Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2011 року за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Ірпінського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2009 року прокурор звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь Ірпінського міського центру зайнятості зайво сплачені кошти по безробіттю в сумі 20 311,61 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2011 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, під час проведення перевірки прокуратурою м. Ірпеня законодавства про зайнятість населення встановлено, що Ірпінським міським центром зайнятості у відповідності до статей 2 та 4 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 4, 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зареєстровано ОСОБА_5, яка з 28.10.2008 року отримала статус безробітної. Згідно витягу із наказів Ірпінського міського центру зайнятості ОСОБА_5 з 28.10.2008 року призначено допомогу по безробіттю. Одночасно вона перебувала на обліку в центрі зайнятості у статусі безробітного та відповідно до витягу з Єдиного

державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців з 20.09.2005 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. За період перебування на обліку в якості безробітної з 28.10.2008 року по 01.09.2009 року ОСОБА_5 отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 20 311,61 грн. Під час постановки на облік в центрі зайнятості, як безробітної відповідачка в порушення вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зазначила у заяві, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, що призвело до зайвої виплати матеріальної допомоги по безробіттю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності - якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Однак приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. 15 ЦПК України відповідно до якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

У відповідності до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Оскільки в даному випадку прокурор звернувся до суду в інтересах державного органу, субєкта владних повноважень на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Закону України «Про зайнятість населення» - колегія суддів приходить до висновку, що дана справи має розглядатись за правилами КАС України.

Згідно з вимогами ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційна скарга в частині скасування рішення суду, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2011 року скасувати.

Провадження у справі - закрити.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2