Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц 5364/2011 р. Головуючий 1-інстанції Макаров В.О.
Категорія житлові Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року cудова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів - КРУГОВОЇ С.С. , ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про поновлення порушеного права та вселення та за зустрічними позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи Сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Відкрите акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку; ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи СГІРФО Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Відкрите акціонерне товариство «Харківській машинобудівний завод «Світло Шахтаря» про визнання договору найму недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, в якому на підставі ст..156 ЖК України просила поновити її та її неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 порушене право користування житловою площею в квартирі № 33 житлового будинку № 9 по вул. Наріманова в місті Харкові і вселити її та доньку в зазначену квартиру.

У обґрунтування заявлених вимог зазначала, що з 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 25 січня 2006 року вона та дочка мають зареєстроване місце проживання в квартирі № 33 житлового будинку № 9 по вул. Наріманова в місті Харкові, яка складається з двох ізольованих кімнат, має житлову площу 45,2 кв.м., загальну площу 72,2 кв.м. і на праві власності належить відповідачці ОСОБА_2 її свекрусі.

До 10 грудня 2010 року вона і дочка мешкали у зазначеній квартирі, в якій знаходяться речі її і дитини, а також майно, набуте під час шлюбу з ОСОБА_4

З 10 грудня 2010 року відповідачі не пускають її та дочку в квартиру, викинули її речі, замінили замки на вхідних дверях, відібрали її паспорт, а відповідач ОСОБА_1 крім того спричинив їй тілесні ушкодження.

Задля захисту своїх порушених прав вона звернулась до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, яким винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. При цьому в постанові зазначено, що під час перевірки заяви було встановлено заміна замків на вхідних дверях до спірної квартири, яка є єдиним місцем мешкання її та неповнолітньої доньки.

Відповідачі позов не визнали. ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, 3-я особа ОСОБА_1, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні нею права власності, зокрема у користуванні і розпорядженні квартирою № 33 по вул..Наріманова, 9 в місті Харкові шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5.

У обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що є власницею квартири АДРЕСА_1.

У 2007 році на прохання сина ОСОБА_4 дозволила сину, його дружині та дочці тимчасове проживання в цій квартирі без набуття будь-яких прав на квартиру.

З 01 квітня 2010 року сім»я сина розпалась і вона запропонувала відповідачам звільнити квартиру та знятися з реєстраційного обліку. Проте відповідачка ОСОБА_3, порушуючи її право власності , замінила замки на вхідних дверях і тільки після втручання правоохоронних органів відповідачі звільнили квартиру, але

залишаються зареєстрованими в ній.

ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, 3-ї особи СГІРФО Жовтневого РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, ВАТ « Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря», в якому просив визнати недійсним договір найму на користування

квартирою № 33 в будинку № 9 по вул. Наріманова в місті Харкові від 23 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які діяли і в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5;

Повернути сторони у первісний стан шляхом скасування СГІРФО реєстрації відповідачів за адресою спірної квартири.

У обґрунтування позову посилався на те, що квартира АДРЕСА_2 придбана під час його перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і є спільною сумісною власністю подружжя.

У 2007 році він погодився на тимчасове проживання в цій квартирі сина, невістки та їх доньки, а у грудні 2010 року дізнався, що 23 січня 2006 року ОСОБА_2 без його відома та згоди уклала з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 договір найму.

Сторони взаємних вимог не визнали.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Поновлено її та неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_3 та вселено їх в цю квартиру.

Позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за зустрічними позовами залишені без задоволення.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати вказане рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги кожного за зустрічними позовами.

ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення прийнято судом з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його позову за пропуском строку позовної давності, у той час як про порушення свого права він дізнався тільки у грудні 2010 року і саме з цього часу починається перебіг строку позовної давності.

ОСОБА_2 також вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального і процесуального права і дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_3 на апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подала заперечення, в яких просить рішення суду від 09 лютого 2011 року залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на безпідставність викладених в скаргах доводів.

Представник ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнав.

Заслухавши доповідь судді; пояснення осіб, які беруть участь у справі; перевіривши матеріали справи , доводи апеляційних скарг і заперечень на скарги, підстав для задоволення апеляційних скарг судова колегія не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судова колегія доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так, судовим розглядом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2003 року належить ОСОБА_2 і є предметом іпотеки за іпотечним договором від 01.07.2004 року у забезпечення зобов»язань ОСОБА_2 за договором позики від 07.05.2003 року. Вказана квартира придбана під час перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст..ст.60,63,65 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за рамки дрібного побутового.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 03 липня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

25 січня 2006 року між власником квартири ОСОБА_2Г.(як наймодавцем з одного боку), її сином ОСОБА_4 , невісткою ОСОБА_3, внучкою ОСОБА_3

ОСОБА_7 (як наймачами) з іншого боку був укладений договір найму, відповідно до умов якого наймодавець надав у постійне користування наймачам житлове приміщення, яке складається з 2-х кімнат житловою площею 45.2 кв.м. за адресою АДРЕСА_4.

З 25 січня 2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 зареєстровані у зазначеній квартирі як син, невістка та онука її власника.

Сторони по справі не заперечували тих обставин, що з квітня 2010 року ОСОБА_4 залишив дружину з донькою та проживає окремо, а 10 грудня 2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 запропонували ОСОБА_3 залишити спірну квартиру з донькою ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 і відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за зустрічними позовами суд першої інстанції виходив з того, що припинення шлюбних

відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не є підставою для припинення права користування спірною квартирою ОСОБА_3 та малолітньою ОСОБА_5 за договором найму, а строк для пред»явлення

позову про визнання цього договору недійсним ОСОБА_1 пропустив без поважних причин.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, оскільки вони відповідають повно і правильно встановленим обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір

найму жилого приміщення укладається між власником будинку ( квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітенті місцевої ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов»язки наймодавця і наймача та інші умови договору.

Договір найму, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 відповідає вказаним вимогам закону , але не містить письмової згоди ОСОБА_1 на його укладення чи посилання на те, що цей договір укладається ОСОБА_2 зі згоди ОСОБА_1

Між тим, з урахуванням тих обставин, що з часу укладення договору ОСОБА_3, ОСОБА_4 і малолітня ОСОБА_5 оселилися в квартирі, що є предметом договору, постійно в ній проживали, про що було відомо ОСОБА_1, вказаною квартирою з цього часу не користувалися як саме подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 чи інші особи, суд правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору недійсним за пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що про порушення свого права ОСОБА_1 дізнався у грудні 2010 року були предметом розгляду суду першої інстанції. який дав їм належну оцінку і зазначив в рішенні мотиви, з яких ним вказані доводи визнані необгрунтованими.

Належна оцінка надана судом і доводам представника третьої особи ВАТ « Харківський машинобудівний завод « Світло шахтаря» про неможливість укладення договору найму без згоди товариства як іпотекодержателя, з урахуванням того, що вимог про визнання договору недійсним з цих підстав не заявлено.

Вимог про розірвання договору найму з підстав та у порядку , що передбачені ст. 168 ЖК України ОСОБА_2 і ОСОБА_1 також не заявляли.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не заперечували і того факту, що договір найму від 25 січня 2006 року не розірвано за взаємною згодою сторін чи у судовому порядку, але саме за їх вимогою з грудня 2010 року ОСОБА_3 з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 .ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнили спірну квартиру.

За таких обставин суд правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення її та її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 право на користування квартирою № 33 в будинку № 9 по вул.Наріманова в місті Харкові зі вселенням їх у вказану квартиру і відмовив у задоволенні позовних вимог за зустрічними позовами ОСОБА_2. про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку та ОСОБА_1 про визнання договору найму недійсним.

Судова колегія визнає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для залишення цього рішення без змін та відхилення апеляційних скарг, доводи яких висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст. ст.308, 313,314,315,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -