Житомирський районний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2 -1399 /11

28 листопада 2011 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Мокрецького В.І., з участю секретаря судового засідання - Фурман О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Луківської сільської ради Житомирського району, ОСОБА_2 про встановлення факту володіння домоволодінням і визнання права власності на нього в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу і визнання права власності на 'А частину спірного будинку, набутого за час спільного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд встановити факт володіння його батьком ОСОБА_3, який помер 14 листопада 2010 року, на праві власності житловим будинком № 6 та господарськими будівлями, що розташовані в с. Лука, по вул. Богдана Хмельницького, Житомирського району, а також визнати за ним право власності на вказане домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що він не може прийняти у спадок спірне домоволодіння, оскільки право власності на нього за ОСОБА_3 в державних органах не зареєстроване.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, а якому просить суд встановити факт проживання її з ОСОБА_3 з грудня 2000 року по 24.09.2010 року однією сімєю, як жінки і чоловіка без шлюбу та визнати за нею право власності на Уг частину вищевказаного спірного будинку. Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що за час їх проживання однією сімєю у вищевказаний період ними було набуте спільно майно у вигляді спірного домоволодіння, у звязку з чим вона має право на 14 частину цього майна.

В судовому засіданні кожна сторона свій позов підтримала з викладених вище обставин, при цьому позивач ОСОБА_1 зустрічний позов визнав лише в частині встановлення факту проживання відповідачки ОСОБА_2 з його батьком ОСОБА_3 однією сімєю, як жінки та чоловіка, в період з 2008 року по день смерті останнього, тобто після прийняття спірного будинку в експлуатацію, а відповідачка ОСОБА_2 визнала первісний позов лише в частині визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування права власності на Уг частину спірного домоволодіння.

Представник відповідача за первісним позовом Луківської сільради до суду також не з'явився, проте вказана сільрада звернулась до суду з заявою в якій первісний позов ОСОБА_1 визнає повністю, просить справу розглянути у відсутності її представника (а.с. 32).

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає повному, а зустрічний частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батько позивача, - ОСОБА_3, який помер 14.11.2010 року, за життя володів будинком № 6 та господарськими будівлями по вул. Богдана Хмельницького в с. Лука, Житомирського району.

Цей факт підтверджується такими доказами: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с. 46) та свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 (а.с. 50); договором купівлі-продажу від 04.12.2002 року, у відповідності до якого ОСОБА_3 придбав у регіональному відділені Фонду державного майна України, а саме купив за 940 грн., обєкт незавершеного будівництва - житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0.25 га в с. Лука, Житомирського району (а.с. 11); актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, з якого вбачається, що 28.12.2007 року згаданою комісією був прийнятий в експлуатацію одноповерховий, одноквартирний житловий будинок з мансардою по вул. Богдана Хмельницького, 6 в с. Лука, Житомирського району (а.с. 13), при цьому ОСОБА_3, у даному акті, вказаний як забудовник спірного будинку; технічним паспортом на будинок, який виданий на імя ОСОБА_3 (а.с. 17-18); довідкою сільради №1023 від 22.11.2011 року про те, що згідно погосподарської книги вказаний будинок рахувався за померлим ОСОБА_3 (а.с. 202).

04.10.2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, у відповідності до якого згаданий вище будинок з усіма господарськими спорудами заповів позивачеві - ОСОБА_1 (а.с. 7).

Також судом встановлено, що право власності ОСОБА_3 на спірне домоволодіння в державних органах не зареєстроване, у звязку з чим позивач не може оформити своє право на цей будинок в порядку спадщини за заповітом у нотаріуса.

Вказаний факт підтверджується довідкою з МБТІ №А-546 від 18.04.2011 року про те, що право власності за померлим на вказаний будинок не зареєстровано (а.с. 16), а також листом нотаріуса №177-1/02-14 від 23.06.2011 року, де останній повідомляє ОСОБА_1 про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок у звязку тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього будинку померлому ОСОБА_1 М І. (а.с. 15).

Таким чином, наявність того факту, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті його батька не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірний будинок, який за життя належав померлому, є підставою для повного задоволення первісного позову.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить суд в порядку ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», яка діяла в період з 15.04.1991 року по 20.06.2007 року, та ст. 74 Сімейного кодексу України визнати за нею право власності на 'А частину спірного житлового будинку, оскільки спірний незавершений будівництвом житловий будинок був придбаний 04.12.2002 року ОСОБА_3 та нею, як членом його сімї, за їх спільні кошти та під час їх проживання однією сімєю.

Проте, ці доводи ОСОБА_2 суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони не відповідають обставинам справи та суперечать законодавству.

Так, відповідачка ОСОБА_2 станом на 04.12.2002 року, тобто на час придбання ОСОБА_3 обєкта незавершеного будівництва, перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_4, який розірвала 28.01.2003 році (а.с. 31). Отже, ОСОБА_2, в контексті ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», не була членом сімї ОСОБА_3, а відтак спірний будинок не був придбаний нею під час її спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_3

Дійсно, до укладання шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2, а саме до 24.09.2010 року (а.с. 161), останні проживали однією сімєю, як чоловік та жінка. Даний факт підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, закордонними паспортами (а.с. 167-169), медичною карткою онуки відповідачки Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 170-174), авіаквитками (а.с. 176-191), фото та відеозйомкою з яких вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю в квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство та мали спільний споживчий кошик. Разом подорожували країнами світу, а також відвідували батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мешкають в Росії.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту ч.1 Прикінцевих Положень Сімейного кодексу України та ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вбачається, що Сімейним кодексом України регулюються правовідносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Оскільки правовідносини щодо проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сімєю виникли до набрання чинності СК України, то дія ст. 74 цього Кодексу на дані правовідносини до 01.01.2004 року не поширюється. У звязку з цим, суд не може встановити факт проживання відповідачки однією сімєю з ОСОБА_3, як жінки та чоловіка без шлюбу до 01.01.2004 року. В свою чергу, Кодексом про шлюб та сімю України, який діяв до 01.01.2004 року, не було передбачено встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

З огляду на викладене та в межах зустрічних позовних вимог, суд не може визнати за ОСОБА_2 право власності на 'А частину вказаного будинку, набутого, за її доводами, під час спільного проживання з ОСОБА_3

Разом з тим, суд вважає за можливе встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_3 без шлюбу в період з 01.01.2004 року по 29.04.2010 року.

Керуючись ст.ст. 392, 1233, 1268 ЦК України та ст. ст. 213, 215, 256 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт володіння ОСОБА_3 на праві власності житловим будинком №6 та господарськими будівлями, що розташовані в с. Лука, по вул. Богдана Хмельницького, Житомирського району та області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №6 та господарські будівлями, що розташовані в с. Лука, по вул. Богдана Хмельницького, Житомирського району та області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 14 листопада 2010 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сімєю, як жінки та чоловіка без шлюбу, в період з 01.01.2004 року по 24.09.2010 року.

В решті зустрічного позову відмовити.

2

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення з моменту отримання його копії, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд.

Суддя: