Справа № 2-1718/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кириченко П. Л.

при секретарі Осадченко С.В., за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу штрафу за не своєчасне повернення боргу, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за весь час прострочення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2011 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшла вищеназвана позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 4200 гривень та штраф за несвоєчасне повернення боргу у сумі 1860 гривень, а всього у сумі 6060 гривень, а також стягнути держмито за подання позову в сумі 60 гривень 60 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень та витрати пов»язані з розглядом справи у сумі 6 грн.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав .

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази по справі , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підставах .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Так судом встановлено, що 11.03.2011 року позивач ОСОБА_1 передав у власність гроші у сумі 1200 грн. , а відповідач ОСОБА_2 прийняв та зобовязався повернути гроші до 16 березня 2011 року , в разі не виплати боргу в встановлений строк він зобовязався також виплатити штраф у розмірі 30% від зазначеної суми, що суд розглядає як договір позики , який укладений у простій письмовій формі , підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_2 від 11.03.2011 року .

Свої зобовязання відповідач ОСОБА_2 по зобовязанням , яки виникли 11 березня 2011 року не виконував .

30.05.2011 року позивач ОСОБА_1 передав у власність гроші у сумі 3000 грн. , а відповідач ОСОБА_2 прийняв та зобовязався повернути гроші до 05 липня 2011 року , в разі не виплати боргу в встановлений строк він зобовязався також виплатити штраф у розмірі 50% від зазначеної суми, що суд розглядає як договір позики , який укладений у простій письмовій формі , підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_2 від 30.05.2011 року . Відповідач свої зобовязання не виконав і борг не повернув.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості, станом на прийняття судового рішення сума заборгованості перед позивачем складає :

- основний борг 4200 гривень (1200+3000=4200);

- індекс інфляції за весь час прострочення 418рн.72 к. (122.62+296,09=418.72);

- три проценти річних від простроченої сумі 40 грн. 88 к. (24.35+16.53=40.88);

- штраф за несвоєчасне повернення боргу за розпискою від 11.03.2011 року в сумі 360 грн.;

- штраф за несвоєчасне повернення боргу за розпискою від 30.05.2011 року в сумі 1500 грн.

Таким чином, загальна сума боргу по зобовязанням складає 6519 грн.60 к.

При подані позову позивач сплатив державне мито у сумі 65 грн.20 к., витрати на інформаційне-технічне забезпечення у сумі 120 грн., комісійний сбір банку у сумі 6 грн. , суд прийшов до висновку , що позов є обґрунтований , а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214 ЦПК України, ст.ст. 526,549,625,1046 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, штрафу за несвоєчасне повернення боргу, трьох відсотків річних та інфляційні витрати за весь час прострочення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 4 200 грн., штраф за несвоєчасне повернення боргу у сумі 1860 грн., три відсотки річних у сумі 40 грн. 88 коп. інфляційні витрати за весь час прострочення 418 грн. 72 коп., судовий збір у сумі 65,20 коп., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень та витрати повязані з розглядом справи у сумі 6 грн., а всього 6 710 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в палату по цивільним справам Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції на протязі 10 днів його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3