__________________________________________________________________
Справа№2-2873/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2011 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченко В. О.

при секретарі Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, який був зареєстрований 16 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Київської рай адміністрації виконкому Одеської міськради, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 83.

Позивач посилається на те, що16 лютого 2000 року він уклав шлюб з відповідачкою, цей шлюб у нього з відповідачкою другий. Від шлюбу є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВН № 0182661, виданим 27 квітня 2000 року відділом ЗАГСу адміністрації Фрунзенського району м.Мінська (Білорусь). ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що він з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинили, внаслідок чого їхнє подальше сумісне проживання, збереження сімї та примирення неможливі. Вважає, що після розірвання шлюбу донька має проживати зі своєю матір`ю.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили позов задовольнити та розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу, вважала що справа повинна бути закрита в звязку з тим, що з цього приводу та тих самих обставин була закрита у 2009 році цивільна справа між тими самими сторонами на підставі відмови позивача від позову, а крім того ОСОБА_1 знову звернувся до суду не самостійно, а під тиском.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і неповнолітньої дитини, тому що сторони подружні відносини припинили й фактично спільного господарства не ведуть, втратили взаємну повагу . Позивач, який є інвалідом першої групи безстроково та потребує постійного догляду вже тривалий час мешкає окремо від ОСОБА_2

Факт припинення подружніх стосунків у судовому засіданні було встановлено на підставі аналізу пояснень сторін письмових пояснень позивача, матеріалів справи та пояснень самої відповідачки, яка розповіла, що після того як вона вирішила знову вийти на роботу це не сподобалось позивачу, якій хотів щоб вона всі двадцять чотири години на добу доглядала за ним, у звязку з його хворобою, але вона вирішила повернутися до «соціуму»так як вже не могла постійно знаходитися вдома. З цього приводу між ними було непорозуміння, і ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Однак в той час подружжя змогли найти спільну мову і домовитися про спільне життя, після чого по заяві позивача справа було закрито. Однак у сім` ї не створилась належна атмосфера, у сімейні відношення втручалась родина позивача, в звязку з чим, подружжя продовжували сваритися, позивач тривалий час не мешкає вдома і їй невідомо де він знаходиться. На думку відповідачки ОСОБА_1 знов звернувся до суду с заявою про розірвання шлюбу під тиском. Однак яких-небудь доказів з цього приводу наведено не було, та спростовується нотаріально посвідченою заявою позивача.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підстав передбачених п.2 цієї статті не встановлено. У даному випадку суд вважає недоцільним, передбачені ст.11 СК України вжиття додаткових заходів щодо примирення подружжя у звязку с встановленими фактами тривалого напруженого взаємовідношення подружжя, що може негативно вплинути на стан здоровя і так хворого позивача. На підставі ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

З цих підстава суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 110,111, 112 Сімейного Кодексу України й ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Київської рай адміністрації виконкому Одеської міськради, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 83.

Після розірвання шлюбу прізвище «Неробеєва»залишити без змін.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути держмито в доход держави з позивача у розмірі 17 грн., відповідачку від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Луняченко В. О.