Справа № 2002/2-132/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2011 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Андросова О.М.

секретаря Сторчай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного комунального підприємства „Дирекція розвитку інфраструктури території, філії ХОКП „Дирекція розвитку інфраструктури території Барвінківського підприємства комунального господарства, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського обласного комунального підприємства „Дирекція розвитку інфраструктури території (далі ХОКП «ДРІТ»), філії ХОКП „Дирекція розвитку інфраструктури території Барвінківського підприємства комунального господарства (далі філія), про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 08.05.2008 року на підставі наказу № 10 від 08.05.2008 року вона працювала диспетчером філії ХОКП „Дирекція розвитку інфраструктури території Барвінківського підприємства комунального господарства. 17.02.2011 року її звільнили з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України, наказ № 3 від 17.02.2011 року.

Позивач вважає її звільнення незаконним, оскільки обовязки диспетчера вона виконувала сумлінно, будь-якого порушення трудових обовязків не допускала.

12.02.2011 року з 20 години вона знаходилася на зміні на своєму робочому місці. О 23 годині 30 хвилин з вини Барвінківського РЕМ з-за погодних умов сталося аварійне відключення подачі електроенергії, що потягло за собою відключення насосної станції та зникнення водопостачання м. Барвінкового Харківської області.

О 04 годині ОСОБА_1 повідомила про вказане головного інженера філії ОСОБА_2, оскільки директор філії ОСОБА_3 знаходився на лікарняному.

Після закінчення зміни її ні в чому не звинуватили, а 17.02.2011 року наказом № 3 її було звільнено з посади за п.3 ст. 40 КЗпП України на підставі службової записки головного інженера ОСОБА_2, зі змістом якої її ознайомлено не було. Зі слів директора філії ОСОБА_3, її звільнили за те, що вона в 30 хвилинний термін не повідомила керівництво філії про відключення електроенергії та зупинку внаслідок цього насосної станції та станції очистки каналізаційних стоків.

Але її ніхто не знайомив ні з посадовою інструкцією, ні з функціональними обовязками диспетчера, тому про необхідність повідомляти керівництво філії в 30 хвилинний термін про аварійні зупинки внаслідок відключення електроенергії їй відомо не було.

Пункт 3 ст. 40 КЗпП України передбачає звільнення в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, а до неї такі стягнення не застосовувалися.

Оскільки позивача, на її думку, звільнили незаконно, вона прохає стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17 лютого 2011 року по день постановлення рішення.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що 12.02.2011 року, починаючи з 23 години 30 хвилин, електропостачання то зникало, то знову зявлялося, і так декілька разів. Вона телефонувала диспетчеру РЕМ, і той пояснив, що перебої в подачі електроенергії викликані сильним вітром і вживаються всі необхідні заходи щодо відновлення безперебійного електропостачання. З-за перебоїв в електропостачанні періодично відключалися котельні та насосна станція, з якими вона також підтримувала постійний звязок. Оскільки ситуація була робочою і не критичною, подача тепла до цього йшла на 30 % нижче від норми, вона зразу не телефонувала керівництву філії. Лише коли температура навколишнього повітря знизилася до 2 градусів, вона зателефонувала головному інженеру ОСОБА_2 і доповіла ситуацію. ОСОБА_2 дав вказівку чекати включення електроенергії.

Представники відповідачів проти позову заперечують і пояснили судові, що звільнення позивача було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі пункту 3 ст. 40 КЗпП України, який передбачає звільнення в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. В наказі від 17.02.2011 року формулювання причин звільнення було помилково вказано «невідповідність займаній посаді», але наказом директора філії від 14.03.2011 року № 18 до наказу від 17.02.2011 року № 3 було внесено зміни, і формулювання причин звільнення змінено на «систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків», як це і передбачає п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Наказом директора філії від 15.12.2010 року № 162 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено догану за невиконання розпорядження директора філії від 12.11.2010 року. Тому при повторному протягом року невиконанні ОСОБА_1 без поважних причин своїх службових обовязків її було звільнено з займаної посади.

Під час судового розгляду представник відповідача надав судові копію наказу від 14.03.2011 року № 18, яким було внесено зміни до наказу № 3 від 17.02.2011 року, і змінено формулювання підстав звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України на «систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків», а також надав копію протоколу № 3 спільного засіданні профспілкового комітету від 26.04.2011 року про надання адміністрації філії згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зі зміненим формулюванням причин звільнення позивач не згодна з наведених вище мотивів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 08.05.2008 року на підставі наказу № 10 від 08.05.2008 року позивач працювала диспетчером філії ХОКП „Дирекція розвитку інфраструктури території Барвінківського підприємства комунального господарства. 17.02.2011 року її звільнили з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України, наказ № 3 від 17.02.2011 року.

Наказом по філії від 14.03.2011 року № 18 було внесено зміни до наказу № № 3 від 17.02.2011року, і змінено формулювання причин звільнення з «невідповідність займаній посаді»на «систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків»

26.04.2011 року профспілковий комітет надав згоду на звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Позивачу надсилалося запрошення на участь у засіданні профспілкового комітету, але вона відмовилась від одержання поштового відправлення з запрошенням, що вона підтвердила в судовому засіданні.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, а до неї такі стягнення не застосовувалися.

В судовому засіданні встановлено, що наказом директора філії від 15.12.2010 року № 162 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошено догану за невиконання розпорядження директора філії від 12.11.2010 року.

При цьому директором філії було додержано встановлений КЗпП України порядок застосування дисциплінарних стягнень з розпорядженням директора філії від 12.11.2010 року № 437 про необхідність ставити до відома керівництво філії про зміну температури навколишнього повітря більше чи менше + 10 градусів ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис, від неї було отримано письмове пояснення з приводу порушення розпорядження, з наказом директора філії від 15.12.2010 року № 161 про оголошення ОСОБА_1 догани позивач була ознайомлена під підпис.

В запереченні проти позову вказано, що позивач не повідомила керівництво в 30 хвилинний термін про аварійні зупинки котелень та насосної станції внаслідок припинення постачання електроенергії, що і є порушенням, яке послужило причиною звільнення позивача. Це ж підтвердив в судовому засіданні і представник філії.

Разом з тим, представниками відповідачів не надано судові доказів, які б пітверджували обовязок позивача в викладеній вище ситуації ставити до відома керівництво філії в 30 хвилинний термін чи в якийсь інший конкретний термін, оскільки позивач поставила до відома головного інженера філії ОСОБА_4 о 04 годині, що він підтвердив в судовому засіданні. Він також пояснив, що керівництво філії не могло вплинути на ситуацію з відновленням електропостачання, і він дав вказівку ОСОБА_1 чекати відновлення постачання електроенергії.

Представником філії не надано доказів того, що позивач була ознайомлена з посадовою інструкцією диспетчера. Представник філії пояснив, що екземпляр посадової інструкції диспетчера з підписом ОСОБА_1 про ознайомлення зник. Тобто відповідачами не спростовано посилання позивача про те, що вона не була ознайомленв з посадовою інструкцією диспетчера. Позивачами не вказано, яке саме положення і якого саме нормативного (в тому числі локального) акту було порушено позивачем.

Відповідачі посилаються також на те, що кваліфікаційна характеристика посади диспетчера міститься в довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 326, тому при прийомі на роботу ОСОБА_1 зобовязана була знати свої завдання та обовязки, передбачені законодавством, а також положення колективного договору.

З вказаними запереченнями відповідачів погодитися не можна, оскільки ст. 29 КЗпП України передбачає, що до початку роботи власник або уповноважений ним орган зобовязаний розяснити працівникові його права і обовязки та проінформувати під розписку прол умови праці, ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором. Відповідачі не надали доказів того, що ними були виконані вимоги ст. 29 КЗпП України щодо ОСОБА_1 Крім того, кваліфікаційна характеристика посади диспетчера містить кваліфікаційні вимоги щодо освіти та знань особи, що приймається на посаду диспетчера, і при прийомі на роботу відповідачі повинні були впевнитися, що ОСОБА_1 відповідає цим вимога. Але, як пояснив в судовому засіданні представник філії ОСОБА_3, при прийомі на роботу ОСОБА_1 перевірка на її відповідність вимогам кваліфікаційної характеристики посади диспетчера не проводилася.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 закінчила Харківський кооперативний технікум за спеціальністю «плановик», ніяких навчальних закладів, що мають відношення до житлово комунального господарства, не закінчувала, ніяких курсів не проходила.

В наданому представником філії звіті про службове розслідування (вказаний звіт без дати та без реєстрації, ОСОБА_1 з цим звітом не ознайомлена, хоча в звіті ставиться питання про професійну придатність диспетчера ОСОБА_1В.) в вину позивачу ставиться те, що вона, отримавши 0 23 годині 40 хвилин від диспетчера РЕС інформацію про те, що відбудеться аварійне припинення подачі електроенергії, не проінформувала про це машиністів насосних станцій та операторів котельних для вжиття відповідних заходів. Але в Журналі обліку дефектів та несправностей по котельним та аналогічному Журналі по водомережі диспетчером ОСОБА_1 було зроблено записи на підставі повідомлення диспетчера РЕС Настаченка про аварійне відключення електроенергії, що свідчить про те, що 0 23 годині 40 хвилин електроенергія вже була відключена, а не про те, що диспетчер РЕС попереджав про майбутнє відключення електроенергії. Відповідачами не надано ніяких доказів того, що 0 23 годині 40 хвилин електроенергія ні на яких обєктах не відключалась, і це було тільки попередження про майбутнє відключення.

На підставі вищевикладеного суд не приймає як доказ у справі звіт про службове розслідування без дати та без реєстрації,

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач при розірванні з нею трудового договору порушив вимоги трудового законодавства, та, відповідачами не надано дазів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення позивача та дотримання вимог чинного законодавства призвільненні позивача.

Частини 1 та 2 статті 235 КЗпП України передбачають, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тому вимоги позивача про стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Розрахунок заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу:

З довідки філії ХОКП „Дирекція розвитку інфраструктури території Барвінківського підприємства комунального господарства від 04.05.2011 року №207 вбачається, що заробіток ОСОБА_1за період з 17.02.2011 року по 05.05.2011 року включно складає 2605 грн. 37 коп.

Середньоденна заробітна плата позивача згідно цій же довідці 35 грн. 69 коп.

Заробіток ОСОБА_1за період з 06.05.2011 року по 12.05.2011 року включно складає 142 грн. 76 коп. (35,69 грн. * 4 робочі дні)

Отже, з ХОКП «ДРІТ»на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2748 грн. 13 коп. (2605 грн. 37 коп. + 142 грн. 76 коп.)

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 40, 147, 149, 232, 235 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді диспетчера філії ХОКП „Дирекція розвитку інфраструктури території Барвінківського підприємства комунального господарства.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства „Дирекція розвитку інфраструктури території на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2748 (дві тисячі сімсот сорок вісім) грн. 13 коп.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства „Дирекція розвитку інфраструктури території на користь держави судовий збір в сумі 51 (пятдесят одна) грн.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства „Дирекція розвитку інфраструктури території на користь УДК в Барвінківському районі Харківської області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з Харківського обласного комунального підприємства „Дирекція розвитку інфраструктури території на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 1035 (одна тисяча тридцять пять) грн. 01 коп. підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов