Справа № 1407/2-713/11
РІШЕННЯ

іменем України

"13" квітня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі - Кашарайло A.A.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2JL,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в якому вказувала, що з 1997 по 2010 роки вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

В період шлюбу за час спільного проживання подружжям за спільні кошти було придбане майно, а саме квартиру №52 в житловому будинку № 6 по вул. 60 років Жовтня в м. Вознесенську Миколаївської області.

Оскільки згода про добровільний поділ спірного майна сторонами не досягнута, а тому позивачка, враховуючи рівність часток подружжя, просила на підставі ст.ст. 60, 70, 71 СК України поділити майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частку квартири №52 в житловому будинку № 6 по вул. 60 років Жовтня в м. Вознесенську Миколаївської області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про неможливість застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону.

Зокрема, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1997 по 2010 роки.

В період шлюбу, а саме 01 листопада 2001 року відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній придбав у ОСОБА_4 квартиру №52 в житловому будинку № 6 по вул. 60 років Жовтня в м. Вознесенську Миколаївської області.

Договір в цей же день було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно- сировинній біржі в журналі реєстрації договорів з нерухомістю за № 1069.

Водночас за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на це майно у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Оскільки договір стосовно спірного майна укладався одним з подружжя в 2001 році, а тому його правове становище повинно регулюватися нормами Кодексу про шлюб та сімю України 1969 року.

Дійсно, згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Разом з тим відповідно до чинного на час укладення договору Цивільного кодексу України 1963 року, зокрема ст. 4, цивільні права та обовязки виникали з підстав, передбачених Законом, зокрема угод.

Згідно ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку, іншого житла повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторії є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною з моменту її укладення та не створює для сторін жодних прав, обовязків та наслідків за винятком наслідків недійсності угоди.

В такому випадку не має правового значення й реєстрація за набувачем права власності на придбане за такою угодою майно.

Закон, зокрема ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року передбачає можливість захисту права набувача у випадку придбання ним майна за угодою, укладеною з порушенням нотаріальної форми шляхом судового визнання такої угоди дійсною, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

Проте, як вбачається з пояснень сторін, останні вказаним правом не скористались, вважаючи себе повноправними власниками придбаного за біржовою угодою майна.

З врахуванням встановлених обставин суд прийшов до висновку про те, що придбане відповідачем за недійсною угодою майно не створило для нього прав власника, не ввійшло до складу спільного майна подружжя, а тому вимоги про його поділ є безпідставними.

Таким чином позов задоволенню не підлягає.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню й понесіні позивачкою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, |

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти діві з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: