Справа №22-ц-1293/11 20.04.2011 20.04.2011 20.04.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1293/11 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Вовненко Г.Ю.,

суддів: Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б.

при секретарі судового засідання: Богуславській О.М.,

за участю: Савіної - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_4 та Савіної - ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2011 року за позовом

Савіної -ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року Савіна - ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди.

В позові Савіна - ОСОБА_3 вказала, що 18 листопада 2006 року поблизу ділянки № 18, що розташована на території СВТ «Бузьке» Сади -2, відповідачка в ході сварки навмисно нанесла їй тілесні ушкодження в область голови та обличчя, чим спричинила легкі тілесні ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивачка тривалий час знаходилась на лікуванні, у звязку з чим їй були заподіяні майнові збитки в сумі 692 грн. Крім цього, позивачка зазначала, що внаслідок неправомірних дій відповідачки їй заподіяна моральна шкода, компенсацію якої вона оцінила у 1000 грн.

Посилаючись на наведене, позивачка просила про задоволення позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2011 року позов Савіної - ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 500 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Стягнуто з відповідачки на користь держави 17 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила скасувати рішення суду і закрити провадження по справі, посилаючись на те, що позивачка при розгляді кримінальної справи відмовилася від вимог про стягнення майнової та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Савіна - ОСОБА_3 також просила скасувати рішення, зазначивши, що висновки суду щодо відмови в стягненні майнової шкоди і в частині визначення розміру моральної шкоди не відповідають наявним у справі доказам.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід відхилити, а апеляційну скаргу Савіної - ОСОБА_3 задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до загальних підстав відповідальності, встановлених статтями 1166 та 1167 ЦК, майнова та моральна (немайнова) шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної (немайнової) шкоди, відповідно необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2006 року біля земельної ділянки №18 на території садівничо-виноградарського товариства «Бузьке» (Сади -2) ОСОБА_4 на грунті неприязнених стосунків нанесла ОСОБА_5 удари сумкою в область обличчя та голови, по тулубу, чим заподіяла тілесні ушкодження.

Акт судово-медичного дослідження №2302 від 20 листопада 2006 року, висновки судових медичних експертиз № 2187 від 25 вересня 2007 року та №637/2302-06/2187-07 від 14 березня 2008 року свідчать про те, у ОСОБА_6 були встановлені пошкодження у вигляді струсу головного мозку та забиття мяких тканин голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2008 року ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК, і їй було призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК у вигляді штрафу в дохід держави .

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2009 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва стосовно ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання та вона звільнена від покарання на підставі ч.4 ст. 74 КК.

Встановивши наведені обставини, суд на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_4 моральної шкоди, спричиненої з вини останньої.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд повно врахував всі суттєві обставини даної справи, характер спричинених позивачці ушкоджень, наявність неприязних стосунки, які склалися між сторонами, а тому обґрунтовано вважав, що 500 грн. буде достатньою компенсацією за пережиті позивачкою фізичні і моральні страждання.

Доводи Савіної - ОСОБА_3 стосовно того, що при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував всіх обставин спору безпідставні, оскільки спростовуються наявними у ній доказами.

Разом з тим, відмовляючи позивачці в задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди, суд виходив з того, що вона не надала належних доказів на підтвердження понесених нею витрат на лікування у звязку із спричиненими їй з вини відповідачки тілесними ушкодженнями.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням вимог процесуального законодавства щодо належної правової оцінки зібраних у справі доказів, а також положень статей 1166 та 1167 ЦК.

Із довідки Миколаївської міської поліклініки №3 від 27 липня 2010 року №82 видно, що позивачка з 20 листопада 2006 року по 11 грудня 2006 року знаходилася на денному стаціонарі поліклініки з приводу струсу головного мозку. Згідно цієї довідки витрати на придбання медикаментів склали 564 грн. 10 коп. Доказів, які спростовують розмір цих витрат, відповідачка не надала.

Вирішуючи спір в цій частині, суд не звернув увагу на зазначені обставини та положення ст. 1166 ЦК, що у відповідності до пунктів 1, 4 частини1 ст. 309 ЦПК є підставою для скасування рішення в цій частині і ухвалення в цій частині нового рішення, яким на користь Савіної - ОСОБА_3 слід стягнути 564 грн. майнової шкоди, спричиненої їй витратами на придбання медикаментів.

Доводи ОСОБА_4 про те, що оскільки вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди були предметом розгляду в кримінальній справі №1-97/2008 щодо її обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК, то провадження у даній цивільній справі слід закрити, не підлягають задоволенню. Із матеріалів вказаної кримінальної справи видно, що Савіна - ОСОБА_3П при розгляді вказаної кримінальної справи зверталася із цивільним позовом до ОСОБА_4 про стягнення 900 грн. майнової шкоди та 25000 грн. моральної шкоди, про що зазначено в протоколі судового засідання. Але відповідний письмовий процесуальний документ, як це передбачено ст. 174, ч.1 206 ЦПК, не був постановлений. Тому немає підстав для застосування п.2 ч.1 ст.205 ЦПК.

Керуючись ст.ст.303, 308,315, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу Савіної - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2011 року в частині відмови в задоволенні позову Савіної ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути на користь Савіної - ОСОБА_3 з ОСОБА_4 564 (пятсот шістдесят чотири) грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 51(пятдесят одну) грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: