Справа №: 2-351/11/0311
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2011 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Невара О.В.,

при секретарі Долі О.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її бабуся ОСОБА_9, яка померла 7.03.2011 року, ще за свого життя 31.08.2010 року склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Маневицької державної нотаріальної контори ОСОБА_10, згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1 Спадщину після смерті ОСОБА_9 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши в Маневицьку державну нотаріальну контору відповідну заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно є діти спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, однак після смерті матері ОСОБА_9 вони будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, не вчинили, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Інших спадкоємців за законом на вказане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться по вул. 100-річчя Маневич, 51/2 в смт. Маневичі, які належали ОСОБА_9

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25.10.2011 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно і обєднано їх в одне провадження.

ОСОБА_3, ОСОБА_6 в поданій до суду зустрічній позовній заяві свої вимоги обґрунтували тим, що вони являються спадкоємцями за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_9 21.09.2011 року ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_9 При цьому ОСОБА_1 не враховано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини були непрацездатними, а тому згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині. Спадщину після смерті матері ОСОБА_9 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у встановлений законом термін прийняли. Заяв про відмову від спадщини вони не подавали. Виходячи з наведеного, просили суд визнати за ними, як спадкоємцями за законом, право власності на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі, яка належала ОСОБА_9, в розмірі обовязкової частки у спадщині.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області з господарськими будівлями та спорудами, які належали ОСОБА_9 Стверджують, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті матері ОСОБА_9, не вчинили, а тому вважаються таким, що не прийняли спадщини. З цих підстав вимоги зустрічного позову вважають необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 визнали частково, пояснивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини були непрацездатними, а тому згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині. Підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті матері ОСОБА_9, не вчинили, однак вважають, що це не є перешкодою для задоволення їх позовних вимог у повному обсязі, а позову ОСОБА_1 - частково, з врахуванням їх права на обовязкову частку у спадщині.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце слухання справи, подала до суду заяву про відмову від спадщини після смерті матері ОСОБА_9, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Враховуючи думку учасників судового процесу, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_8, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаного відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, проаналізувавши письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_6 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 являлася власником квартири № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області. ОСОБА_9 померла 7.03.2011 року. Ще за свого життя 31.08.2010 року остання склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Маневицької державної нотаріальної контори ОСОБА_10, згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1 Спадщину після смерті ОСОБА_9 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши в Маневицьку державну нотаріальну контору відповідну заяву про прийняття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно є діти спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, однак після смерті матері ОСОБА_9 вони будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, не вчинили, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Інших спадкоємців за законом на вказане майно немає. На час відкриття спадщини ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були непрацездатними, а тому згідно ст. 1241 ЦК України мали право на обовязкову частку у спадщині. Зазначене не оспорюється сторонами в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 31.08.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Маневицької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-852, свідоцтв про смерть серії І-ЕГ № 070878 від 12.05.2000 року та серії І-ЕГ № 107267 від 9.03.2011 року, довідок Маневицької селищної ради № 994 від 19.09.2011 року та № 1071 від 6.10.2011 року, експертного висновку про відповідність квартири № 2 по вул. 100-річчя Маневич, 51 в смт. Маневичі діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 7.09.2011 року, свідоцтва про народження серії ІІ-ЕГ № 278631 від 26.03.1982 року, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2011 року, повідомлення Маневицького РВ УМВС № 722 від 26.09.2011 року, повідомлення адресно-довідкового бюро УМВС України у Рівненській області від 27.09.2011 року, повідомлення КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації № 8350 від 6.10.2011 року, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 359/01-16 від 11.10.2011 року, пенсійних посвідчень серії ААБ № 396806 від 16.11.2001 року та серії АБ № 997247 від 13.03.2005 року, свідоцтва про право власності на житло від 11.07.1994 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 433370 від 10.10.1990 року, спадкової справи № 101/2011 щодо майна померлої ОСОБА_9, свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2008 року, витягу КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19301875 від 24.06.2008 року.

Суд не бере до уваги пояснень відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в тій частині, що заповіт від 31.08.2010 року було підписано не ОСОБА_9, а іншою особою, оскільки згідно ст. 60 ЦПК України ними у підтвердження вказаних пояснень не подано відповідних доказів. Дані пояснення спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні, яка підтвердила, що ОСОБА_9 особисто була 31.08.2010 року в приміщенні Маневицької державної нотаріальної контори, де й підписала заповіт, а також власноручно зробила відповідні записи в тексті заповіту, так і поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в ході розгляду даної справи, які підтвердили, що рукописний текст у заповіті від 31.08.2010 року виконаний саме ОСОБА_9 Крім того, суд бере до уваги, що заповіт ОСОБА_9 від 31.08.2010 року судом недійним не визнавався.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею в порядку спадкування права власності на господарські будівлі та споруди біля квартири № 2 по вул. 100-річчя Маневич, 51 в смт. Маневичі Волинської області до задоволення не підлягають, оскільки позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не подано будь-яких доказів про право власності ОСОБА_9 на господарські будівлі та споруди за вказаною адресою. Згідно представленої сторонами суду документації ОСОБА_9 являлася власником лише квартири № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за заповітом на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі, яка належала ОСОБА_9, фактично набула право власності на це майно. На даний час право власності на це майно іншими особами не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на нього за ОСОБА_1 В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спадковому майні, що належало ОСОБА_9, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1233, 1235, 1241, 1268-1270, 1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області, яка належала ОСОБА_9.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спадковому майні, що належало ОСОБА_9, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: