Справа № 2-528/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2011 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Вовк С. В. ,

при секретарі Горова Н. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної академії житлово-комунального господарства, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобовязання винити дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2010 р. позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача Державної академії житлово-комунального господарства про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 4297,72 грн., зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював проректором з адміністративно-господарської роботи, а з 01.11.2010 р. наказом ректора був звільнений згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України за прогул 24 жовтня 2010 р. протягом робочого дня.

Позивач вважає звільнення незаконним, тому просить поновити його на роботі.

На стадії розгляду до участі у справі було залучено у якості третьої особи ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Державної академії житлово-комунального господарства та, одночасно, третьої особи ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що звільнення позивача було проведене з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому немає правових підстав для поновлення його на роботі.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та, одночасно, третьої особи, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом ректора Державної академії житлово-комунального господарства ОСОБА_2 № 219 від 13.07.2009 р. був прийнятий на посаду проректора з адміністративно-господарської роботи з оплатою згідно штатного розкладу з 13.07.2009 р. (а. с. 68).

Наказом № 414 від 01.11.2010 р. «Про звільнення з роботи», ОСОБА_1 проректора з адміністративно-господарської роботи звільнено з 01.11.2010 р. згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України за прогул 24.10.2010 р. протягом робочого дня (а. с. 89).

Підставою звільнення став акт «про невихід на роботу» від 24.09.2010 р., пояснювальна записка ОСОБА_1 (а. с. 78, 81).

Також наказом № 414/1 від 01.11.2010 р. була виправлена технічна помилка, було зазначено, що позивача звільнено за прогул 24.09.2010 р. (а. с. 90).

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно положень п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судом було встановлено, що 24.09.2010 р. позивач ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою в Центральну районну поліклініку Печерського району. Лист непрацездатності не видавався, так як хворий відмовився. Зазначене підтверджується випискою з амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 від 27.09.2010 р. (а. с. 28) та амбулаторною картою (а. с. 15).

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний лист (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

З боку відповідача не доведено умислу позивача на прогул 24.09.2010 р. Акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі не містить дані про неповажність його відсутності на роботі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 є незаконним та, як наслідок, наказ № 414 від 01.11.2010 р. є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на це, позивача слід поновити на роботі.

Крім того, згідно ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи.

Як вбачається з довідки про доходи № 185 від 31.10.2010 р., нарахована заробіна плата позивача за один місяць становить 3300,00 грн. (а. с. 32).

(3300,00 + 3300,00) / 2 = 3300,00 грн.

3300,00 грн./23 робочі дні = 143,48 грн.

143,48 грн.* 3 дні (4, 5, 6 січня 2011 р.) = 430,44 грн.

3300,00 грн. (листопад) + 3300,00 грн. (грудень) + 430,44 грн. (3 дні січня) = 7030,44 грн.

Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2010 р. по 10.01.2011 р. становить 7030,44 грн.

Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, позивачем заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, повязаних з переживаннями, що призвело до порушення його нормального життя та праці. Моральну шкоду позивач оцінює в 10000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За правилом ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У даному випадку обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Однак позивач не довів факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не довів суду за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні.

З огляду на вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Також з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 70,30 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді проректора з адміністративно-господарської роботи Державної академії житлово-комунального господарства та щодо присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, в сумі 3300,00 грн.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної академії житлово-комунального господарства, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобовязання винити дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_3 01 листопада 2010 року з посади проректора з адміністративно-господарської роботи згідно ст. 40 п.4 КЗпП України.

Скасувати наказ Державної академії житлово-комунального господарства від 01.11.2010 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_3 проректора з адміністративно-господарської роботи з 01.11.2010 року згідно ст.40 п.4 КЗпП України».

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді проректора з адміністративно-господарської роботи Державної академії житлово-комунального господарства.

Стягнути з Державної академії житлово-комунального господарства на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 7030,44 грн.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

За ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді проректора з адміністративно-господарської роботи Державної академії житлово-комунального господарства та присудження заробітної плати за один місяць, а саме в сумі 3300 гривень.

Останнє зазначені суми визначені судом без утриманням прибуткового податку та обовязкових платежів.

За правилами визначеними ст. 88 ЦПК України стягнути із Державної академії житлово-комунального господарства на користь держави судовий збір в сумі 70,30 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя С. В. Вовк