Справа № 22ц-414 Головуючий в І інстанції
Категорія 20 Доповідач Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Колісниченка А.Г.,

суддів Ігнатенко П.Я.,

ОСОБА_2,

при секретарі Дремлюзі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпровського району Херсонської області на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.12.2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, державного підприємства «Таврія транспорт», товарної біржі «Херсонська універсальна»по визнання недійсним протоколу біржових торгів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, товарної біржі «Херсонська універсальна», державного підприємства «Таврія транспорт»про визнання дійсним договору та визнання права власності , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.12.2009 року ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено та визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого у м. Херсоні по пров. Янтарному,2 від 22.09.2009 року, укладеного позивачем з ДП «Таврія транспорт», а також визнано право власності на це майно.

До суду з апеляційною скаргою на це рішення в інтересах Міністерства промислової політики України звернувся прокурор Дніпровського району м. Херсона, у якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції він просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Представник прокуратури, повідомлений про розгляд справи у визначеному законом порядку (а.с.72) до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому колегія суддів визнаючи причини неявки прокурора неповажними, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник Міністерства промислової політики України також до суду не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за відсутності представника міністерства(а.с.63).

ОСОБА_4, ОСОБА_3, представник товарної біржі «Херсонська універсальна», повідомлені про розгляд справи до суду також не з'явились про причини неявки не повідомили заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. Зважаючи на це, а також на ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Від представниці ОСОБА_4 ОСОБА_5 до суду надійшли письмові заперечення проти апеляційної скарги, у яких вона посилаючись на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції, відповідає вимогам закону, просила про відхилення апеляції прокурора.

Представник ДП «Таврія транспорт» ОСОБА_6, у судовому засіданні проти задоволення апеляції заперечував, посилаючись на те, що рішення про продажу нерухомого майна по пров. Янтарному,2, яке належало ДП «Таврія транспорт» було прийнято комітетом кредиторів у повній відповідності із вимогами законодавства, яке регулює ці питання, а тому підстави для задоволення апеляції відсутні.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши обґрунтованість апеляційної скарги, поданої прокурором, колегія суддів, вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, а апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як вбачається із матеріалів справи ДП «Таврія транспорт»є державним підприємством і відноситься до сфери управління Міністерства промислової політики України (а.с.32,76).

Постановою господарського суду Херсонської області від 15.01.2008 року державне підприємство «Таврія транспорт»визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру строком на 8 місяців та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_6Г.(а.с.30-31).

Ухвалою від 23.04.2009 року господарський суд Херсонської області продовжив ліквідаційну процедуру та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_6 на 6 місяців (а.с.29).

Відповідно до ч.2 ст.73 ГК України орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Згідно з ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи банкрута. Ліквідатор реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Звернувшись до апеляційного суду із скаргою в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України прокурор посилався на порушення інтересів держави, яке мало вираз у реалізації майна ДП «Таврія транспорт»без узгодження із вказаним міністерством. Однак, як зазначалось вище, вказані права порушені не були через припинення повноважень власника з часу відкриття ліквідаційної процедури (ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»). Це також підтверджується листом Мінпромполітики України № 10/4-1-1965 від 24.11.2010 року (а.с.79).

Окрім того, прокурор в обґрунтування наявності у нього підстав для подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського райсуду м. Херсона від 10.12.209 року посилався на порушення ст.ст.1,2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна»при здійсненні реалізації майна ДП «Таврія транспорт». Однак, відповідно до ст.2 цього закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами. З протоколу засідання комітету кредиторів ДП «Таврія транспорт»від 22.12.2008 року та 01.04.2009 року вбачається, що майно відчужене за результати проведення біржових торгів 22.09.2009 року не відноситься до майна, яке забезпечує виробничу діяльність (а.с.25,26). Доказів, які б спростовували це апелянтом не подано.

Зі змісту ст.292 ЦПК України вбачається, що право на апеляційне оскарження рішення суду мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України одним із завдань прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави у суді у випадках, визначених законом.

Згідно зі ст.361 Закону України «Про прокуратуру»передбачено, що підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ним або державою.

Конституційний суд у рішенні по справі № 3-рп/99 від 08.04.1999 року зазначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов , в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, державної влади або місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що інтереси держави, основу яких завжди становить потреба у здійсненні загальнодержавних(політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм,спрямованих на захист суверенітету,територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державності, економічної, інформаційної безпеки при винесенні оскаржуваного рішення порушені не були. Тому у прокурора відсутні правові підстави для подачі апеляційної скарги на рішення суду від 10.12.2009 року.

Верховний Суд України у п.8 постанови Пленуму від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»розяснив, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Зважаючи на наведене, апеляційне провадження за скаргою прокурора Дніпровського району м. Херсона підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.292,297,315 ЦПК України колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за скаргою прокурора Дніпровського району м. Херсона на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.12.2009 року закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Колісниченко А.Г.

судді Ігнатенко П.Я.

ОСОБА_2