Справа № 22Ц-19/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2011 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Морозовського В.І.,

суддів: Мішеніної С.В. і ОСОБА_1,

при секретарі: Топольській В.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину незаконними, визнання договору дарування житлового будинку недійсним, -

в с т а н о в и л а :

04 квітня 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивовані тим, що 29 вересня 2004 року помер її батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина на належний померлому цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по 2-му провулку Івана Богуна, 21, в м. Гайсині Вінницької області.

Являючись єдиним спадкоємцем першої черги за законом, позивач протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до Гайсинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як з 2003 року по 2008 рік нелегально проживала та працювала у Португалії, тому про смерть батька довідалась лише у вересні 2009 року.

16 січня 2007 року Гайсинською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого власницею житлового будинку № 21 з господарськими будівлями по 2-му провулку Івана Богуна в м. Гайсині Вінницької області стала ОСОБА_9.

02 березня 2007 року ОСОБА_9 померла, а спірний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2007 року перейшов у спадок до її дочки - ОСОБА_2, яка 22 січня 2008 року подарувала його своєму синові ОСОБА_3

Вважаючи, що видача ОСОБА_9 свідоцтва про право на спадщину за законом суперечить вимогам ст.ст.203 і 215 ЦК України та порушує права ОСОБА_4 як спадкоємця першої черги за законом, остання просила визнати недійсними видані на спадкове майно свідоцтва про право на спадщину за законом, а також договір дарування нерухомості від 22 січня 2008 року.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 квіт-ня 2010 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_5 дочку померлого ОСОБА_8 та його онуків - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (дітей померлої іншої дочки спадкодавця - ОСОБА_10В.).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 повністю задоволені. Крім того, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судові витрати по справі в загальному розмірі 247 грн.

У поданій ОСОБА_2 і ОСОБА_3 апеляційній скарзі йдеться про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Мотивується це незаконністю і необґрунтованістю судового рішення, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянти та їх представник адвокат ОСОБА_11 вимоги апеляційної скарги підтримали, додатково вказавши на недоведеність позовних вимог, а також на те, що суд безпідставно вийшов поза межі позову.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_12 доводи апелянтів заперечувала, просила апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявились. При цьому від ОСОБА_4 надійшла телеграма, а від ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - письмові заяви, в яких кожен з них просить розглянути справу без їх участі, апеляційну скаргу відхилити, а судове рішення - залишити без змін. У звязку з викладеним, відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вирішила розгляд справи провести без участі осіб, що не зявились.

Заслухавши суддю-доповідача і пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлю-ється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1 і 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

У разі, коли спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, він вправі в порядку ч.3 ст.1272 ЦК України звернутись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 у встановленому порядку спадщину не прийняла, а з позовною вимогою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду не зверталась, суд першої інстанції в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства вийшов поза межі позову та встановив те, що через важкі життєві обставини (перебування в іншій країні тривалий період без можливості виїзду в Україну) ОСОБА_4 не мала можливості знати про смерть батька та вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька.

Останній висновок суду в порушення вимог ч.3 ст.10, ст.60, ст.212 і ч.3 ст.213 ЦПК України нічим, крім пояснень самого позивача, не доведений, носить характер припущення та суперечить іншим доказам.

Так, згідно наявної у матеріалах справи ксерокопії паспорту ОСОБА_4 серії АА № 740049 (а.с.25) до нього 25 квітня 2006 року вклеїно нову її фотокартку, що засвідчено підписами посадової особи Гайсинського РВ УМВС України у Вінницькій області та самої ОСОБА_4 Тому дана обставина виключає можливість перебування позивача у цей період за межами України.

Всупереч положень ч.3 ст.61 ЦПК України суд фактично ставить під сумнів законність та обґрунтованість рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2006 року, що набрало законної сили, яким встановлений факт проживання ОСОБА_9 однією сімєю з ОСОБА_8 з липня 1986 року до 29 вересня 2004 року, що давало їй право після смерті ОСОБА_8 бути його спадкоємцем четвертої черги за законом в порядку, визначеному ст.ст.1258, 1264 ЦК України.

Крім того, вирішуючи спір про визнання недійсними правочинів, суд першої інстанції у своєму рішенні не зазначив конкретні підстави, встановлені ст.203 і ч.1 ст.215 ЦК України, за якими визнав ці правочини недійсними, обмежившись лише посиланням на обставини справи, у тому числі й ті, які помилково вважав встановленими.

Виходячи з викладеного, постановлене судом рішення не може бути визнано законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Оскільки допущені судом першої інстанції неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права тягнуть за собою обовязкове скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст.303 ЦПК України вийти поза межі доводів апеляційної скарги та скасувати судове рішення в тому числі з тих підстав, які не зазначені апелянтом.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2010 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про визнання недійсними:

- свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 січня 2007 року Гайсинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_9 спадкоємиці ОСОБА_8, померлого 29 вересня 2004 року;

- свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 жовтня 2007 року Гайсинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 спадкоємиці ОСОБА_9, померлої 02 березня 2007 року;

- а також договору дарування житлового будинку № 21 по 2-му провулку І. Богуна в м. Гайсині Вінницької області, укладеного 22 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Понесені ОСОБА_3 при поданні апеляційної скарги судові витрати у вигляді судового збору в сумі 63,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. стягнути на його користь з ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (Підпис)

Судді: (Підписи)

З оригіналом згідно: