_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-480/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2011 року, Київський районний суд м. Одеси |

у складі головуючого - судді Таваргкіладзе О.М.,

при секретарі - Лазнікові І.ІЗ..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

Борисівни до ОСОБА_2

Про визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, визнання права власності

на Уг частину квартири, Уг частину гаражу, Уг частину земельної ділянки, '/^частини місця на

автостоянці в порядку спадкування за Законом

13 С ТА Н О В И В :

Предметом спору є /2 частина квартири в житлово-будівельному кооперативі

Гідробудівельник-3за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 27.9 кв. м., Уг частина гаражу № 16 (4-й бокс), розташованого в гаражному кооперативі Дюкза адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 96, Уг частина земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Рада садівницьких підприємств ЧМП та інших організації Бурдівського масиву Моряк-3дільниця № 143; Уг частина місця на автостоянці Вимпел-11, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 146/3.

ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_3 Іпатійовчт з позовом, в подальшому уточненим (а. с. 59) про визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, визнання права власності на Уз частину квартири, Уг частину гаражу, Уг частину земельної ділянки, Уг частини місця на автостоянці в порядку спадкування за Законом, мотивуючи це тим, що вона є дочкою ОСОБА_2 і ОСОБА_4, яка померла 28.06.1997 року. Мати позивача була основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 і за життя матері було повністю виплачено пайовий внесок та паенакопичення по даній квартирі. Однак свідоцтво про право власності їидано не було. Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно , яке є предметом даного позову. Спадкоємцями 1-ї черги на майно померлої є ОСОБА_1, як дочка померлої та ОСОБА_3, як чоловік померлої. Позивач разом із батьком ОСОБА_3 продовжили проживати у квартирі і користуватися майном померлої, тому вважаються особами, що прийняли спадщину. В подальшому у сторін виникли неприязні стосунки і відповідач почав погрожувати виселити позивача з квартири та посилатися, що він є одноособовим власником квартир* згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 12.01.1998 року, яке він оформив не повідомляючи про це позивача, про останній стало відомо нещодавно. Позивач вважає, що її права порушено і просить визнати недійсним свідоцтво № 4032 про право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 12.01.1998 року та визнати за нею право власності на Уг частину даної квартири, а також на Уг частину гаріжу № 16 (4-й бокс), розташованого в гаражному кооперативі Дюкза адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 96, Уг частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Рада садівницьких підприємств ЧМП та інших організації Бурдівсь;сого масиву Моряк-3дільниця № 143; Уг частину місця на автостоянці Вимпел-11, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 146/3.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що дійсно вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартирі, в якій проживала її бабуся по материнській лінії. Реєстрація у даній квартирі була обумовлена бажанням матері позивача, яка бажала, щоб квартира була приватизована. Для цього необхідно, щоб у квартирі на час смерті квартиронаймача був хтось прописаний, тому мати сприяла, щоб позивач була опікуном своєї хворої бабусі і була прописна у їх квартирі. Після смерті бабусі, позивач залишилася прописаною у її квартирі. Однак фактично там вона проживала періодично, бо проживала також і у квартирі ОСОБА_5, з яким знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з 1994 року та у квартирі батьків, де залишались її деякі речі. Батько позивача більшу частину часу знаходився у рейсі за кордоном, тому мати перебувала, сама і була завжди рада, якщо позивач залишалась з нею. Іноді це відбувалося навіть на шкоду відношенням позивача з ОСОБА_5, який вимагав її повернення до себе. В 1995 році у них народився син ОСОБА_6 і ОСОБА_4 часто залишала позивача з дитиною ночувати у батьківській квартирі. Після смерті матері вона залишалась користуватися і во'одіти майном, яке також належало матері. Батько позивача також проживав у спірній квартирі. Вона стверджує, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння і користування майном матері. Після погіршення відносин з батьком, останній почав фактично її виживати з квартири та заявляти, що він є одноособовим власником квартири та показав свідоцтво про право власності на квартиру, яке оформив без повідомлення про цс позивача. Позивач вважає, що дане свідоцтво порушує її права, як спадкоємця частини квартири після смерті матері та решти майна, набутого матір*ю в шлюбі з відповідачем - частини гаражу, місця на автостоянці та земельної ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4Тихонівною до дня смерті останньої - 28.06.1997 року. Під час шлюбу з ОСОБА_4 у 1973 році народилась їх дочка ОСОБА_1 Також під час шлюбу вони отримали квартиру в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3за адресою: АДРЕСА_1. У 1992 році пай та паєнакопичення по вказаній квартирі були повністю виплачені. ОСОБА_1 на той час була прописана у квартирі своєї бабусі зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартирі. Після смерті бабусі, ОСОБА_1 оформила приватизацію даної квартири. Деякий час квартиру вона здавала в оренду, а сама проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 у квартирі останнього, яка знаходилась на вул. Академіка Вільямса в м. Одесі. У ОСОБА_1 і ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 19^5 року народження. Відповідач в основному знаходився у рейсі і тому ОСОБА_4 дійсно багато уваги приділяла внуку, бо сама ОСОБА_1 проводила паразитичний образ життя і фактично ніде не працювала, знаходячись на утриманні ОСОБА_7 та батьків. Після смерті ОСОБА_4 він запропонував дочці, щоб вона віддала йому квартиру на вул. Космонавтів, а він їй залишить квартиру на ОСОБА_8 Глушка, однак ОСОБА_1 від цього відмовилася. Вона мала свій ключ і після смерті своєї матері приходила у квартиру безперешкодно^ користуючись її речами та квартирою без обмежень. Він дозволив взяти їй шуби матері, і одну з них вона протягом місяця з дня смерті матері у липні 1997 року особисто забрала з квартири разом зі своєю подругою. Він також дозволив, щоб вона забрала обручку з діамантами, яка належала ОСОБА_4, при цьому позивач йому ще казала, що їй обручка не сподобалась . Крім того, позивач через 2 тижні після смерті матері самочинно забрала також гроші в сумі приблизно 7,5 тис. доларів США, які належали йому та ОСОБА_4 окрім неї це ніхто не міг зробити. Незважаючи на це, ОСОБА_1 в подальшому самостійно продала приватизовану нею квартиру на вул. Космонавтів в м. Одесі і гроші вклав у купівлю земельної ділянки у Затоці. Приблизно, наприкінці грудня 1997 року - точну дату він не пам*ятас, позивач повністю переїхала у квартиру на АДРЕСА_3, де і мешкає до сьогодні Як і раніше позивач веде аморальний образ життя, не платить за квартиру і комунальні послуги, набрала боргів, за які з нею судяться кредитори. Також позивач зайняла найбільшу кімнату, коли проживала у квартирі разом із сином, а коли син пішов жити до свого батька ОСОБА_7. ОСОБА_1 продовжує займати більшу кімнату. Всім своїм видом виказує неповагу до батька, ображає його та провокує конфліктні ситуації. Що стосується решти майна, на яке претендує позивач, гараж було введено в експлуатацію після смерті ОСОБА_4, державний акт на землю також виданий після смерті дружини, а на місце на автостоянці він не має правовстановлюючих документів і користується даним місцем, доки він залишається членом автостоянки.

Допитані у судовому засіданні за ініціативи позивача свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду показали, що після смерті ОСОБА_4 між позиіачем і відповідачем склалися напружені стосунки, які поглибилися після одруження відповідача з іншою жінкою. Позивач, хоча і була прописана в іншій квартирі і дійсно деякий час проживала за іншою

адресою, однак фактично майже не щодня бувала у батьківській квартирі, куди мала безперешкодний доступ за життя матері і зовсім повернулася у квартиру незабаром після її раптової смерті.

Допитані у судовому засіданні за ініціативи відповідача свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 суду показали, що були давно знайомі з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 б.І. та їх дочкою ОСОБА_14. Після смерті ОСОБА_4 позивач проживала то зі своїм чоловіком у його квартирі на вул. ОСОБА_8 то у квартирі, де колись мешкала мати ОСОБА_4 - бабуся позивача - на вул. Космонавтів. Позивач дійсно позичала гроші і її батько потім за неї розраховувався.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що він познайомився з ОСОБА_15 у 1994 році і вони в тому ж році стали проживати однією сім*єю в його квдртирі на вул. ОСОБА_8. У наступному 1995 році народився їх син ОСОБА_16. Вони проживали разом приблизно до 1998 року, після чого ОСОБА_1Б . повернулася до батька у квартиру на вул. ОСОБА_8 Глушка - це сталося вже після смерті її матері. Він пам*ятає, що після смерті матері, ОСОБА_1Б . взяла у батьківській квартирі гроші, про що йому сама казала. Потім про це він також дізнався від ОСОБА_3, який скаржився, що ОСОБА_1 без дозволу забрала гроші, які він з дружиною (ОСОБА_4Т.) накопичували разом і які зберігалися у квартирі.

Суд вважає, що спірні правовідносини врегульовані ІДК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при цьому суд дістає такого переконання виходячи з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, який регламентує, що правила книги шостої цього кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ним Кодексом. В матеріалах справи присутні докази, що спадщина відкрилася за дії ЦК України в редакції 1963 року та була прийнята спадкоємцями за правилами того ЦК України у відповідності до ст. 549 шляхом фактичного вступу спадкоємцями в управління або володіння спадковим майном.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходить із наступного:

Згідно свідоцтва про народження від 02.11.1973 року, виданого Київським районним бюро

ЗАГС ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 < дочкою ОСОБА_2

та ОСОБА_4 (а. с. 14). *

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, виданого Відділом РАГС виконкому Малиновської районної Ради народних депутатів м. Одеси ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 перемінила прізвище ОСОБА_17 на ОСОБА_1 29.07.1995 року, актовий запис № 34 (а. с. 12).

Згідно свідоцтва про народження виданого Відділом РАГС виконкому Малиновської районної Ради народних депутатів м. Одеси 29.07.1995 року ОСОБА_1 16.10.197$! року народження є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 13).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 28.06.1997 року (а. с. 16).

Згідно листа Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 01.11.2011 року після смерті ОСОБА_4 померлої 28.06.1997 року спадкова справа *з 28.06.1997 року до 24.02.201 1 року не заводилась (а. с. 60)

Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу Гідробудівельник-3від 02.06.2011 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3 сумісно з батьками, зокрема ОСОБА_4, яка була основним квартиронаймачем з часу прописки 27.04.1973 року до дня смерті 28.06.1997 року. ОСОБА_1 проживає за вищевказаною адресою у теперішній час (а. с. 127).

Згідно свідоцтва про право владності на квартир № 4032 в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3, виданого 12.01.1998 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 останньому дана квартира належить на праві приватної власності (а. с.1 7, 81).

Згідно довідки ЖБК Гідробудівельник-3від 30.12.1997 року, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4 і пайщиком ЖБК Гідробудівельник-

З, що знаходиться по вул.. Академіка Глушка 6-Б з 01.02.1972 року. ОСОБА_3 виплатив пайовий внесок та паєнакопичепня по квартирі № 55 в будинку №' 6-Б по пр. Академіка Глушка в сумі 7555 крб. 86 коп. 01.04.1992 року (а. с. 83).

Згідно виписки з рішення Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 5 від 30.06.1999 року вирішено передати ОСОБА_2 земельну ділянку № 33 площею 0,12 га. Для ведення садівництва в селі Бурдівка (хаджибеївеький лі $ан) та дозволити будування садового будинку (а. с. 90)

Згідно державного акту на право приватної власності па землю, виданого Єремїївською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 20.09.1999 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1200 га. на території Єреміївської сільської ради СТ Моряк-3ділянка № 33 (а. с. 89).

Згідно довідок гаражно-будівельного кооперативу Дюквласником гаражів № 16 бокс 4 та № 16 бокс 6 є ОСОБА_3 з часу введенії об*єктів в експлуатацію у 1998 році (а. с. 92-93).

Згідно довідки автостоянки Вимпел-1 1ОСОБА_3 є членом автостоянки і користувачем місця № 80 на автостоянці Вимпел-1 1по вул.. Люстдорфеька дорога 146/2 (а. с. 94).

Згідно листа КП ОМБТІ та РОПвід 15.03.201 1 року гараж (гаражі) за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфеька дорога 96 не зареєстровані. По Люстдорфській дорозі 146/3 в м. Одесі зі ЖСК Вимпел-11зареєстрований жилий будинок. По нежитловому фонду об*єкти нерухомості не зареєстровані (а. с. 98).

Згідно заяви від 09.02.1998 року ОСОБА_1 просить передати їй у приватну власність згідно Закону України Про приватизацію державного житлового фондуквартиру № 25 в будинку № 58/2 по вул. Космонавтів в м. Одесі (а. с. 5 1).

Згідно довідки про склад сім*!' та прописку від 10.02.1998 року у квартирі АДРЕСА_5 прописана ОСОБА_1 (а. с. 137).

Згідно свідоцтва про право власності від 24.02.1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 (а. с. 134).

Згідно договору купівлі-продажу від 18.01.2003 року ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_18 купив квартиру АДРЕСА_5 (а. с.27).

Згідно рахунків за послуги теплопостачання, довідки про заборгованості за житлово-комунальні послуги у власника квартири АДРЕСА_2 виникла заборгованість з утримання вказаної квартири, сплаті житлово-комунальних послуг (а. с. 43, 48-49)

Згідно постанови про відмову в порушення кримінальної справи від 12.09.2007 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом позики коштів в сумі 15000 доларів США громадянином ОСОБА_19 Алажилом Абдулатіфом у ОСОБА_20 (а. с. 32).

Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Одеси від 30.08.2007 року відкрито

провадження за позовом ОСОБА_21, ОСОБА_22 до ОСОБА_20 про стягнення боргу

в сумі 11000 доларів СІЛА за договором позики (а. с. 33).

Згідно ухвали судді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області про відкриття провадження по справі відкрито провадження за позовом ОСОБА_23 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 50000 доларів США за договором позики (а. с. 34)

Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України і а законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 1 1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також і? дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення

літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, їюрчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, правила книги Шостої цього кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але ь* була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 61 ч. І ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судо.л встановлено, що:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого отримали квартиру в житлово-будівельному кооперативі Пдробудівельник-3за адресою: АДРЕСА_1 та виплатили най та паєнакопичення 01.04.1992 року.

Після смерті ОСОБА_4 , померлої 28.06.1997 року, ОСОБА_3 залишився

проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. де був

зареєстрований з 1973 року і залишається зареєстрованим донині.

Суд доходить до переконання, що ОСОБА_3 будучи спадкоємцем 1-ї черги вступив у

фактичне управління та володіння майном після смерті своєї дружини ОСОБА_4Т./що не

заперечувалося позивачем та підтверджується матеріалами справи.

Отже до правовідносин щодо прийняття спадщини застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв

спадщину: ф

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини - смерті спадкодавця ОСОБА_4 - 28.06.1997 року її дочка ОСОБА_1 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 86 ч. ч. 1,3. 6 ЦК України в редакції 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими.

Відносини власності регулюються Законом України Про власність , цим кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ст. 13 Закону України Про власністьвід 07.02.1991 року, який діяв до 27.04.2007 року - тобто під час відкриття спадщини у 1997 році об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно ст. 12 ч.2 Закону України Про власністьгромадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також па майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст. 49 Закону України Про власністьволодіння майном вважається правомірним,

якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. „

Таким чином, сам по собі факт реєстрації позивача за іншою адресою не може свідчити

про те, що вона не вступила фактично в управління або володіння майном спадкодавця, оскільки

на відміну від діючої редакції ЦК України, яка передбачає, що для прийняття спадщини

обов*язковою умовою є проживання спадкоємця на час відкриття спадщини із спадкодавцем,

редакція ст. 549 ЦК України 1963 року, що не передбачала обов*язку спадкоємця проживати зі

спадкодавцем на час відкриття спадщини, а достатньо було для прийняття спадщини фактично

вступити в управління або володіння будь-яким майном спадкодавця. |

Судом встановлено, що зі згоди відповідача ('вістуна Б.І. позивач протягом місяця заволоділа шубою матері, яку забрала з квартири батьків, а також забрала з дозволу свого батька ОСОБА_3 обручку з діамантами, яка належала її померлій матері, що підтвердив в судовому засіданні сам відповідач.

Крім того, відповідач також пояснив в судовому засіданні, що ОСОБА_1 протягом 2-

х тижнів після смерті матері забрала з квартири гроші в сумі 7,5 тисяч доларів СІЛА, які він з

померлою накопичували і використовували для задоволення власних потреб, що також

підтверджено в судовому засіданні свідком ОСОБА_5, який показав, що дійсно після смерті

ОСОБА_4, ОСОБА_1 забрала гроші, які потім використала для власних потреб.

Неправомірність заволодіння позивачем майном померлої судом у відповідності до вимог ст. 49

Закону України Про власність, який діяв у 1997 році, не встановлювалося, оскільки з

відповідними заявами до суду або до правоохоронних органів ОСОБА_3 не звертався. Отже

володіння грошима в юридичному розумінні є правомірним. 9

Крім того, суд приймає до уваги пояснення сторін і свідків, що ОСОБА_1 мала вільний доступ до квартири на час відкриття спадщини і періодична проживала у даній квартирі разом із батьком після смерті матері, а зовсім переїхала до квартири незадовго до Нового 1998 року. Тобто позивач вступила також і в управління квартирою після смерті ОСОБА_4

Суд доходить до переконання, що за встановлених обставин прийняття ОСОБА_1 спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_4 свідоцтво про право владності на квартиру № 4032 в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3, що видане 12.01.1998 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, видано ОСОБА_3 всупереч ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року щодо кола спадкоємців 1-ї черги в порядку спадкування тю Закону та без врахування ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року щодо прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері.

Суд засновує своє переконання на встановлених обставинах того, що квартира АДРЕСА_6 була отримана , а пай та паєнакопичення виплачені під час сумісного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4Т . у зареєстрованому шлюбі, тому квартира є спільною власністю подружжя з рівними у праві власності частками-тобто по 1/2 за кожним.

Таким чином, частка, на яку позивач має право внаслідок прийняття спадщини після смерті матері та прийняття спадщини її батьком складах половину від частки, що належала померлій - тобто 1/2 від половини квартири, що становить У* частину даної квартири.

Згідно ст. 48 ЦК України в редакції 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Таким чином, видача Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради тіародних депутатів свідоцтва про право владності на квартиру № 4032 в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 суперечить діючому на той час законодавству та порушує право власності ОСОБА_1.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_24 про визнання недійсним свідоцтва № 4032 про право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3. виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 12.01.1998 року, як такого, що не відповідає закону.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання права власності на 'Л частину квартири в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за Законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 28.06.1997 року.

Одночасно суд вважає неспроможними вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на Уг частину гаражу № 16 (4-й бокс), розташованого в гаражному кооперативі Дюкза адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 96, Уг частину земельної ділянки, розташоганої за адресою: Одеська область, Роздільнянський район. Рада садівницьких підприємств ЧМП та інших організації Бурдівського масиву Моряк-3дільниця № 143; Уг частину місця на автостоянці Вимпел-11, розташованої за адресою:* м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 146/3, оскільки згідно отриманих відповідей КП ОМБТІ т а РОН, гаражно-будівельного кооперативу Дюк, автостоянки Вимпел-11вбачається, що гаражі були самочинно збудовані та введені в експлуатацію вже у 1998 році - тобто після смерті ОСОБА_4 і сплину, встановленого ЦК України 6-ги місячного строку прийняття спадщини, але й до сьогодні є незареєстрованими в КП ОМБ П та РОП, як об*єкт нерухомості і тому не виступали і не могли виступати . як об*єкти спадщини. Що стосується місця на автостоянці, то дане місце також не є об*єктом права власності в юридичному розумінні, оскільки ОСОБА_3 є членом даної автостоянки і користується даним місцем без отримання відповідно свідоцтва на час членства.

Крім того, суд приймає до уваги, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Єреміївською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 20.09.1999 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1200 га. на території Єреміївської сільської ради СТ Моряк-3ділянка № 33 на підставі рішення Єреміївської сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 30.06.1999 року. Таким чином, державний акт вмиданий на земельну ділянку через 2 роки після смерті ОСОБА_4, що також виключає можливість розцінювати дану земельну ділянку, як об*єкт спадщини.

Таким чином, суд доходить до переконання, що Уг частина гаражу № 16 (4-й бокс), розташованого в гаражному кооперативі /Дюкза адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська Дорога 96, Уг частина земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Рада садівницьких підприємств ЧМГТ та інших організації Бурдівського масиву Моряк-3дільниця № 143; Уг частина місця на автостоянці Вимпел-1 1, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 146/3 не є об*сктами спадщини на час її відкриття після смерті ОСОБА_4Т .28.06.1997 року.

Згідно ч. 1 ст. 11 Ц1ІК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд приймає до уваги, що позивач та її представник були ознайомлені з відповідями КП ОМБТІ та РОН, гаражно-будівельного кооперативу Дюкавтостоянки Вимпел-11, державним актом про право власності на земельну ділянку, не уточнили позовні вимоги щодо визнання права власності та не спростували документально вказані відомості, не заперечуючи проти їх змісту.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на Уг частину гаражу № 16 (4-й бокс), розташованого в гаражному кооперативі Дюкза адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 96. Уг частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область. Роздільнянський район. Рада садівницьких підприємств ЧМП та інших організації Бурдівського масив) Моряк-3дільниця № 143; Уг частину місця на автостоянці Вимпел-11, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 146/3 в порядку спадкування з Законом після смерті матері ОСОБА_4. яка померла 28.06.1997 року.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, у зв*язку із частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 з відповідача слід стягнути на користі, позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 850 гри. та витрати па інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., а всього стягнути судові витрати на загальну суму 970 гри*

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 48, 524. 525, 526, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 1 1, 12, 13, 14, 15, 16 ЦК України в редакції 2003 року, ст. ст. 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213, 2 І 5, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІ Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво № 4032 про право власності на квартиру в житлово-

будівельному кооперативі Гідробудівельник-3, виданого Управлінням житлово-комунального

господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів про право власності на

квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2

12.01.1998 року. ^

Визнати право власності за ОСОБА_1 на Ул частину квартири в житлово-будівельному кооперативі Гідробудівельник-3за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за Законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 28.06.1997 року.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_25 на користь ОСОБА_26 судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., а всього стягнути судових витрат на загальну суму 970 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дні а з дня отримання копії рішення.

Суддя : Таварткіладзе О. М.