Справа №2-1189/11
Провадження № 2/1239/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2011 р. Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Брусак С.В.

з участю : позивача ОСОБА_1

пр. відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 звернувя до відповідача з позовом про відшкодування моральної шкоди . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1972 року з відповідачем перебував у профспілкових відносинах, як член профспілки працівників хімічних та нафтохімічних галузей промисловості де працював слюсарем контрольно-вимірювальних приладів і автоматики (КВПіА) в КХМК, ВО « Хлорвініл », ВАТ « Оріана », а з 2001року в управлінні автоматизації ЗАТ « Лукор». 28.09.2009р. керівництво ЗАТ « Лукор» направило голові профкому ОСОБА_3 службову записку за № 13-45 стосовно звільнення його з роботи згідно ст. 40 п1 КЗпП України в зв»яку із скороченням штату працівників, яку він одержав 29.01.2009р. Відповідач зробив все, щоб позивач не зміг підготовитись до засідання профкому по розгляду службової записки про його звільнення . Неодноразові дзвінки керівників та голови цехкому ОСОБА_4 і нагадування , що його викликають на засідання профкому по питанню звільнення з роботи та несподіваність такої інформації негативно вплинули на його стан здоров»я . 10.02. 2009р. о 12год. йому надавалась медична допомога в двох медпунктах підприємства , наступив гіпертонічний криз. 10.02.2009р. засідання профкому було перенесено на 9.00год. 12.02.2009р . 12.02.2009р. відбулось засідання профкому де було прийнято рішення, не давати згоди на його звільнення. 1.06.2010р. профком розглянув чергове подання службової записки адміністрації ЗАТ « Лукор» де одноголосно прийняв рішення давши згоду на звільнення згідно ст. 40 п1 КЗпП України в зв»яку з скороченням штату працівників .

Вважає , що відповідач ОСОБА_3 як посадова особа грубо порушив Закон України про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку України від 16.12.1993р. Як член профспілки він надіявся на порядність голови та членів профкому в прийняті рішення ,що цей профспілковий орган захистить його . На протязі півтора року неодноразові розгляди на профкомі питання про його звільнення з роботи по ст. 40 п.1 КЗпП України , постійні запрошення до керівництва позивача на розмови по трудовому питанню та звільнення з роботи привело до втрати власного здоров»я та засобів до існування , через це він не міг проводити належними чином лікування та відповідне оздоровлення, поставив свою сім»ю у важке матеріальне - фінансове становище.

Через протиправні дії відповідача він втратив нормальні життєві зв»язки і змушений був ряд значних фізичних, моральних та психологічних зусиль для організації свого життя та його сім»ї. А тому просить, відшкодувати моральну шкоду в сумі 50000грн..

У судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача позов не визнав та просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що з 1972 року з відповідачем перебував у профспілкових відносинах, як член профспілки працівників хімічних та нафтохімічних галузей промисловості де працював слюсарем контрольно-вимірювальних приладів і автоматики (КВПіА) в КХМК, ВО « Хлорвініл », ВАТ « Оріана », а з 2001року в управлінні автоматизації ЗАТ « Лукор». 28.09.2009р. керівництво ЗАТ « Лукор» направило голові профкому ОСОБА_3 службову записку за № 13-45 стосовно звільнення його з роботи згідно ст. 40 п1 КЗпП України в зв»яку із скороченням штату працівників ,яку він одержав 29.01.2009р. 12.02.2009р. відбулось чергове засідання профкому де було прийнято рішення, не давати згоди на звільнення позивача. 1.06.2010р. профком розглянув чергове подання службової записки адміністрації ЗАТ « Лукор» де одноголосно прийняв рішення давши згоду на звільнення згідно ст. 40 п1 КЗпП України в зв»яку з скороченням штату працівників .

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати моральних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається із Положення про первинну профспілкову організацію( ас122.) первинна організація профспілки енергетичних служб ЗАТ « Лукор » є добровільною громадською самоврядною організацією, створеною з метою здійснення представництва та захисту трудових ,соціально-економічних прав та інтересі членів організації.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ЗАТ « Лукор» , 16.06.2010р. звільнений згідно ст. 40 п1 КЗпП України.

Відповідно до Постанови №5,25.05.2001р. Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995р.№; « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди за наявності порушення працівника у сфері трудових відносин( незаконного звільнення або переведення , невиплати належних йому сум .виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах) яке призвело до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає до нього додаткових зусиль для організації свого життя . обов»язок по відшкодуванню моральної ( немайнової )шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Зокрема, як зясовано в судовому засіданні позивач не перебував в трудових відносинах з первинною організацією профспілки енергетичних служб ЗАТ « Лукор», а був її членом.

Оскільки профком є колегіальним органом то всі рішення приймаються на засіданні , шляхом голосування , а не головою профкому одноособово.

Посилання позивача на те, що протиправними діями голови профкому енергетичних служб ЗАТ «Лукор» ОСОБА_3 йому завдано моральну шкоду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження. А тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Окрім цього , позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в порядку КЗпП України. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору до районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк.

Позивач пропустив зазначений строк без поважних причин. Підстав для його поновлення позивачем не наведено, і судом не встановлено.

На підставі, ст. 237-1, 233 Кодексу Законів про працю України, керуючись ст. ст. 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 8,50 грн. держмита, та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано- Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: