Справа №22ц-2191/2011 р.
Категорія: 67 Головуючий в 1-й інстанції Марківський О.В.
Доповідач Воронцова Л.П.

РІШЕННЯ
2011 року травня місяця 05 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого: Пузанової Л.В.
суддів: Воронцової Л.П.
ОСОБА_1
при секретарі: Третьяковій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою УМВС України в Херсонській області на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 січня 2007 року в справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -
в с т а н о в и л а:
У грудні 2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, зазначаючи що вони народилися на території ОСОБА_6 Вірменія, звідки у квітні 1991 року переїхали жити до України, де оселилися в с.Отрадівка, Новотроїцького району, Херсонської області.
Для вирішення питання про набуття громадянства за територіальним походженням їм необхідно підтвердити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. Просили встановити зазначений факт у судовому порядку.
Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 січня 2007 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на території України на момент проголошення незалежності України.

В апеляційній скарзі УМВС України в Херсонській області, просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у задоволенні заявленої вимоги, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заявлену ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вимогу, суд виходив з того, що вони підтвердили належними доказами своє проживання в на території України до 24 серпня 1991 року і цей факт має юридичне значення, оскільки з ним повязано набуття громадянства України за територіальним походженням.

Проте, до такого висновку суд дійшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення порушеного заявником питання.

Так, за змістом ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або порушення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявники просили суд встановити факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, від якого відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України»залежить вирішення питання про набуття громадянства України за територіальним походженням особою, яка на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991р.) постійно проживала на території України і є іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України», проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Частиною 1 ст.3 вказаного Закону усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України є громадянами України. Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.3 вищезазначеного Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України, подає відповідне рішення суду, яким підтверджується вищезазначений факт.

Як вбачається з матеріалів справи, заявники є громадянами ОСОБА_7 РСР, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають паспорт цієї країни, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно свідоцтв про народження народилися на території ОСОБА_7 РСР.

На думку колегії заявниками не надано доказів на підтвердження того, що вони на законних підставах постійно проживали на території України з квітня 1991 року станом на 24.08.1991 року.

Натомість суд фактично вирішив справу на підставі довідок, що підтверджують перебування заявника ОСОБА_2 на території Одрадівської сільської ради в період з травня 1990 року, яка протирічить інформації, зазначеній в тимчасовій посвідці його батька ОСОБА_2 про те, що останній приїхав до України 17.08.2003 року.

При цьому при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України на законних підставах станом на 24.08.1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»).

Заявники будучи громадянами ОСОБА_6 Вірменії, не надали суду належних доказів про те, що вони звернулися до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою зобовязанням про припинення громадянства Вірменії і суд зазначену обставину при розгляді даної справи не досліджував і не встановив, а тому його висновки про те, що факт проживання на території України у зазначений заявниками період часу має для ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 юридичне значення і про те, що цей факт підлягає встановленню судом є передчасними.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заявленої вимоги з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу УМВС України в Херсонській області задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 січня 2007 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцять днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: