Справа №22ц-734/2011 р.
Категорія: 67 Головуючий в 1-й інстанції Дичакова Т.І.
Доповідач Воронцова Л.П.

РІШЕНЯ
2011 року лютого місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого: Воронцова Л.П.
суддів: Закарян К.Г.
ОСОБА_1
при секретарі: Третьяковій І.В.
за участю прокурора: Пуляєва І.В.
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Великоолександрівського району Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Херсонській області на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2007 року в справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-
в с т а н о в и л а:
У серпні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, зазначаючи що він народився 02.04.1969 року на території Вірменської РСР. У 1989 році прибув до України в с.Садок Великоолександрівського району, Херсонської області та з цього часу постійно проживає на території України разом з дружиною ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_4, який є громадянином України. Просив встановити факт проживання на території України з 1989 року по теперішній час.
Рішенням суду від 14 серпня 2007 року постановлено встановити факт, що ОСОБА_2, постійно проживав на території України з 1989 року по теперішній час.

В апеляційній скарзі прокурор Великоолександрівського району Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у задоволенні заявленої вимоги, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, факт постійного проживання на території України необхідно заявнику для вирішення питання про набуття громадянства за територіальним походженням. Для цього йому необхідно підтвердити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України: 24 серпня 1991 року. Задовольняючи заявлену ОСОБА_2 вимогу, суд виходив з того, що він підтвердив належними доказами своє проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1989 року і цей факт має юридичне значення, оскільки з ним повязано набуття громадянства України за територіальним походженням.

Проте до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення порушеного заявницею питання з огляду на наступне.

Відповідно до ст.3 ч.1 Закону України «Про громадянство України»усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України є громадянами України. Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.3 вищезазначеного Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України, подає відповідне рішення суду, яким підтверджується вищезазначений факт.

На думку колегії заявником не надано доказів на підтвердження того, що він на законних підставах постійно проживав на території України з 1989 року по 24.08.1991 року.

Отже, ухвалюючи рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені положення та не врахував, що законодавством передбачено чіткий перелік документів, які можуть підтвердити факт постійного проживання на законних підставах на території України.

Крім того, суд при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник є громадянином ОСОБА_5 Федерації (а.с.7-8) та має паспорт цієї країни, виданого 16.08.2003 року. ОСОБА_2 не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою зобовязанням про припинення громадянства ОСОБА_5 Федерації.

Натомість суд фактично вирішив справу на підставі недопустимого доказу - довідки, що підтверджує перебування заявника на території Борозенської сільської ради в період з 1989 року по теперішній час, яка протирічить інформації, зазначеній в паспорті ОСОБА_2 про прописку на території російської Федерації до 16 серпня 2003 року.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність доказів постійного проживання заявниці на території України до 24 серпня 1991 року, а значить про обґрунтованість заяви.

Крім того, заявниця звернулася з вказаною заявою, вказавши в якості заінтересованої особи ВГІРФО УМВС України в Херсонській області. В той час, як відповідно до п.90 зазначеного Порядку, повноважним органом щодо вирішення спірного питання є управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заявленої вимоги з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.І ЦПК України, Законом України, "Про громадянство", Указом Президента України від 27.03.2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство", колегія суддів, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Великоолександрівського району Херсонської області задовольнити.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2007 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцять днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: