Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-137/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Микитина В.Я.;

при секретарі Лесечко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Алекс-Транс Груп, з участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача ОСОБА_4 Алекс-Транс Групу свою користь у рівних частинах заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 211119 грн. 61 коп., заподіяні збитки у розмірі 21900 грн., у тому числі і витрати за проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу і напівпричепа, а також судові витрати у справі у розмірі 1820 грн.. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що гр. ОСОБА_3, який являється водієм відповідача і перебуває з ним у трудових відносинах, 16.05.2010 року, керуючи вантажним транспортним засобом RENAULT державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом ROLFO держаний номерний знак НОМЕР_2, які належить на праві власності відповідачу, на автодорозі Київ-Чоп у с. Нагірне Сколівського району Львівської області допустив зіткнення із належними їм на праві власності транспортним засобом MAN TGA 0118213 державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричепом FRUENAUF FRANCE державний номерний знак НОМЕР_4. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія відповідача ОСОБА_3, їм заподіяно, згідно висновків експертного товарознавчого дослідження, матеріальну шкоду у розмірі 202158 грн. та 7411 грн. 61 коп.. Вказана матеріальна шкода залишається невідшкодованою. Крім того зазначають, що окрім заподіяної матеріальної шкоди, їм також було завдано інших збитків, які полягають у витратах на проведення вже згаданого вище автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн. та 750 грн., у витратах за буксирування пошкодженого транспортного засобу для визначення розміру і характеру пошкодження у м. Львів у розмірі 4200 грн., у витратах на перевезення вантажу до місця призначення у м. Запоріжжя у розмірі 10950 грн. та витратах на доставку пошкодженого транспортного засобу за місцем їх проживання у м. Запоріжжя у розмірі 10950 грн., а всього збитків 21900 грн.. Оскільки водія ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, тому вважають, що відповідач ОСОБА_4 Алекс-Транс Груп, як власник джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_3, повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду. У звязку з тим, що відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдані матеріальну шкоду та збитки, вони змушені були звернутися із даним позовом до суду за місцем скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто місцем заподіяння шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_5 13.09.2011 року надіслав суду заяву вх. № 4701/11-вх. (а. с. 195) про зменшення позовних вимог. Аналогічну заяву 15.09.2011 року вх. № 4748/11-вх. (а. с. 205) надіслала суду також і представник позивача ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_6. В обох заявах представники позивачів посилаються на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника вантажного транспортного засобу на момент здійснення водієм ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння шкоди являлася застрахованою, у звязку з чим страховик виплатив їм страхову суму у розмірі 24990 грн. (страховий ліміт). Тому, просять суд стягнути з відповідача у свою користь у рівних частинах матеріальну шкоду у розмірі 186129 грн. 61 коп., заподіяні збитки у розмірі 21900 грн. та судові витрати у справі у розмірі 1820 грн., а всього 209849 грн. 61 коп..

