ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді : Сеника Р.П.

при секретарі: Шуточкіної А.М.,

позивача ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 05 червня 1993 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Володимир-Волинського районного управління юстиції, Волинської області (свідоцтво про одруження серії 1-ЕГ № 053016), який 18 липня 2011 року згідно рішення Володимир Волинського міського суду було розірвано.

За час шлюбу у спільній сумісній власності перебувало наступне майно - житловий будинок, в якому на даний час проживаємо і який знаходиться за адресою м. Володимир Волинський, вул. Стуса, 12, а також автомобільний гараж № 573 по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск» д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, а також під час шлюбу була придбана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 Волинському, яка на даний час є зареєстрованою за відповідачем та в 2002 році в Нововолинському МРЕВ ДАІ зареєстрований на імя відповідача автомобільний НОМЕР_3 і 23.02.2002 року видане свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ВНС № 337453. Дане майно разом з відповідачем нажите під час шлюбу, спільного проживання та ведення господарства, а тому відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

На підставі наведеного просить визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя житловий будинок по вул. Василя Стуса, 12 в м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул.. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 Волинському та визнати за позивачем, ОСОБА_1 право власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна, а саме на житловий будинок по вул. Василя Стуса, 12 в м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 Волинському.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя житловий будинок по вул. Василя Стуса, 12 в м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 Волинському та визнати за нею право власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна, а саме на житловий будинок по вул. Василя Стуса, 12 в м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул.. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 Волинському.

Відповідач та його представники позов визнали частково зазначивши, що житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. В. Стуса, 12 в м. Володимирі-Волинському йому згідно договору дарування від 18 січня 1999 року подарований, але не заперечує те, що разом з позивачем проводили реконструкцію даного будинку із збільшенням житлової та загальної площі будинку та господарських будівель, не заперечує придбання спільно з позивачем автомобільного гаража № 573, який розташований по вул. А. Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск», автомобільний НОМЕР_3, автомобіль НОМЕР_2, який проданий і виручені від його реалізації кошти розділені між ним та позивачем, категорично заперечує придбання двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 Волинському сторонами по справі. Визнаючи частково заявлений до нього позов не заперечує про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна, а саме на мотоцикл ММВЗ «Минск», автомобільного гаража № 573, який розташований по вул.. А. Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», автомобільний НОМЕР_3, а решті позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1993 року який 18.07.2011 року рішенням Володимир Волинським міським судом було розірвано.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, відповідно до ст. 60 СК належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. При цьому не має значення, якими були юридичні підстави його набуття купівля, обмін, придбання в кредит. Також не має різниці, на кого з подружжя було придбано майно, - важливим є те, що це сталося під час шлюбу.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Заінтересована особа може довести, що майно було придбано не в шлюбі, але за її особисті кошти. Втім, якщо заява про те, що річ була куплена на кошти, наприклад дружини чи чоловіка, не буде належним чином підтверджена, презумпція права сумісної спільної власності подружжя залишиться непохитною. І не має значення, на кого проведена реєстрація цього майна.

За час спільного подружнього життя сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ними спільно нажито слідуюче майно, а саме: автомобільний гараж № 573 по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск» д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4 які були зареєстровані як приватна власність відповідача по справі , ОСОБА_3 Згідно договору дарування від 18 січня 1999 року ОСОБА_6 подаровано ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 48,9 кв.м. та надвірними будівлями який розташований по вул. В.Стуса, 12 у м. Володимирі Волинському.

Стаття 62 СК України вказує на те, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось в своїй вартості в результаті спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого із подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Втім визнання спільної сумісної власності на річ, яка належала одному із подружжя, не означає, що у разі спору частки дружини і чоловіка мають бути рівними. У даному випадку суд повинен виходити не тільки з матеріальних вкладень одного з подружжя чи обох, але й з особистої праці подружжя, у результаті якої значно зросла вартість спірного майна. Якщо ж дошлюбне майно визнається судом спільним (включається до складу спільного майна), то частка на це майно визначається відповідно до статей 63, 70 СК, тобто визнається рівною.

В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення договору дарування від 18 січня 1999 року ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 житловий будинок з надвірними будівлями, складався з житлової площі 48,9 кв.м., а згідно технічного паспорта виготовленого Волинським ОБТІ станом на 02.02.1999 року його вартість становила 19 283 (девятнадцять тисяч двісті вісімдесят три) грн. Перебуваючи у шлюбі сторони своїми коштами та своєю працею здійснили реконструкцію з добудовою та переплануванням у житловому будинку по вул. Стуса, 12 у м. Володимирі Волинському, про що вказала позивач по справі, ОСОБА_1, свідок ОСОБА_9 та стверджується іншими свідками допитаними у судовому засіданні.

Згідно висновку № 7755-7756 судової будівельно технічної експертизи у житловому будинку по вул. Стуса, 12 у м. Володимирі Волинському в даному будинку площа забудови становить 122,6 кв.м., загальна площа будинку становить 95,76 кв.м., в тому числі житлова 59,9 кв.м., сумарна площа господарських будівель з моменту дарування відповідачеві збільшилась з 42,3 кв.м. до 117,26 кв.м. або на 96% від площі забудови житлового будинку, а тому ринкова вартість подарованого відповідачу ОСОБА_3 нерухомого майна (станом на 04.12.2011 року) відповідно до його технічного стану на момент укладення договору дарування (18.01.1999 року) становить 253 000 грн., а вартість ремонтно будівельних робіт по реконструкції даного житлового з надвірними будівлями становить 132 000 грн.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, по вул. Стуса, 12 у м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і частка на це майно визначається відповідно до статей 63, 70 СК, рівною, що дає підстави визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку вказаного спільного сумісного подружнього майна.

Пояснення відповідача, ОСОБА_3 відносно реалізації ним автомобіля НОМЕР_2, і розподілу виручених коштів між ним і позивачем не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання обєктом спільної сумісної власності подружжя придбання сторонами по справі двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 Волинському, яка на даний час є зареєстрованою за відповідачем, тому в цій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 62 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд,-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна підлягають до часткового задоволення.

Визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя житловий будинок по вул. Василя Стуса, 12 в м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул.. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку спільного сумісного подружнього майна на житловий будинок по вул. Василя Стуса, 12 в м. Володимирі Волинському, автомобільний гараж № 573 по вул.. Академіка Глушкова в кооперативі «Автомобіліст», мотоцикл ММВЗ «Минск»д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 416 грн.67коп. судового збору, 100 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду, 1 641 грн.50 коп витрати за проведення судової будівельно технічної експертизи та 1666 грн.67 коп. за проведення експертної оцінки, а всього стягнути 4 824 ( чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 84 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні - 29 грудня 2011 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі складення рішення у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі через Володимир Волинський міський суд.

Головуючий Р.П. Сеник

Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2011 року