АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Солонянської районної державної адміністрації, Малозахаринської сільської ради, колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку(пай) за членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» та в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнив в ході розгляду справи(а.с.110), до Солонянської районної державної адміністрації, Малозахаринської сільської ради, колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку(пай) за членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» та в порядку спадкування за заповітом.

Позивач зазначав, що 08.12.1997року померла його тітка ОСОБА_3, 1923року народження, яка останні декілька років проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1925 по 1982рік ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1939року була членом колгоспу «Україна», загальний трудовий стаж як колгоспниці становить 27 років 10 місяців.

Перебуваючи на пенсії і вимушено, за станом здоровя, змінивши місце проживання, ОСОБА_3 продовжувала відносини з колгоспом «Україна», з членів останнього не вибувала. У 1994-1995 роках колгосп «Україна» реорганізовано в КСП, розпаювання землі і майна проводилось у 1996-1997роках.

Після смерті ОСОБА_3 став єдиним спадкоємцем на підставі заповіту. При виконанні дій по оформленню спадщини, переконався в порушенні прав ОСОБА_3 на земельну частку(пай) в 7,96га, оскільки вона помилково не була включена до списків на розпаювання землі.

Вказуючи на неправомірність реформування КСП «Україна» та сумнівну його ліквідацію за рішенням господарського суду у 2002році, порушення прав ОСОБА_3 на земельну частку(пай), ОСОБА_2 просив визнати за ОСОБА_3 право на земельний пай при розпаюванні землі в колгоспі «Україна» Солонянського району; визнати його право як спадкоємця за заповітом на земельний пай 7,96га, що по закону мав бути виділеним при розпаюванні землі і майна КСП «Україна» ОСОБА_3

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заявленого позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995року «Про порядок паювання земель, переданих у колективу власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п.2 зазначеного Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності.

Тобто, право на земельну частку(пай) виникає в осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай).

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, яка в період з 1925року по 1982рік проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1939 року працювала і була членом колгоспу «Україна» Солонянського району Дніпропетровської області, який реорганізовувався в колгосп ім.Леніна. Трудові відносини з колгоспом ОСОБА_3 припинила у серпні 1978року у звязку з виходом на пенсію(а.с.8-14).

В 1995році колгосп «Україна» реорганізований в КСП «Україна», 15.03.1995року останньому видано державний акт на право колективної власності на землю, в списках до якого ОСОБА_3 як член КСП не значиться(а.с.18,43-51).

На підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів від 17.03.1987року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок №5 по вул.Зеленій в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, куди вона вибула з території колгоспу «Україна» Солонянського району після виходу на пенсію на постійне місце проживання, де проживала по день смерті 08.12.1997року(а.с.58-61).

Після смерті ОСОБА_3 за заявою позивача, як спадкоємця за заповітом, посвідченого 18 жовтня 1988року секретарем виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстром №345, відкрита спадкова справа №439/98 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 1998року, у тому числі на зазначений житловий будинок(а.с.17,55-62).

Таким чином, по справі встановлено, що ОСОБА_3 не набула права на спірну земельну частку(пай), оскільки на час видачі у 1995році колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» Солонянського району Дніпропетровської області державного акта на право колективної власності на землю не була членом цього підприємства, після виходу на пенсію у 1978році фактично вибула за межі колгоспу «Україна» Солонянського району, тобто ще до його реорганізації в 1995році в КСП «Україна», на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а саме в с.Піщанка Новомосковького району Дніпропетровської області, та фактично втратила зв'язок з зазначеним колгоспом.

Встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку, що оскільки ОСОБА_3С з наведених підстав не набула права на земельну частку(пай), то і ОСОБА_2 як спадкоємець не має такого права в порядку спадкування і обґрунтовано відмовив в задоволенні заявленого позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3, виїхавши на нове місце проживання, не втратила членство в колгоспі «Україна» Солонянського району Дніпропетровської області, та що суд безпідставно послався на Примірний Статут колгоспу та Статут КСП «Україна», які регулюють питання членства, не можуть бути взяті до уваги, оскільки останні не спростовують висновок суду про недоведеність заявленого позову.

Доводи про неповне зясування обставин по справі та неналежну оцінку доказів безпідставні, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює встановлені правовідносини, дослідженим доказам суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, - У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-