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 4-6) та заяві про зменшення позовних вимог (а. с. 195), просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, хоча належним чином позивач ОСОБА_2 повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення йому поштового відправлення (а. с. 193). Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 надіслала суду клопотання вх. № 4702/11-вх. від 13.09.2011 року (а. с. 204), в якому уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а розгляд справи просить проводити у її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_2.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову вх. № 4438/11-вх. від 30.08.2011 року (а. с. 183-185), просить у їх задоволенні відмовити у звязку із недоведеністю. Додатково надала пояснення, згідно з якими суд, на її думку, не може брати до уваги матеріали справи про адміністративне правопорушення, скоєне водієм ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України як єдиний доказ на підтвердження вини останнього, оскільки відповідачем було оскаржено дії інспектора ДПС за результатами оформлення вказаної дорожньо-транспортної пригоди і такі дії були визнані неправомірними. У звязку з цим, та враховуючи, що постанова суду про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності ґрунтується лише на оформлених інспектором ДПС процесуальних документах, тому вважає, що суд критично повинен поставитись до такого доказу. Також посилається на той факт, що предявлена позивачами вимога про відшкодування матеріальної шкоди та про стягнення заподіяних збитків не ґрунтується на нормах чинного законодавства, так як останні просять стягнути матеріальну шкоду, яка являє собою ринкову вартість пошкодженого автомобіля, і це при тому, що проведення відновлювального ремонту визнано недоцільним. Вказане, на її думку, суперечить заявленій вимозі щодо відшкодування вартості транспортного засобу і щодо відшкодування витрат на його транспортування у м. Запоріжжя. Це ж стосується і вимоги про відшкодування збитків, повязаних із неможливістю виконати договірні зобовязання (доставити вантаж у м. Запоріжжя), так як позивачами не представлено суду належних доказів на підтвердження існування вказаних зобовязань.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення йому поштового відправлення (а. с. 194), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що третя особа ОСОБА_3 16.05.2010 року об 08 год. 15 хв. у с. Нагірне Сколівського району Львівської області, рухаючись вантажним транспортним засобом RENAULT державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом ROLFO держаний номерний знак НОМЕР_2, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого на повороті допустив занос причепа на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з вантажним транспортним засобом MAN TGA 0118213 державний номерний знак НОМЕР_3 та транспортним засобом VOLVO державний номерний знак НОМЕР_5, які від такого заносу отримали технічні ушкодження. За вказане правопорушення останній був притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України, що підтверджується копією постанови Алчевського міського суду Луганської області (а. с. 84), винесеною 29.06.2010 року у справі № 3-1453/10 р. і залишеною без змін постановою судді судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Луганської області, винесеною 04.08.2010 року у справі № 33-353/10 р. (а. с. 85).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки, а шкода, завдана таким джерелом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Вантажний транспортний засіб із причепом, яким керував водій ОСОБА_3, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 Алекс-Транс Груп, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію серії САА № 180847, виданого 01.12.2009 року (а. с. 166) та копією свідоцтва про реєстрацію серії САА № 180846, виданого 01.12.2009 року (а. с. 167) і, таким чином, саме ОСОБА_4 Алекс-Транс Групповинно нести відповідальність за завдану зазначеним транспортним засобом шкоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не відповідає за завдану шкоду лише у тих випадках, коли доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили, або ж умислу потерпілого.

Наявність вказаної вище постанови Алчевського міського суду Луганської області, залишеної у силі постановою судді апеляційного суду Луганської області спростовує твердження представника відповідача ОСОБА_7 в тій частині, що водій ОСОБА_3 не винуватий у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.05.2010 року у с. Нагірне Сколівського району Львівської області, і не може нести відповідальність за неї. Суд також не може погодитись із думкою вказаного представника щодо критичного ставлення до зазначених вище постанов суду, так як такі станом на дату ухвалення даного рішення є чинними, а надана копія відповіді Управління ДАІ МВС України вих. № 757 від 22.08.2011 року (а. с. 186-187), згідно якої у діях інспектора ДПС Стрийського взводу ОСОБА_8 та старшого інспектора відділу оформлення матеріалів ДТП та дізнання УДАІ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 виявлені порушення під час оформлення вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та розгляду скарги з цього приводу, не спростовує вини водія ОСОБА_3 і аж ніяк не спростовує судове рішення, що набрало законної сили. Суд також не бере до уваги і надані третьою особою водієм ОСОБА_3 письмові пояснення щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 118), згідно яких транспортний засіб MAN TGA 0118213 державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричепом FRUENAUF FRANCE державний номерний знак НОМЕР_4, яким керував позивач ОСОБА_1, рухаючись йому на зустріч, намагався вїхати у поворот і для цього виїхав на зустрічну смугу руху, що і було причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Однак, наявними при даній цивільній справі матеріалами справи № 3-1453/10 р. про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_3, що надійшли із Алчевського суду Луганської області, доведено протилежне і у суд не вправі не брати їх до уваги.

Надані у судовому засіданні пояснення представника відповідача ОСОБА_7 та письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 щодо неналежного оформлення працівниками ДАІ дорожньо-транспортної пригоди, зокрема відсутність привязки на місцевості і визначення конкретного місця зіткнення, а також невстанволення несправностей гальмівної системи транспортного засобу і, як наслідок, притягнення до адміністративної відповідальності не тієї особи, яка повинна відповідати, не знайшло свого підтвердження і у Висновку № 2216/2223/2224 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 08.07.2011 року (а. с. 173-176), згідно якого при заданій інформації встановити конкретне місце зіткнення відносно елементів дороги не являється можливим; відсутня будь-яка інформація про наявність несправності гальмівної системи автопоїзда, яким керував позивач ОСОБА_1 і на даний час поставлене питання вже не може бути вирішене експертним шляхом; встановити, чи відповідали дії позивача ОСОБА_1 у момент зіткнення вимогам Правил дорожнього руху України також не являється можливим.

З огляду на вказане вище, представником відповідача не доведено у судовому засіданні того факту, що шкоди внаслідок діяльності, яка є джерелом підвищеної небезпеки, було завдано в результаті непереборної сили, або ж умислу потерпілого (позивача ОСОБА_1І.).

Згідно довідки, виданої інспектором ДПС Стрийського взводу ДАІ при ГУ МВС України 06.05.2010 року (а. с. 10) та копії схеми місця дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 11) транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_3, зіткнувся із транспортним засобом MAN TGA 0118213 державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричепом FRUENAUF FRANCE державний номерний знак НОМЕР_4, які отримали цілий ряд механічних ушкоджень. Вказаний транспортний засіб і напівпричеп належать на праві власності позивачам, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 041758 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 041759, виданих 10.09.2009 року (а. с. 14-15), а також копіями поданих позивачами заяв у Запорізьке МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України щодо надання згоди на реєстрацію належного їм транспортного засобу і напівпричепа від 27.08.2009 року (а. с. 12-13).

Як уже зазначалось вище, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб та напівпричеп позивачів отримали ушкодження, які згідно копій Висновку № 165 та Висновку № 166 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, складеного 01.06.2010 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 УЕЦ ДП Експерт ОСОБА_10ОСОБА_11 (а. с. 16-48 та 49-65) складають матеріальний збиток (шкоду) у розмірі 202158 грн. 00 коп. та 7411 грн. 61 коп. відповідно. Зазначеним Висновкам суд недовіряти підстав немає, оскільки такі складені у відповідності до вимог чинного законодавства України та кваліфікованою особою, що отримала відповідне свідоцтво (а. с. 41). Вказані у Висновках суми, тобто 202158 грн. 00 коп. та 7411 грн. 61 коп. являють собою вартість матеріального збитку, завданого власникам, а не вартість відновлювального ремонту, проведення якого визнано економічно недоцільним, а тому суд дійшов до висновку про підставність такої позовної вимоги про стягнення саме вартості визначеного експертним шляхом матеріального збитку.

Судом також встановлено, що відповідачем було застраховано свою цивільно-правову відповідальність, що підтверджується копією Полісу серії ВС № 1218844 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВАТ Українська страхова компанія ОСОБА_12(а. с. 215). Згідно вказаного Полісу строк його дії становив з 00 год. 00 хв. 02.12.2009 року по 01.12.2010 року включно, а також був встановлений відповідний ліміт. З копії довідки про надходження коштів Відділення ПАТ ОСОБА_13 ОСОБА_10(а. с. 197, 207) вбачається, що позивач ОСОБА_14 отримав від ВАТ Українська страхова компанія ОСОБА_12 Гарантвідшкодування за заподіяну шкоду у розмірі 24990 грн., що також було підтверджено його представником у судовому засіданні і зазначено у заяві про уточнення позовних вимог, поданій представником позивача ОСОБА_2. Таким чином, ВАТ Українська страхова компанія ОСОБА_12 Гарантсвої зобовязання згідно вказаного вище Полісу виконала у повному обсязі, у звязку з чим не було необхідності залучати її до участі у даній справі, а завданий позивачам матеріальний збиток, визначений у Висновках експертного автотоварознавчого дослідження, підлягає відшкодуванню за мінусом страхового відшкодування, що і просять представники позивачів у поданих ними заявах про уточнення позовних вимог.

На підставі зазначеного, матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачам у рівних частках, становить 184579 грн. 61 коп. (202158 грн. 00 коп. + 7411 грн. 61 коп. = 209569 грн. 61 коп.; 209569 грн. 61 коп. 24990 грн. 00 коп. = 184579 грн. 61 коп.).

Окрім заподіяної матеріальної шкоди у сумі 184579 грн. 61 коп. з відповідача у користь позивачів у рівних частинах підлягають стягненню також і заподіяні додаткові збитки. Так, через пошкодження і неможливість самостійного руху вантажний транспортний засіб MAN TGA 0118213 державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричеп FRUENAUF FRANCE державний номерний знак НОМЕР_4 спочатку було доставлено у м. Львів, а згодом у м. Запоріжжя, за місцем проживання позивачів, за що останніми були понесені відповідні витрати і такі підтверджуються копією рахунку-розшифровки № 022725 від 17.05.2010 року (а. с. 66) та копією квитанції № 098200 від 18.05.2010 року (а. с. 67) із відміткою про проведення оплати на суму 4200 грн., а також копією договору-заявки від 28.05.2010 року на перевезення вантажу (у даному випадку аварійного автомобіля) автомобільним транспортом (а. с. 70) та копією квитанції від 28.05.2010 року (а. с. 71) на суму 10950 грн.. Також у м. Запоріжжя позивачі були змушені доставити і товар (текстиль), який на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився у вантажному автомобілі та напівпричепі, за що також понесли витрати, які підтверджуються копією договору-заявки від 17.05.2010 року на перевезення вантажу (у даному випадку текстилю) автомобільним транспортом (а. с. 68) та копією квитанції від 17.05.2010 року (а. с. 69) на суму 10950 грн.. Вказаних підтверджуючих документів на транспортування вантажу (текстилю) суд вважає достатнім і не вбачає потреби у доказуванні існування договірних зобовязань з приводу доставки зазначеного вантажу, так як все одно такий вантаж (як і пошкоджений транспортний засіб) не міг залишатися на місці дорожньо-транспортної пригоди, а підлягав доставці у м. Запоріжжя за місцем проживання позивачів, куди і був доставлений. До того ж, якщо виходити із тверджень представника відповідача, то пошкоджений вантажний автомобіль із напівпричепом та вантаж, який у них знаходився, потрібно було залишити на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди (бо інших припущень з цього приводу представником не наведено), оскільки транспортний засіб визнано недоцільно відремонтовувати, а на доставку вантажу немає відповідного договору, що, на думку суду, не має жодного логічного змісту. Таким чином, загальна сума вказаних вище збитків становить 26100 грн. (4200 грн. + 10950 грн. + 10950 грн. = 26100 грн.). Однак, позивачі просять стягнути з відповідача у свою користь у рівних частинах 21900 грн. заподіяних збитків, тобто лише за транспортування пошкодженого транспортного засобу і вантажу у м. Запоріжжя (10950 грн. + 10950 грн. = 21900 грн.), а тому у межах заявленої позовної вимоги до стягнення підлягає 21900 грн..

У звязку із задоволенням у повному обсязі позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та про відшкодування завданих збитків суд вважає за необхідне також стягнути у користь позивачів у рівних частинах сплачене державне мито за подання позовної заяви до суду у розмірі 1700 грн. (згідно квитанції № 15 від 28.09.2010 року, а. с. 2), сплачені послуги за інформаційно-технічне забезпечення розгляду позовної заяви у розмірі 120 грн. (згідно квитанції № 16 від 28.09.2010 року, а. с. 3), а також оплату за проведення експертного автотоварознавчого дослідження вантажного транспортного засобу та напівпричепа у розмірі 800 грн. (згідно копії акта № 165/10 прийому-передачі виконаних робіт від 20.05.2010 року та рахунка № 165 від 20.05.2010 року, а. с. 36) та 750 грн. (згідно копії акта № 166/10 прийому-передачі виконаних робіт від 20.05.2010 року та рахунка № 166 від 20.05.2010 року, а. с. 47-48). Всього 3370 грн. (1700 грн. + 120 грн. + 800 грн. + 750 грн. = 3370 грн.).

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача у користь позивачів у рівних частинах, становить 209849 грн. 61 коп. (184579 грн. 61 коп. матеріальна шкода + 21900 грн. завдані збитки + 3370 грн. судові витрати та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, що = 209849 грн. 61 коп.).

Керуючись ст. ст. 10, 62, 64, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Алекс-Транс Групу користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах 209849 (двісті девять тисяч вісімсот сорок девять) грн. 61 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин