері ,брала молоток та била у двері. Квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_6 купили у 1999 р., робили ремонт- штукатурили стіни, фарбували вікна, робили підлогу , клали кахлі у ванній,зняли перестінок між ванною та туалетом, це поточний ремонт, робили працівники ЖЄК м.Димитрів , у якому він тоді працював з 1995 р. ОСОБА_6 , її дочку знає з 1995 р. ,проживали з ОСОБА_3 у другій квартирі на пр-ті Шахтобудівників . Часто заїджав у гості .Після виїзду до Германії з ОСОБА_6 нормальні відносини . У 1999 р. працював у теркомі УЖКХ м.Димитрів. Ким працювала ОСОБА_6 у 1999 р. не памятає, у районі заводу Електродвигуна. При ремонті квартири був складений договір на ремонтні роботи. У його обовязки голови теркому не входило привозити працівників ,коли ОСОБА_3 не міг їх возити. Наряд працівникам дає начальник. Що складалася смета, йому відомо, т.я. він працює в УЖКХ, саму смету він не бачив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що він сусід ОСОБА_6 та Сиротюка.Сиротюк купив квартиру № 13 у будинку № 12 на пр-ті Шахтобудівників у 1999 р.У квартирі робився ремонт та ОСОБА_3 до квартири вселився до квартири у 2000 р. та проживає постійно до теперішнього часу з дружиною та ОСОБА_6 не знає зовсім.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що вона працює з відповідачем ОСОБА_3 у теркомі профспілок. З 1995 р. позивач та відповідач проживали як чоловік та жінка. З 1997 р. у теркомі стала працювати дочка ОСОБА_6 ОСОБА_9,яка розповідала, що вони проживають з Сиротюк.Вони знайшли квартиру та купили квартиру у 1999 р. за 1 700 долларів. ОСОБА_9 казала, що ОСОБА_3 бажає дитину від ОСОБА_6 .У 2000 р. з квартири ОСОБА_3 її проводжали до Москви.Сиротюк працевлаштував ОСОБА_6 на посаду начальника ФСС, Дочка ОСОБА_22 , яка працювала у ФСС , після прийняття матері на роботу звільнилася. Після того , як ОСОБА_22 виїхала до Німеччнни , то ОСОБА_3 до неї їздив , возив подарунки, міняв гроші на долари. Після народження онуків у ОСОБА_22 , ОСОБА_3 вважав їх своїми , приводив їх на роботу.У нікого не виникало сумнівів, що ОСОБА_22 та ОСОБА_3 є подружжям.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17показав, що він працює замісником ОСОБА_3 з грудня 2000 р., знаходиться у прямому підпорядкування у ОСОБА_3 . У теркомі працювала дочка ОСОБА_3 .У цей час формувався ФСС та була домовленість про працевлаштування працівників теркому до фонду .ОСОБА_3 допомагав працевлаштувати ОСОБА_22 на посаду начальника ОСОБА_9 неодноразово був у гостях у ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_22 жили однією сімєю .ОСОБА_3 робив ремонт у 2008 р. після затоплення квартири сусідами. Коли затопили квартиру,ОСОБА_3 був у ОСОБА_8, він брав ключ у брата ОСОБА_3, який жив у кв.№ 5 в буд. № 20 на пр-ті Шахтобудівників . ОСОБА_9 був свідком, коли виламували двері у квартирі Сиротюк.Була ОСОБА_22 , міліція, два мордоворота.ОСОБА_3 дзвонив керівнику ЦК профсоюзів ОСОБА_23 депутату Верховної Ради . ОСОБА_22 у пориві гніву стала стукати молотком по двері. Приїджав майор , який вислухав пояснення ОСОБА_22 та ОСОБА_3 та порекомендував звернутися до суду. У серпні 2010 р. ОСОБА_22 приїджала з ОСОБА_8 та жила з ОСОБА_3. Причина конфлікту - ОСОБА_22 не змогла попасти до квартири. Все зупинилося після дзвінка депутата Верховної Ради ОСОБА_23. Квартира була закрита, хто не пускав ОСОБА_22 до квартири йому ОСОБА_22 пояснила. ОСОБА_3 був на вулиці. ОСОБА_22 говорила, що ОСОБА_3 повинен заплатити їй 50 тисяч доларів за квартиру.
Крім пояснень свідків проживання відповідача ОСОБА_3 з ОСОБА_22 з 1995 р. однією сімєю підтверджується також речовими доказами фотокартками , відповідно яких свідки показали,що на них зображені ОСОБА_3,ОСОБА_22 та її дочка в період часу з 1995 р. під час проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 однією сімєю (а.с.83-89).
В судовому засіданні встановлено ,що 15.11.2003 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено шлюб .Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.08.2011 р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 188 ).
Відносно доводів відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач ОСОБА_6 у своїх документах на отримання соціальної допомоги та соціального житла у ОСОБА_8 не вказала , що має квартиру в Україні, чим обманула компетентні органи ОСОБА_8 та внаслідок чого фактично відмовилася від свого права власності на спірну квартиру , суд зазначає наступне .
Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази ,які містять інформацію щодо предмета доказування ,суд не бере до розгляду докази ,які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно заявлених вимог позивач ОСОБА_6 заявила вимоги про вселення її до належної їй на праві власності квартиру та виселення осіб, які самоправно зайняли її квартиру.
Питання про правомірність отримання у ОСОБА_8 позивачем ОСОБА_6 соціальної допомоги та соціального житла не є предметом даного спору.
Суд також вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_3 про втрату позивачем права власності на квартиру.
Відповідно до ст.320 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом.
Доказів скасування зазначеного договору, визнання його недійсним чи нікчемним відповідачем не надано та судом не добуто, тобто на момент розгляду справи договір купівлі-продажу спірної квартири від 07.10.2011 р. є чинним , та ОСОБА_6 є власником спірної квартири.
Відносно доводів відповідача , що він є власником спірної квартири , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
В судовому засіданні не добуто доказів того, що ОСОБА_3 є власником квартири № 13 у будинку № 12 на пр-ті Шахтобудівників у м.Красноармійську.
Зазначена квартира була придбана ОСОБА_6 07.10.1999 р. , тобто до укладення шлюбу 15.11.2003 р. з відповідачем ОСОБА_3
Факт того, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_6 з 1995 р. та на момент купівлі квартири у 1999 р. однією сімєю, не є підставою на момент розгляду даної справи для визначення права власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру чи її частину.
Той факт , що у провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання квартири обєктом спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1 /2 частку спірної квартири, не дає підстави на момент розгляду справи вважати ОСОБА_3 власником спірної квартири.
Крім того, суд зазначає, що у разі визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру чи її частину, відповідач ОСОБА_3 не позбавляється права переглянути зазначене рішення за нововиявленими обставинами відповідно у порядку гл.4 ЦПК України.
Суд також вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач ОСОБА_6 , як громадянка ОСОБА_8 , не має права звертатися до суду в Україні та суд не мав права приймати позов громадянки ОСОБА_8 до розгляду .
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен ,чиї права та свободи , визнані у цій Конвенції, було порушено , має право на єфективний засіб юридичного захисту у національному органі .
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав,свобод чи інтересів.
Ці доводи спростовуються також нормами ст.. 410 ЦПК України , відповідно до яких іноземці , особи без громадянства , іноземні юридичні особи , іноземні держави та міжнародні організації (іноземні особи)мають право звертатися для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.Іноземні особи мають процесуальні права та обовязки нарівні з фізичними і юридичними особами України , за винятками, встановленими Конституцією та законами України, та міжнародними договорами , згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Суд також вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що повноваження представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсні, т.я. ОСОБА_6 використала паспорти громадянина ОСОБА_8 , які викликають сумнів у законності їх отримання .
В судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_6, громадянка ОСОБА_8 , 14 червня 2011 р. уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вести її справи у всіх судових органах зо всіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, про що видала довіреності на їх імя (а.с.30,32-33).
Зазначені довіреності посвідчені 14.06.2011 р. приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу ОСОБА_24 та зареєстровані у реєстрі відповідно № 3493 та № 3492.
Відповідно до зазначених довіреностей довіреності підписані ОСОБА_6 у присутності нотаріуса, особу ОСОБА_6 , дієздатність її перевірено.
Відносно вимог позивача ОСОБА_6 про виселення з належної їй на праві власності квартири відповідача ОСОБА_3 суд зазначає наступне.
Відповідно до 405 ЦК України члени сімї власника житла,які проживають разом з ним , мають право на користування цим житлом відповідно до закону .Члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік ,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до 156 Житлового кодексу України члени сімї власника жилого будинку (квартири ), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Статтею 64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб , якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків ,встановлених ч.1, п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 ЖК України.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 був членом сімї власника квартири ОСОБА_6 до 30.08.2011 р., коли шлюб було розірвано.
Суд вважає безпідставними доводи позивача ОСОБА_6 про те, що вона з ОСОБА_8 пересилала відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти для оплати комунальних послуг.
Зазначені доводи позивачем не підтверджені доказами та спростовуються наданими ОСОБА_3 квитанціями про сплату комунальних платежів (а.с.155-183).
На підставі викладеного та керуючись ст.405 ЦК України , суд приходить до висновку , що у даному випадку на відповідача ОСОБА_3 поширюються норми ст. 405 ЦК України , ст..156,163 Житлового кодексу України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку , що заявлені вимоги про виселення ОСОБА_3 зі спірної квартири до спливу одного року з дати розірвання шлюбу не підлягають задоволенню.
Відносно вимог позивача ОСОБА_6 про виселення з належної їй на праві власності квартири відповідача ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.320 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до 156 Житлового кодексу України члени сімї власника жилого будинку (квартири ), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Статтею 64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб , якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та її неповнолітні діти ОСОБА_25,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_26,ІНФОРМАЦІЯ_2, не є членами сімї власника квартири ОСОБА_6 , спільного господарства з позивачем ОСОБА_6 не вела та не мала спільного сімейного бюджету.
У судовому засіданні встановлено з пояснень відповідача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.
У спірній квартирі відповідач ОСОБА_4 та її діти стали проживати з грудня 2011 р.
В судовому засіданні встановлено , що дозволу власника квартири ОСОБА_6 на вселення до квартири відповідач ОСОБА_4 не отримувала.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами , внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання .Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів , що є необхідними в інтересах дітей.
Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін субєкти батьківської відповідальності - батьки та інші особи чи органи , які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність .
Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини ( ратифіковано Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91 )в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. мати громадянство. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства батьки мають право та зобовязані виховувати дитину , піклуватися про її здоровя , фізичний , духовний і моральний розвиток .
Відповідно до ст.. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини ,її фізичний ,духовний та моральний розвиток.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має на праві приватної власності житлову квартиру № 5 у будинку № 20 на пр-ті Шахтобудівників у м.Красноармійську Донецької області та як батько малолітнього сина ОСОБА_27,11.12.2011р.н.,на чому наполягали у судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повинен піклуватися за свою дитину , забезпечити їй місце проживання та має можливість забезпечити свою цивільну дружину ОСОБА_4 та її малолітніх дітей належним житлом у належній відповідачу ОСОБА_3 квартирі № 5 у будинку № 20 на пр-ті Шахтобудівельників у м.Красноармійську.
Той факт, що у зазначеній квартирі відповідача ОСОБА_3 проживає його брат не позбавляє відповідача ОСОБА_3 права власності на квартиру та можливості надати цю квартиру для проживання відповідачу ОСОБА_4 та її дітям.
Також, суд приходить до висновку , що той факт, що відповідач ОСОБА_4 не має реєстрації місця проживання , не може бути підставою для проживання відповідача та її дітей у квартирі позивача ОСОБА_6
Відповідно до ст. 48 Закону України Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати,заповідати, здавати у оренду , обмінювати,закладати,укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення , виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та її неповнолітні діти ОСОБА_25,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_26,ІНФОРМАЦІЯ_2, не є членами сімї власника квартири ОСОБА_6 , спільного господарства з позивачем ОСОБА_6 не вела та не мала спільного сімейного бюджету, дозволу власника квартири ОСОБА_6 на вселення до квартири відповідач ОСОБА_4 не отримувала.
На підставі викладеного , суд приходить до висновку , що у даному випадку на відповідача ОСОБА_28не поширюються норми ст. 405 ЦК України , ст.ст.150,156,163 Житлового кодексу України та відповідач ОСОБА_4В, її малолітні діти ОСОБА_25,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_26,ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягають виселенню з квартири позивача ОСОБА_6 без надання їм іншого жилого приміщення .
Відносно вимог позивача ОСОБА_6 про її вселення до належної їй на праві власності квартири та зобовязання відповідачів передати позивачу ключі від вхідних дверей квартири , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 48 Закону України Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
В судовому засіданні встановлено , що 17 травня 2011 р. позивач повернулася з ОСОБА_8 та не змогла зайти до своєї квартири ,т.я. на вхідних дверях були поміняні замки. Позивач 18.05.2011 р. та 21.05.2011 р. у присутності сусідів , представників Комунального підприємства Красноармійський центр єдиного замовника, співробітників Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області намагалася потрапити до своєї квартири , але ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не впустили позивача до квартири, що підтвердили у судовому засіданні відповідачі по справі, та підтверджено актами КП Красноарміський ЦЕЗвід 18.05.2011 р. та від 21.05.2011 р. (а.с.13,14).
Зазначене свідчить, що відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні належною їй квартирою.
На підставі викладеного , суд приходить до висновку , що позивач ОСОБА_6 підлягає вселенню до належної їй квартири та відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно зобовязати передати позивачу ключі від вхідної двері належної позивачу квартири.
Відповідно до ст.. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 8,50 грн., по 1 /2 з кожного відповідача, а саме по 4,25 грн.з кожного відповідача, та витрати по сплаті збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в загальному розмірі 37 грн., по 1 /2 частині з кожного відповідача, а саме по 18,50 грн. з кожного відповідача
На пiдставi ст.ст. 10, 11, 57, 209, 213, 214, 215, 224, 228, 294 ЦПК України, суд
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_6 квартирою № 13 у будинку № 12 по пр-ту Шахтобудівників у м.Красноармійську Донецької області та вселити ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_2 .
Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передати ОСОБА_6 ключі від квартири АДРЕСА_2.
Виселити ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_25 , 27.03.2005 р.н, ОСОБА_26 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 грн.25 коп. та збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 18 грн. 50 коп., а всього загальну суму 22 грн. 75 коп.(двадцять дві грн. 75 коп.)
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 грн.25 коп. та збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 18 грн. 50 коп., а всього загальну суму 22 грн. 75 коп.(двадцять дві грн. 75 коп.)
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти діб з дня проголошення рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 28 листопада 2011 р.,повний текст рішення виготовлений 02 грудня 2011 р.

Суддя: