Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-97/2011 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі : головуючого - судді Серебрякової Т.В., при секретарі судового засідання Кулагіної А.В., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Вознесенської міської Ради Миколаївської області про визнання угоди недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської Ради Миколаївської області про визнання угоди недійсною. В позовній заяві зазначено, що 08 жовтня 2007 р. між фізичною особою ОСОБА_4 та Територіальною громадою міста Вознесенська в особі Вознесенської міської Ради Миколаївської області, була укладена письмова Угода про відшкодування збитків від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області за фактичне землекористування суб'єктом господарювання (далі - Угода), за умовами якої позивач ОСОБА_4 зобов'язався відшкодовувати збитки від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області в розмірі 8 020 (вісім тисяч двадцять) грн. 74 коп. щорічно.

Посилаючись на те, що п.1 вказаної Угоди щодо визначення розміру збитків від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області та Розрахунок суми відшкодування збитків від недоотриманих коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області за користування земельною ділянкою, який є невід'ємною частиною Угоди, укладені в порушення діючого законодавства, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав та на їх задоволенні наполягав. При цьому останній зазначав, що зміст п.1 Угоди не узгоджується зі змістом інших нормативно правових актів, зокрема, ст.157 ЗК України та Постанови Кабінету Міністрів України за №284 від 19 квітня 1993 р. «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (з наступними змінами та доповненнями).

Представники відповідача - Вознесенської міської Ради Миколаївської області ОСОБА_2, ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх безпідставність. Разом з тим суду пояснили, що починаючи з 23 грудня 2006 р. позивач ОСОБА_4 є власником 18/100 частин комплексу нежитлових будівель, розташованих за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, провулок Шкільний №10 (десять). Оскільки останній безоплатно та без оформлення правовстановлюючих документів, використовував земельну ділянку, що розташована за вищевказаною адресою, а також з метою врегулювання спору, між сторонами 08 жовтня 2007 р. була укладена письмова Угода про добровільне відшкодування ОСОБА_4 збитків за неправомірне використання земельної ділянки, за .мовами якої, останній зобов'язався сплачувати відповідачу узгоджений сторонами відсоток вартості земельної ділянки за весь період користування нею до моменту оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Проте, взяті на себе зобов'язання позивач не виконував, внаслідок чого, за рішенням суду від 25 червня 2009 р. з останнього на користь Вознесенської міської Ради Миколаївської області стягнуто борг за Угодою від 08 жовтня 2007 р. в розмірі 18 044 (вісімнадцять тисяч сорок чотири) грн. 91 коп.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність позивача, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні, судом встановлено, що 23 грудня 2006 р. між позивачем ОСОБА_4, як покупцем, та ОСОБА_5, як продавцем, був укладений письмовий договір купівлі - продажу частини комплексу, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_4 придбав у власність 18/100 частин комплексу нежитлових будівель, розташованих по провулку Шкільному №10 (десять) в місті Вознесенськ Миколаївської області.

При укладенні зазначеного договору сторони не оговорювали питання стосовно переходу права власності на земельну ділянку. Разом з тим, з часу придбання комплексу нежитлових будівель, позивач ОСОБА_4 безоплатно та без належного оформлення правовстановлюючих документів, використовував земельну ділянку, площею 0.3101га, що розташована за вищевказаною адресою (вказана обставина сторонами не оспорювалася). Власником земельної ділянки, на якій розташований комплекс нежитлових будівель є Територіальна громада міста Вознесенська в особі Вознесенської міської Ради Миколаївської області.

Згідно з нормами ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (відповідного державного акту), та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

З метою врегулювання спору, 08 жовтня 2007 р. між фізичною особою ОСОБА_4 та Територіальною громадою міста Вознесенська в особі Вознесенської міської Ради Миколаївської області, була укладена письмова Угода про відшкодування збитків від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області за фактичне землекористування суб'єктом господарювання. За умовами даної угоди позивач ОСОБА_4 добровільно взяв на себе зобов'язання щорічно відшкодовувати збитки від недотримання коштів Вознесенською міською 3адою Миколаївської області в розмірі 8 020 (вісім тисяч двадцять) грн. 74 коп., починаючи з 23 грудня 2006 р. та до моменту оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. При цьому, річна сума відшкодування складається: нормативна грошова оцінка земельної ділянки (114 581 (сто чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят одна) грн. 95 коп.) х 7 (сім)% (ставка річної орендної плати за земельні ділянки).

За правилами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вважаючи, що п.1 обумовленої Угоди щодо визначення розміру збитків від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області та Розрахунок суми відшкодування збитків від недоотриманих коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області за користування земельною ділянкою, який є невід'ємною частиною Угоди, укладенні з порушенням діючого законодавства, оскільки не була дотримана процедура визначення розміру відшкодування збитків, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання п.1 Угоди та Розрахунку недійсними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. За правилами ч.1 ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналізуючи зміст Угоди від 08 жовтня 2007 р., суд вважає, що укладена Угода є підставою для виникнення у її сторін зобов'язань, а саме цивільних прав та обов'язків згідно з ст.ст.11,202,509 ЦК України та відповідно до ст.629 ЦК України є обов'язковою для виконання сторонами.

В силу ст.526 ЦК України сторони у зобов'язанні повинні виконувати взяті на себе зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст.204,227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ч.2 ст.157 ЗК України порядок визначення і відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» від 19 квітня 1993 р. за №284 (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно ст.2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним, а плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо порушення процедури визначення та порядку відшкодування збитків, так як спірна угода відповідає вимогам закону і правових підстав для визнання п.1 Угоди щодо визначення розміру збитків від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області та Розрахунку суми відшкодування збитків від недоотриманих коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області за користування земельною ділянкою, який є невід'ємною частиною Угоди, не вбачається, оскільки сторони можуть укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, а також відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. При цьому, якщо сторони договору (угоди) за взаємною згодою відступили від положень цивільного законодавства в межах, в яких це допускається, договір не може бути визнаний недійсним. До того ж, відсутність з боку позивача ОСОБА_4 будь-яких заперечень щодо спірної Угоди та розрахунку суми відшкодування збитків, вбачається також з рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 червня 2009 р., ухваленого по цивільній справі за позовом Територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської Ради Миколаївської області до ОСОБА_4 про стягнення збитків (цивільна справа №2-1279/2009).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_4 до Вознесенської міської Ради Миколаївської області про визнання п.1 Угоди щодо визначення розміру збитків від недоотримання коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області та Розрахунку суми відшкодування збитків від недоотриманих коштів Вознесенською міською Радою Миколаївської області за користування земельною ділянкою, який є невід'ємною частиною Угоди, є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Вознесенської міської Ради Миколаївської області про визнання угоди недійсною - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Серебрякова