Справа № 2-907/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2011м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

при секретарі Мельник Є.Є.

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Яворові

цивільної справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу по договору позики

та зустрічного позову про визнання недійсним договору позики,-

В С Т А Н О В И В:

гр.ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій під час судового розгляду уточнила, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь борг по договору позики в сумі 227250 грн 00 коп, 36 % річних із зазначеної суми за договором позики в сумі 204525 грн 00 коп, 3% річних від простроченої заборгованості за період з 01.09.2010 року по 01.03.2011 року в сумі 3408 грн 75 коп, грошові кошти з урахуванням індексу інфляції в розмірі 6,4 % з 01.09.2010 року по 01.03.2011 року в сумі 14544 грн 00 коп, моральну шкоду в сумі 1000 грн 00 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 04 лютого 2008 року вона уклала з відповідачкою договір позики, згідно якого передала гроші в сумі 227500 гривень, які відповідчка зобов'язувалася повернути до 09.10.2009 року зі сплатою 36 відсотків річних. Але після закінчення зазначеного строку відповідач борг не повернула. Внаслідок обману відповідача вона перенесла велике моральне переживання, що виразилося в душевних стражданнях через неповернення позичених грошей.

В зустрічній позовній заяві, поданій представником позивача ОСОБА_2 гр.ОСОБА_3, ставиться вимога про визнання недійсним укладеного договору позики від 04.02.2008 року. Позовні вимоги по зустрічному позові мотивовано тим, що договір позики від 04.02.2008 року було складено та підписано в травні 2010 року, жодних грошових коштів позивачем не передавалося. Крім того, укладений договір позики під проценти між особами, які не мають відповідної ліцензії, суперечить вимогам Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

При розгляді справи позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково позивач пояснила, що вона знайома з ОСОБА_2 з 2006 року. В звязку з скрутним матеріальним становищем, майбутнім поступленням до вузу сина, на її прохання знайома ОСОБА_4 на початку 2008 року отримала кредит в банку Універсальнийв сумі 50000 доларів США під заставу її квартири та отримані гроші передала їй. Щоб трохи покращити своє матеріальне становище вона вирішила перепозичити гроші ОСОБА_2 під більші проценти, щоб за різницю процентів мати кошти на проживання. Тому гроші в сумі 227250 гривень в лютому 2008 році вона в присутності дочки та зятя позичила ОСОБА_2, яка процентів їй не сплачувала і по закінченню договору позичені гроші не повернула. Просить заявлений позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 гр.ОСОБА_5 вважає, що позовні вимоги її довірительки є обгрунтованими і просить позов задоволити, а в зустрічному позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що вона являється підприємцем і займалася діяльністю на ринку нерухомості. 04 лютого 2008 року до неї в офіс прийшли ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_6 та зять ОСОБА_7, де між ОСОБА_6 і нею було підписано договір позики на суму 45000 доларів США під проценти. Дану суму грошей їй передав ОСОБА_8 і до 28.09.2008 року вона виплачувала ОСОБА_6 відсотки в сумі 1365 доларів щомісячно. В подальшому через кризу вона проценти не виплачувала, але в 2009 році ще двічі виплатила ОСОБА_6 по 200 доларів. Після того в 2010 році до неї звернулася ОСОБА_1 з проханням переоформити договір позики на неї, так як гроші в банку були взяті під заставу її квартири. На цю пропозицію вона погодилася, проект договору позики від 04.02.2008 року принесла ОСОБА_1, який вона підписала в травні 2010 року. На даний час для вирішення спору вона згідна переформити на ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,15 га та виплачувати в рахунок погашення боргу по 1000 гривень щомісячно. В подальшому після оголошення перерви в судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася.

Представник відповідача ОСОБА_2 гр.ОСОБА_3 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, під час укладення договору позики в 2010 році кошти не передавалися, тому даний договір слід визнати недійсним.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно оглянутого в судовому засіданні письмового договору позики від 04.02.2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 передала у власність позичальнику 227250 грн 00 коп, а відповідач ОСОБА_2 зобовязувалася повернути позичені кошти в строк до 01 вересня 2010 року. Також по укладеному договору сторони визначили розмір процентів, який становить 36 відсотків річних, щомісячний розмір процентів становить 3 відсотки, які повинні сплачуватися не пізніше останнього календарного дня кожного місяця. Також в даному договорі зазначено, що суму позики передано у власність позичальника до укладення цього договору.

Тому суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, а також свідка ОСОБА_9, який є чоловіком відповідачки, щодо непередачі суми позики, оскільки це спростовується умовами оспорюваного договору та фактично визнається відповідачкою щодо отримання коштів в сумі еквівалентній 227250 гривень від членів сімї позивача, які нею не повернуті.

Крім того, за змістом ст.1051 ЦК України не може грунтуватися на свідченнях свідків твердження того, що гроші не були одержані позичальником від позикодавця, крім випадків, коли договір було укладено від впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Однак в підставах визнання оспорюваного договору позики недійсним по зустрічному позові такі обставини не вказуються.

Як вбачається з пояснень позивача, відповідач ОСОБА_2 не виконує умов укладеного договору позики та своїх зобовязань, і на даний час боргу по договору позики не повернула, також не сплачує визначених договором відсотків від суми позики. Відповідно стороною відповідача не доведено факту виконання умов укладеного договору позики та повернення позичених коштів позивачу.

Таким чином між сторонами було укладено належно оформлений договір позики грошей, умови якого відповідач ОСОБА_2 не виконала. Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

А відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок оплати яких визначений договором.

Оскільки на даний час договір позики не виконано з вини відповідача, то порушені права позивача щодо повернення суми позики та несплачених відсотків підлягають захисту в судовому порядку.

Також відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Тому суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення коштів з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 01.09.2010 року по 01.03.2011 року в сумі 14544 грн 00 коп (з розрахунку 227250 грн 00 коп х 6,4%), а також 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості за вказаний період в сумі 3408 грн 75 коп (з розрахунук 227250 грн 00 коп х 3 відсотки /06 місяців).

Що стосується заявлених позовних вимог про стянення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання відшкодування моральної шкоди можливе у разі передбачення такого правового наслідку договором або законом. Судом встановлено, що згідно укладеного договору позики між сторонами такого виду відповідальності за невиконання зобов'язань передбачено не було, також не передбачено такого правового наслідку чинним законодавством.

Щодо покликання сторони відповідача на невідповідність укладеного договору позики вимогам Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, то суд враховує, що даний закон регулює відносини між визначеними ним субєктами фінансових установ і не регулює відносини позики між фізичними особами, які є сторонами договору позики від 04.02.20008 року, і умовами якого передбачено щомісячне нарахування і виплату процентів в розмірі 3 відсотки від розміру позики.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, відповідач ОСОБА_2 не виконала свої зобовязання по договору позики, факт отримання грошових коштів до підписання договору зазначено в умовах договору, а тому заявлений позов слід задоволити частково, а в зустрічному позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 512, 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1051 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 227250 грн 00 коп заборгованості по договору позики від 04.02.2008 року, 204525 грн 00 коп прострочених відсотків по договору позики, 3408 грн 75 коп в рахунок відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді 3 відсотків річних від простроченої заборгованості, 14544 грн 00 коп в рахунок відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді встановленого індексу інфляції. Всього підлягає до стягнення 449727 (чотириста сорок девять тисяч сімсот двадцять сім) грн 75 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1820 грн 00 коп судових витрат по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: