Справа № 2-1/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2011

Іллінецький районний суд Вінницької області в скаладі:

Головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданнів в м. Іллінці справу за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми вартості 2/3 частин квартири в порядку відшкодування шкоди внаслідок невиконання зобовязання та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, захист права власності на житло шляхом виселення особи, що самоправно вселилась, третя особа без самостійних вимог орган опіки і піклування Іллінецька міська рада Іллінецького району Вінницької області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 06.01.04 року, в якій вказав, що 30 травня 2003 року між ним та відповідачами ОСОБА_6, яка діє від свого імені та від імені сина ОСОБА_4 і ОСОБА_7 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Іллінці по вулиці Карала Маркса №2 будинок №96а, Іллінецького району Вінницької області. При укладені угоди між сторонами було погоджено всі належні умови купівлі-продажу вказаного жилого приміщення, щодо ціни, передачі ключів для проведення ремонтних робіт, виготовлення технічної документації, оформлення договору в нотаріальній конторі та інше. На підтвердження зазначеної угоди ними було сплачено відповідачам гроші, як завдаток за квартиру в сумі одна тисяча триста доларів США. Іншу частину грошей позивач зобовязався сплатити до 30 грудня 2003 року. Тобто до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Після часткового виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань відповідачі передали йому ключі від квартири для проведення ремонтних робіт, виконання яких було необхідне для вселення в квартиру. 30 грудня 2003 року він поштовим переказом перерахував остаточну суму за квартиру в розмірі 6929 гривень, виконавши всі взяті на себе зобовязання як покупець. Тому позивач ОСОБА_1 просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Іллінці по вулиці Карала Маркса №2 будинок №96а, Іллінецького району Вінницької області укладений між ним і відповідачами ОСОБА_6, яка діє свого імені та в інтересах свого сина ОСОБА_4 і ОСОБА_7, а також просить визнати за ним право власності на дану квартиру.

ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в інтересах свого сина ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звернулись в суд з позовною заявою 01.02.06 року до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, захист права власності на житло шляхом виселення особи, що самоправно вселилась. Свої вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_7 обґрунтовують тим, що договір купівлі-продажу, який вони домовились укласти в формі розписки не відповідає вимогам закону через недотримання сторонами його істотних умов, по яких має бути досягнуто згоди. Обидві сторони, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 і ОСОБА_7 діяли під впливом помилки, укладаючи угоду купівлі-продажу квартири, так як через правову необізнаність не врахували наявності співвласника квартири ОСОБА_4, незабезпеченого житлом, права якого у випадку продажі квартири будуть порушені. ОСОБА_2 і ОСОБА_7 вважають, що ОСОБА_1 разом зі своєю сімєю самоправно вселився в належну їм на праві власності квартиру, та проживає там без законних підстав, на їхні вимоги звільнити квартиру відмовляється, а вони як власники квартири вправі вимагати усунення будь-яких порушень їхнього права.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.03.2006 року зазначені цивільні справи обєднанні в одне провадження і ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.03.2006 року до участі в справі в якості співвідповідача по вимогам ОСОБА_2 і ОСОБА_7 про виселення була залучена до справи дружина ОСОБА_1 ОСОБА_5.

В подальшому, а саме 04.03.2010 року ОСОБА_1 звертається до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про стягнення суми вартості 2/3 частин квартири в порядку відшкодування шкоди внаслідок невиконання зобовязання. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.03.2010 року зазначені цивільні справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_7 про стягнення суми вартості 2/3 частин квартири в порядку відшкодування шкоди внаслідок невиконання зобовязання обєднанні в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_7 і ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_4, і ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, захист права власності на житло шляхом виселення особи, що самоправно вселилась, за участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки і піклування Іллінецької міської ради.

Будучи опитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги уточнив, а саме просить суд встановити юридичний факт купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Іллінці по вулиці Карала Маркса квартири №2 будинок №96а, Іллінецького району Вінницької області, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №2, яка розташована за адресою: в м. Іллінці по вулиці Карла Маркса, №96а Іллінецького району Вінницької області, загальною площею 59.2 квадратних метра, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло видане Іллінецькою міською радою від 4 квітня 2003 року за №19-01.7 серії САА №584209 в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках, а всі інші його позовні вимоги залишити без розгляду. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 сама зателефонувала йому з приводу продажі своєї квартири. Коли вони зустрілись, то домовились про ціну продажу квартири за 2600 доларів США, з яких він половину, а саме 1300 доларів США дав ОСОБА_2 зразу після написання нею розписки, а іншу половину коштів він повинен був передати ОСОБА_2 перед нотаріальним оформленням договору купівлі-продажу квартири. Після чого ОСОБА_2 передала йому ключі від квартири і він з її дозволу зробив там ремонт і вселився в квартиру де проживає і зараз. 30 грудня 2003 року він поштовим переказом перерахував ОСОБА_2 другу частину коштів в розмірі 6929 гривень, що підтверджується квитанцією про поштовий переказ від 30.12.2003 року. Він з своєю сімєю самовільно в квартиру ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 не всилявся. Також, ОСОБА_2 відмовилась від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу даної квартири, а тому він змушений був звернутись з позовом до суду. Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_7 не визнав повністю і просить суд в їх задоволенні відмовити.

ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_7 не визнала, просить суд в їх задоволенні відмовити. Уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує і просить суд їх задоволити.

Будучи опитані в судовому засіданні ОСОБА_2 і ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали і просять суд в їх задоволенні відмовити, а свої позовні вимоги уточнили і просять суд позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним, захист права власності на житло шляхом виселення особи, що самоправно вселилась, зобовязавши кожну з сторін повернути все отримане за даним договором від іншої сторони залишити без розгляду, а висилити в примусовому порядку ОСОБА_1 та членів його сімї ОСОБА_5, ОСОБА_8 без надання іншого жилого приміщення з самоправно зайнятої ними квартири АДРЕСА_2, яка належить позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 на праві приватної власності. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 залишив її свій номер телефону, а в неї були великі борги і вона зателефонувала до ОСОБА_1 з метою продажі квартири. Вони зустрілись 30.05.2003 року і домовились за ціну продажу квартири в сумі 2600 доларів США. Вона і ОСОБА_7 свідомо без погроз і примусу написали розписку про отримання від ОСОБА_1 коштів в сумі 1300 доларів США за продаж квартири. Іншу частину грошей ОСОБА_1 мав передати в грудні 2003 року, що він і зробив, переславши їх поштовим переказом суму коштів еквівалентну 1300 доларам США. Вони пішли до нотаріуса, щоб оформити договір купівлі-продажу квартири, але нотаріус не оформив договір купівлі-продажу оскільки не було довідки з опікунської ради. В даний час в неї немає де жити і тому вона хоче, щоб ОСОБА_1 зі своєю сімєю виселився з її квартири, а вона йому поверне кошти, які отримала від ОСОБА_1 за продаж квартири.

Опитана в судовому засіданні ОСОБА_7 надала суду аналогічні пояснення.

Представник органу опіки і піклування Іллінецької міської ради ОСОБА_9 покладається у вирішенні зазначеного спору на розсуд суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та обєктивно дослідивши представленні докази, надавши їм юридичну оцінку приходить до слідуючого висновку, що уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Так, як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини щодо купівлі-продажу квартири №2, яка розташована за адресою: м. Іллінці по вулиці Карла Маркса, №96а Іллінецького району Вінницької області розпочалися в 2003 році, а саме 30 травня 2003 року, що підтверджується розпискою (а.с.12) в якій зазначено: „.... Ми сторони майбутнього договору купівлі-продажу домовилися, що продаж буде вчинено за дві тисячі шістсот доларів США. Решту суми одна тисяча триста доларів США згідні зачекати до 30 грудня 2003 року, до дня нотаріального посвідчення договору...., яка підписана ОСОБА_2 і ОСОБА_7 Дана розписка підписана ОСОБА_6 і ОСОБА_7 добровільно, що підтверджено ними в судовому засіданні, а також зазначений факт підтверджує ОСОБА_1 Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_7 діяли свідомо, без примусу, не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Відповідно до квитанції (а.с.11) про поштовий переказ від 30.12.2003 року ОСОБА_1 на виконання умов договору купівлі-продажу зазначеної квартири перерахував ОСОБА_2 кошти в сумі 6963,64 гривні. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 були виконанні в повному обємі всі істотні умови договору. Крім того, будучи опитана в судових засіданнях (а.с.52-54) ОСОБА_2 вказала, що коли вони прийшли до нотаріуса, 26.12.2003 року то нотаріус їм повідомив, оскільки ОСОБА_4, на той час був неповнолітнім і співвласником квартири, яка продається то їм необхідно мати рішення опікунської ради про дачу дозволу на продаж квартири. Щоб взяти дане рішення ОСОБА_2 необхідно було три тижні і вона звернулась за відповідним дозволом до опікунської ради, що підтверджується матеріалами справи, а саме: заявою ОСОБА_2 від 26.12.2003 року (а.с.107). Далі ОСОБА_2 зазначає, що 20 січня вона особисто була присутня на засіданні опікунської ради і в задоволенні її заяви їй було відмовлено, вона повідомила про це нотаріуса і ОСОБА_1

Оскільки, відповідно до матеріалів справи (а.с.15-16), а саме копії витягу з протоколу №1 засідання опікунської ради при виконкомі Іллінецької міської ради від 20.01.2004 року і копії рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 23.01.2004 року №6, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини щодо купівлі-продажу квартири №2, яка розташована за адресою: м. Іллінці по вулиці Карла Маркса, №96а Іллінецького району Вінницької області продовжували існувати в 2004 році, тобто після набрання чинності ЦК України від 01.01.2004 року. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 01.01.2004 року, а саме п.4 в якому зазначено, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку необхідно застосовувати норми матеріального права передбачені ЦК України від 01.01.2004 року.

Так, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України в якій вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_7 діяли свідомо, добровільно, без примусу, не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини, що було підтверджено останніми і ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в якій зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, твердження ОСОБА_2 і ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 зі своєю сімєю самовільно вселився в квартиру №2, яка розташована за адресою: м. Іллінці по вулиці Карла Маркса, №96а Іллінецького району Вінницької області в ході розгляду справи спростовується показами, як самих позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_7 так і показами ОСОБА_1 та підтверджується матеріалами справи, а саме розпискою ОСОБА_2 і ОСОБА_7 від 30.05.2003 року та квитанцією про поштовий переказ від 30.12.2003 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 набув право власності на дану квартиру і відповідно до Закону України „Про власність він вправі на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися даною квартирою. Тому суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно вселився в дану квартиру зі своєю сімєю і для його виселення не має підстав. В звязку з наведеним, суд вважає за необхідне визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло видане Іллінецькою міською радою від 4 квітня 2003 року за №19-01.7 серії САА №584209 в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках. Суд, враховуючи всі обставини справи та оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, вважає, що уточненні позовні вимоги представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не обґрунтовані та недоведені, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обємі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12 Закону України „Про власність, ст.203 ЦК України, ст.ст.208, 209,213-215, 256 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Встановити юридичний факт купівлі продажу квартири №2, яка розташована за адресою: м. Іллінці по вулиці Карла Маркса, №96а Іллінецького району Вінницької області, загальною площею 59.2 квадратних метра між ОСОБА_1 і ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 і ОСОБА_7 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №2, яка розташована за адресою: в м. Іллінці по вулиці Карла Маркса, №96а Іллінецького району Вінницької області, загальною площею 59.2 квадратних метра.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло видане Іллінецькою міською радою від 4 квітня 2003 року за №19-01.7 серії САА №584209 в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках.

Відмовити ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_10, неповнолітньої ОСОБА_8 про виселення в примусовому порядку ОСОБА_1, ОСОБА_10, неповнолітньої ОСОБА_8 без надання іншого житлового приміщення з самоправно зайнятої ними квартири АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.І. Мотрук