Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-1974/11
У Х В А Л А

15 липня 2011 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Буцький В.В. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 400059212 від 21.09. 2008 року в сумі 1349,09 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 171,00 грн.

Одночасно позивач у поданій заяві просить в порядку забезпечення позову в межах суми позову накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачу, та тимчасово обмежити його право виїзду за кордон..

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим,згідно з ч.2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Проте позивачем не надано даних щодо майна, яке належить відповідачу та його вартості.

Відсутність зазначених відомостей у заяві робить неможливим виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.. 151 ЦПК України, повертає її заявникові.

Зазначене не перешкоджає позивачу звернутися до суду повторно з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження права відповідача у виїзді за межі України, суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994 р. з наступними змінами регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Зазначеним законом не передбачено тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за ухвалою суду до розгляду справи по суті.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом обмеження виїзду відповідача за межі України не є співмірним засобом забезпечення позову та порушує права відповідача на його вільне пересування, гарантоване Конституцією України.

Керуючись ст..ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л А:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про забезпечення позову в частині накладання арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 повернути заявникові.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в частині забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -ОСОБА_3