Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц-4964/2011 Головуючий 1-ї ОСОБА_1
Категорія спадкові Доповідач Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року ОСОБА_5 звернулася до Червонозаводського районного суду міста Харкова з вищевказаним позовом до ОСОБА_6, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання до Державної нотаріальної контори Червонозаводського районного суду міста Харкова заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, померлого 10 червня 2007 року.

З метою визначення кола осіб, інтересів яких стосується вирішення цього питання просила витребувати з Першої державної нотаріальної контори міста Харкова відомості про осіб, що подали заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_7, а також відомості про наявність чи відсутність його заповіту.

З метою забезпечення позову просила до вирішення справи накласти заборону на видачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_7, а також накласти арешт на будинок № 2 по вул. Харківській в місті Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_7

Також просила долучити до матеріалів справи матеріали цивільної справи за № 2-1591 за її позовом до Першої державної нотаріальної контори міста Харкова, , ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

У обгрунтування заявлених вимог посилалася на те, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 вона пропустила з поважних причин, оскільки знаходилася в тяжкому психологічному стані через його раптову смерть. Крім того, у вересні 2007 року помер її цивільний чоловік. Смерть двох близьких людей, що сталася у такий короткий проміжок часу, викликали у неї глибоку депресію, в зв»язку з чим вона зверталась за медичною допомогою до 1-ї міської клінічної лікарні, в якій наглядалась на протязі року.

У цей же час її бабусі була зроблена операція в зв»язку з онкологічним захворюванням, бабуся потребувала догляду, тому вона вважала за важніше надаватися їй всіляку посильну допомогу.

У 2008 році вона зверталась з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, отримала ухвалу про залишення цього позову без руху; у наданий строк усунула зазначені в ухвалу недоліки, але більш ніяких відомостей про рух справи від суду не отримувала.

Відповідачка ОСОБА_6 позов визнала і просила його задовольнити.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2010 року позов задоволено: визначено ОСОБА_5 додатковий строк для прийняття спадщини від ОСОБА_7, який помер 10 червня 2007 року 40 днів з часу набрання рішенням законної сили.

Ухвалою апеляційного суду від 31 березня 2011 року ОСОБА_4 поновлено строк на апеляційне оскарження вказаного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

При цьому посилається на те, що рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 червня 2009 року був встановлений факт її знаходження у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 з 1999 року по 2007 рік, про що ОСОБА_5 було відомо, оскільки вона та ОСОБА_6 оскаржували вказане рішення в апеляційному порядку. Між тим, до участі у справі за позовом ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не були залучені ані вона ані мати померлого ОСОБА_7 ОСОБА_9, яка спадщину після ОСОБА_7 прийняла та заповідала їй, ОСОБА_4, свою частку у спадщині та все інше майно.

Крім того, вважає , що ОСОБА_5 за станом свого здоров»я не мала перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_7, у встановлений законом строк і ніякої участі у догляді за ОСОБА_9 не приймала.

Вона і ОСОБА_9 неодноразово зверталися до ОСОБА_5 з пропозицією подати заяву про прийняття спадщини, але остання цього не бажала і такої заяви не подала.

Заслухавши доповідь судді; пояснення сторін та їх представників; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2007 року помер ОСОБА_7 і внаслідок його смерті відкрилася спадщина .

Відповідно до ст. 1220, ч.1 ст.1270, ст. 1272 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За роз»ясненнями, які містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( ч.2 ст.1272), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини суд виходив з того, що встановлений законом 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений нею з поважної причини.

При цьому суд виходив з того, що з 01 серпня 2007 року ОСОБА_5 перебувала під наглядом міської клінічної лікарні № 1 , а також зазначив в рішенні, що у 2008 році зверталась з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і не отримувала ухвали суду про залишення її позову без розгляду.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком, оскільки суд дійшов його з порушеннями норм процесуального і матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця ОСОБА_7 та наявність інших, крім ОСОБА_6 спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті, судом не перевірялась і коло осіб, інтересів яких могло стосуватися вирішення позову ОСОБА_5 належним чином не було встановлено, незважаючи на те, що про необхідність з»ясування вказаних обставин ОСОБА_5 зазначала у своєму прозові.

За умови , що відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_5 визнала, суд не перевіривши даних щодо наявності інших спадкоємців або їх правонаступників і не залучивши цих осіб до участі в справі, в рішенні не зазначив які перешкоди має ОСОБА_5 для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і які права позивачки порушені відповідачкою ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_5 і відповідач ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не заперечували, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_7 у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини звернулась його мати ОСОБА_9, яка померла 10 грудня 2008 року.

За своє життя ОСОБА_9 залишила заповіт на користь ОСОБА_4, яка 02 червня 2009 року подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_9, утім до участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_5 останню залучено не було.

Висновок суду про поважність причин, з яких ОСОБА_5 був пропущений строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 не ґрунтується на належних і допустимих доказах і суперечить вимогам закону.

Так, згідно довідок Комунальної установи охорони здоров»я - міської клінічної лікарні № 1 від 14.12.2009 року за № 1540 та від 29.04.2011 року б/н ОСОБА_5 наглядалась в 1-му поліклінічному відділенні вказаної лікарні: а саме 01.08., 09.10., 12.11., 20.12.2007 року, 08.01. та 12.05.2008 року зверталась до невропатолога. Був встановлений діагноз нейро-циркулярна дистонія з астенічним синдромом, лікворною гіпертензією , вегето-судинним пароксизмом, призначалося лікування. З 15.11.2007 по 27.11.2007 року лікування отримувала в умовах стаціонару на дому.

Судова колегія доходить висновку, що вказані дані не можуть свідчити про такий стан здоров»я позивачки , який створив для неї об»єктивні, непереборні і істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк.

Звернення ОСОБА_5 з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у 2008 році не мають правового значення для вирішення по суті її позову, з яким вона звернулась у 2010 році, оскільки не є доказом поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Судова колегія доходить висновку, що обставини, на які позивачка посилалася в обґрунтування позову не можна вважати поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини у розумінні ст. 1272 ЦК України у контексті вищенаведених роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, тому рішення суду першої інстанції на підставі ст..309 ЦПК України підлягає скасуванню в зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини .

Керуючись ст. ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309,313,314,315,316,319,324 ЦПК України судова колегія ,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Червоно заводського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2010 року скасувати і відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Судді колегії -