Справа № 2-610/11
Рішення

іменем України

23 листопада 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Миронець О. К., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: добудований ганок з кімнатами 3, 4, а також на переобладнані та переплановані кімнати 5, 6, 7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, свої позовні вимоги мотивуючи наступним.

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою покращення житлових умов позивачем самовільно було добудовано ганок з кімнатами 3, 4, а також переобладнано та переплановано кімнати 5, 6, 7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

12.01.2011 року ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації Інвентаризаторбуло видано технічний паспорт на квартиру № 3 у житловому будинку № 4, який знаходиться по пров. Полтавському в м. Карлівка, Полтавської області, але на звороті техпаспорта було поставлено штамп побудовано самовільноі вказано, що самовільно побудовано ганок з кімнатами 3, 4, а також самовільно переплановано кімнати 5, 6, 7.

23.03.2011 року КП Архітектурне бюроКарлівського району складено акт про обстеження самовільної забудови на земельній ділянці для узаконення в судовому порядку, в якому вказано, що ОСОБА_2 самовільно, без рішення виконкому та без оформлення будівельного паспорта було добудовано ганок з кімнатами 3, 4, а також переобладнано та переплановано кімнати 5, 6, 7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, проте мається можливість провести узаконення самовільно побудованих та перепланованих обєктів, які відповідають вимогам будівельних норм.

23.03.2011 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Карлівської РДА було надано висновок № 14 про можливість проведення в судовому порядку узаконення самочинно побудованих та перепланованих обєктів нерухомого майна, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що в даному випадку внаслідок її дій не були порушені права інших осіб та здійснення даного самочинного будівництва не суперечить суспільним інтересам.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча їх своєчасно та належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, але від них мається заява про розгляд справи без їхньої участі, згідно якої вони визнають позовні вимоги ОСОБА_2 та не заперечують проти їх задоволення.

Суд, заслухавши позивача, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується технічним паспортом на зазначене нерухоме майно від 12.01.2011 року (а. с. 6).

З того ж технічного паспорта вбачається, що на земельній ділянці на якій розташоване нерухоме майно маються самовільно побудовані обєкти нерухомості, а саме: ганок з кімнатами 3, 4, а також самовільно переобладнані кімнати 5, 6, 7.

Відповідно до акту обстеження самовільної забудови на земельній ділянці для узаконення в судовому порядку від 23.03.2011 року самочинно збудовані обєкти нерухомого майна, а саме: ганок з кімнатами 3, 4, а також самовільно переобладнані кімнати 5, 6, 7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, відповідають вимогам будівельних норм.

Згідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Карлівської районної державної адміністрації за № 14 від 23.03.2011 року, мається можливість провести узаконення самовільно побудованих обєктів нерухомого майна, а саме: ганку з кімнатами 3, 4, а також самовільно переобладнаних кімнат 5, 6, 7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, у судовому порядку.

У відповідності із ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Разом з тим, згідно ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи спірні будівлі самочинно зведені на земельній ділянці, яка позивачу під їх будівництво не виділялася, ніяких дозволів на будівництво позивач не отримувала, ганок з кімнатами 3, 4, а також кімнати 5, 6, 7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, збудовані та переобладнані без належно затвердженого проекту, дані споруди у встановленому законом порядку в експлуатацію не прийняті і тому є самовільно побудованими та переобладнаними.

Відповідно до пп.1 п. бч. 1 ст. 31 Закону України Про місцеве самоврядування в Україніприйняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно зі ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року Про архітектурну діяльність(у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України Про планування і забудову територій(у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), тобто заінтересовані особи зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Законом України Про регулювання містобудівної діяльностівстановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється шляхом їх реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі декларації про готовність обєкту до експлуатації і право на експлуатацію обєкту є складовою частиною права власності на нього та набувається при виникненні права власності на будівлю.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач не зверталася до органів місцевого самоврядування для отримання дозволу, рішення про прийняття в експлуатацію самочинно побудованих та перепланованих будівель не приймалося

В той же час відповідно до ст. 376 ЦК України, самочинним будівництвом вважається житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, закон називає фактично декілька відносно самостійних порушень, які можуть виступати окремими, самостійними підставами для визнання будівництва конкретного обєкта самочинним.

У Конвенції про безпеку та гігієну праці у будівництві № 167 від 20 червня 1988 року зазначається, що термін будівництвоохоплює 1) будівельні роботи, серед яких названі земляні роботи й спорудження, конструктивні зміни, реставраційні роботи, капітальний і поточний ремонт (куди входять чистка й пофарбування) та знесення усіх видів будинків чи будівель; 2) цивільне будівництво, включаючи земляні роботи й спорудження, конструктивні зміни, капітальний і поточний ремонт та знесення; 3) монтаж та демонтаж будов і конструкцій з елементів заводського виробництва, а також виробництво збірних елементів на будівельному майданчику. На відміну від викладеного, у Законі України № 1699-ІІІ від 20 квітня 2000 р. Про планування і забудову територійпід будівництвом розуміється нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт, впорядкування обєктів містобудування, розширення та технічне переоснащення підприємств. Нарешті, як випливає зі ст. 875 ЦК України, норми про будівельний підряд поширюються на нове будівництво, капітальний ремонт, реконструкцію (технічне переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно повязаних з місцезнаходженням обєкта.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини. Тобто діє аналогія закону.

Згідно статті 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво та переобладнанн можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази того, що позивачу було відмовлено в прийнятті обєкта в експлуатацію чи того, що позивач звертався до органів місцевого самоврядування з приводу зазначеного питання, в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 375, 376 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинне будівництво в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів після його оголошення.

Суддя Миронець О. К.