Справа № 2-8378/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ткаченко В.І.

За участю:

Позивача ОСОБА_1

Представника позивача Маркело В.О..

Представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської обл. та Дніпропетровської міської ради, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 27/150 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 були надані у приватну власність йому, а також по 20/150 частин тої ж земельної ділянки були надані у приватну власність його матері ОСОБА_5 та сестрі ОСОБА_4 , про що видані відповідні державні акти. Після смерті ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина була прийнята її чоловіком ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та позивачем у рівних частках, в тому числі ОСОБА_6 видане свідоцтво про право на спадщину на 20/450 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач як його спадкоємець за заповітом від 20.12.2007 р. звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про її прийняття, втім у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену успадковану ОСОБА_6 частину земельної ділянки йому було відмовлено з посиланням на відсутність правовстановлюючого документа на неї на ім`я спадкодавця, а саме відповідного державного акту. Вбачаючи у цьому порушення свого права на спадкування, позивач просив суд визнати за ним право власності на 20/450 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали.

Представник відповідача Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської обл. просила суд ухвалити рішення на власний розсуд та зазначила, що цей відповідач не є суб`єктом спірних матеріальних правовідносин.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність порушення права позивача у спірних правовідносинах з боку цього відповідача.

Треті особи явку своїх представників до суду не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися.

Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27/150 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 були надані у приватну власність позивачеві, 20/150 частин тої ж земельної ділянки були надані у приватну власність ОСОБА_5 , 20/150 частин тої ж земельної ділянки були надані у приватну власність ОСОБА_4 , про що видані відповідні державні акти (а.с. 6-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с. 12), після її смерті спадщина була прийнята у рівних частках її дочкою ОСОБА_4 , сином ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_6 , у рівних частках (а.с. 9-11), зокрема ОСОБА_6 видане свідоцтво про право на спадщину на 20/450 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Докази реєстрації успадкованого майна за ОСОБА_6 суду не надані.

Після смерті ОСОБА_6 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13), позивач як його спадкоємець за заповітом від 20.12.2007 р. (а.с. 14) звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, втім у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з посиланням на відсутність правовстановлюючого документа на спірну частину земельної ділянки на ім`я спадкодавця, а саме відповідного державного акту (а.с. 15).

Вирішуючи заявлені у справі позовні вимоги, суд приходить до наступного.

Так, ст. 1299 ЦК України визначений спеціальний порядок набуття права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, а саме встановлений обов`язок спадкоємця зареєструвати таке майно за собою та визначено, що право власності в порядку спадкування виникає у спадкоємця з часу державної реєстрації такого нерухомого майна за ним.

Оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 , отримавши свідоцтво про право на спадщину на спірну частину земельної ділянки та набувши у зв`язку з цим право на оформлення її за собою з отриманням відповідного державного акту, таку реєстрацію не здійснив, немає підстав для висновку про те, що він набув право власності на спірне майно. Виходячи з наведеного останнє не увійшло до складу спадщини після його смерті, а отже позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Крім того, спірна частина земельної ділянки не зареєстрована на праві власності за позивачем, що з урахуванням змісту ч. 2 ст. 1299 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, а саме не відшкодовуються позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1299 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня ухвалення рішення.

Суддя А.А. Мазниця