Справа № 2-357/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сілатньєвої Е.Є.

при секретарі - Фоменко М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства Інвестиційно-фінансовий консалтінг до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідачки на свою користь суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 14242 гривень 67 копійок, а також сплачені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 23 липня 2007 року на пр. Московському в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_2 автомобіля Форд Фусіон, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, а також належного відповідачці автомобіля ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2. Згідно довідки відділу ДПС УМВС України в Харківській області, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачкою вимог п. 13 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Форд Фусіон ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну шкоду, яка згідно висновку ТОВ Віннер Форд Харків складає 14242,67 гривень. Згідно укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ СК ВУСО договору добровільного страхування наземного транспорту № 49101-20-02 від 18.06.2007 року, страхувальнику було виплачено страхове відшкодування у сумі спричиненої матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування та згідно укладеного між ЗАТ СК ВУСО та позивачем договору відступлення права вимоги, у позивача виникло право вимоги до відповідачки про відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат. 23.06.2010 року позивачем було пред'явлено вимогу до відповідачки щодо відшкодування матеріального збитку, але відповідачка не реагує на законні вимоги позивача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила про обставини, викладені вище.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, наддала суду письмові пояснення, якими заперечує проти задоволення позову, в обґрунтування заперечень за позовом зазначила наступне. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачкою було отримано листа з вимогою про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що перерахування страхового відшкодування страхувальнику було здійснено 31.08.2007 року, строк позовної давності на звернення до суду з позовом про відшкодування страхових виплат сплинув через три роки після цього часу, а саме - 31.08.2010 року. Позивачем було подано позовну заяву лише 01.09.2010 року, тобто строк позовної давності на предявлення вимоги про відшкодування матеріальних збитків - пропущено. Крім того, відповідачка зазначає, що довідка органів ДАІ про порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для визнання її винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2009 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП було закрито, у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, у мотивувальній частині постанови зазначено, що докази, які остаточно підтверджують наявність або відсутність у діях водія ОСОБА_6 складу правопорушення, передбаченого ст.. 124 КупАП - відсутні. Відповідач посилається на те, що її не було визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, склад адміністративного правопорушення в її діях - не встановлений, за таких обставина відсутність вини виключає відповідальність відповідачки за шкоду, завдану автомобілю Форд Фьюжн, що належить ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у ході судового розгляду та не заперечується сторонами по справі 23 липня 2007 року о 18 годині 40 хвилин на пр. Московському в м. Харкові, в районі перехрестя з пр. Маршала Жукова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_6, яка керувала автомобілем марки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який керував автомобілем марки Форд Фусіон. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям були спричинені механічні пошкодження.

Автомобіль марки ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_6Б, на підставі тимчасового посвідчення серії ХАС664884.

Автомобіль марки Форд Фусіон, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС 037229.

Відповідачка змінила прізвище с Зятікована ОСОБА_1, про що Фрунзенським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції 01 вересня 2007 року було видано з свідоцтво про зміну імені серії І-ВЛ № 001988.

Як вбачається з калькуляції ФЛ-П ОСОБА_7 від 02.08.2007 року та рахунку ТОВ Віннер Форд Харків№ ВФХ04661 від 30.07.2007 року загальна вартість ремонтно-поновлювальних робіт автомобіля Форд Фусіон становить 14242 гривень 67 копійок.

Укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ СК "ВУСО" договором добровільного страхування наземного транспорту № 49101-20-02 від 18.06.2007 року, були застраховані майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з володінням, використанням та розпорядженням автомобілем Форд Фусіон, реєстраційний номер НОМЕР_1. Пунктом 4.1 зазначеного договору пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - події, яка відбулася при русі транспортного засобу, внаслідок якого спричинена шкода транспортному засобу віднесено до страхового випадку.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 24.07.2007 року про виплату страхового відшкодування ЗАТ СК ВУСОза вищезазначеним договором страхування наземного транспорту, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 09.08.2007 року була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 14242,67 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 7986 від 31.08.2007 року.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За договором відступлення прав вимоги, укладеним між ЗАТ СК ВУСО та ВАТ Інвестиційно-фінансовий консалтинг 23 грудня 2009 року, останній набуває права вимоги, що виникло у ЗАТ СК "ВУСО" на підставі ст. 27 Закону України Про страхування, у звязку з виплатами страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 49101-20-02 від 18.06.2007 року.

При таких обставинах, у позивача виникло право вимоги відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23 липня 2007 року, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 49101-20-02 від 18.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ СК ВУСО.

Позивач має право вимоги відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на загальних підставах, встановлених ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2009 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначеною постановою встановлено, що докази на підтвердження наявності або відсутності у діях водія ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відсутні.

Зазначена постанова у встановленому законом порядку не скасована, на день розгляду справи набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з положень ст.61 ЦПК України, яка передбачає постанову суду у справі про адміністративне правопорушення як підставу звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що відповідачка не визнавалася винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 23 липня 2007 року та завданні шкоди майну страхувальника.

У ході судового розгляду справи представник відповідача відмовився від призначення по справі автотехнічної експертизи для вирішення питання про наявність у діях відповідачки порушень правил дорожнього руху України, які були у причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При таких обставинах, суд не бере до уваги надану позивачем на підтвердження доводів про наявність вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді довідку ВДПС УДАІ УМВС України в Харківській області від 24.07.2007 року № 11.1191, згідно якої дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 п. 13.1 ПДР України, оскільки зазначений документ не є підставою для визнання відповідачки винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди.

Таким чином суд вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати стягнення з відповідачки виплаченого страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту.

У звязку з тим, що у судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог, суд вважає вимогу про стягнення з відповідачки сплачених позивачем судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 984, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 59, 61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строк для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: