Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Коцюрби О.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобов»язання здійснити перерахунок пенсії, провести доплату недоплаченої пенсії та відшкодувати моральну шкоду,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобов»язання здійснити перерахунок пенсії та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що у січні 1992 року відповідачем їй була призначена пенсія з посади головного спеціаліста відділу капітального будівництва Богуславського АПО, виходячи з розміру заробітної плати за рік 6332,42 крб. У вказану суму також входила одержана нею сума 897,58 крб. за вислугу років на виробництві. 15.02.2005 року при зверненні позивача до відповідача, нею було з»ясовано, що управлінням Пенсійного фонду України в Богуславському районі безпідставно не враховано до суми середнього заробітку 897,58 крб., пізніше уточненої до 900 крб., за вислугу років на виробництві, оскільки згідно даних відповідача вищевказана виплата є одноразовою і при призначенні пенсії не враховується. Вважаючи таку відмову відповідача неправомірною, позивач просила зобов»язати відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно наданої нею довідки від 30.12.1991 року, врахувавши і одержані нею у грудні 1991 року 897,58 крб., провести доплату невиплаченої пенсії з часу нарахування по даний час, та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необєктивність рішення суду, порушення Богуславським районним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 31.12.1991 року була призначена пенсія за віком на підставі довідки про розмір її заробітної плати, виданої 30.12.1991 року, із загальної суми 6332 грн. 42 коп. Зазначена в довідці сума 897 крб. 58 коп., як виплата за вислугу років на виробництві, до уваги при призначенні пенсії відповідачем не враховувалась.

У 1997 році відповідачем було проведено звірку документів з відділом капітального будівництва Богуславського АПО, в якому раніше працювала позивач, та було встановлено, що сума 897,58 крб. є одноразовою виплатою, тому не повинна включатися в середній заробіток при визначенні розміру пенсії, оскільки ці виплати не пов»язані з господарською діяльністю підприємств, установ, організацій і на них не нараховувалися внески на соціальне страхування. В зв»язку з цим вищевказана сума відповідачем при подальшому перерахунку та нарахуванні пенсії позивачу не враховувалася. Такі дії відповідача узгоджуються з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, відповідно до ст. 66 якого у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, необумовлених діючою системою оплати праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.19 Переліку видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.1998 року № 697 «Про затвердження Переліку видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій», компенсаційні виплати, які виплачуються громадянам відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не відносяться до видів оплати праці та інших виплат, які враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. (в редакції Закону від 19.12.1991р.) працівники, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, мають право на щорічну одноразову винагороду за вислугу років незалежно від місця роботи або служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 одноразова виплата за вислугу років, виплачена їй, була включена до довідки про розмір заробітної плати позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка була видана на виконання вимог зазначених нормативних актів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 897,58 крб., в подальшому уточнені до 900 грн., які отримала позивач, є одноразовою допомогою за вислугу років, виплаченою особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в порядку, передбаченому ст. 26 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вказана сума не повинна включатися до середнього заробітку для обчислення пенсій.

Також правильним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 23 КАС України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Беручи до уваги те, що відповідачем прав позивача ОСОБА_1 не порушено, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: