Справа № 2-43/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2011 р.

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючого- судді Рожкової Н.М.,

з участю секретарів Логвиненко А.В., Чуйко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кобеляки справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 треті особи орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради, ОСОБА_5 про визнання договору міни квартир недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2010 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві зазначали, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 1987 року по червень 2007 року проживали в зареєстрованому шлюбі. В жовтні 2003 року вони на сім»ю з чотирьох чоловік отримали квартиру АДРЕСА_1. У 2007 році шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 за рішення суду був розірваний. Навесні 2010 року позивачка ОСОБА_1 на прохання відповідача ОСОБА_3 знялась з реєстрації в цій квартирі . Відповідач приватизував квартиру на своє ім»я. В червні 2010 року він уклав договір міни з ОСОБА_4, згідно якого обміняв чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3. Позивачі прохали суд визнати договір міни недійсним, оскільки відповідач обманним шляхом приватизував квартиру а згодом , ввівши в оману, оформив договір міни.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов і пояснила суду, що їхня з відповідачем сім»я спочатку проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона та двоє дітей приватизували цю квартиру а згодом продали та отримали на сім»ю квартиру АДРЕСА_4. Відповідач своє право на приватизацію не використав. У 2007 році їхній шлюб був розірваний і вона перейшла проживати в будинок батьків. Навесні 2010 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до неї з проханням знятись з реєстрації в квартирі, оскільки він має намір приватизувати її . Вона разом з неповнолітнім сином знялась з реєстрації . Пізніше вона дізналась,що відповідач приватизував квартиру та в червні 2010 року уклав договір міни квартир. Вважає, що відповідач шляхом обману змусив її знятись з реєстрації в квартирі, приватизував її та оформив договір міни , оскільки вони домовлялись про продаж квартири.

Позивач ОСОБА_2 підтримала позов і пояснила суду , що в 2004 році поступила на навчання і знялась з реєстрації з квартири АДРЕСА_5. Після закінчення навчання в 2008 році вона на прохання свого батька відповідача ОСОБА_3 зареєструвалась в будинку бабусі в м.Кобеляки по вул..Шевченка, 53/39.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і пояснив суду, що на момент приватизації ним квартири в ній крім нього ніхто не проживав. Домовленості з позивачкою ОСОБА_1 про продаж квартири не було. З 2007 року після розірвання шлюбу позивачка в квартирі не проживала. Малолітній син ОСОБА_6 проживає разом з ним і в договорі міни зазначено, що він буде проживати в квартирі номер два по вул.. Чернишевського, сім.

Представник співвідповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 позов не визнав і пояснив суду, що договір міни квартир був укладений на законних підставах в нотаріальній конторі.

Третя особа ОСОБА_5 позов заперечував і пояснив, що проживає в квартирі номер сім по вулиці Київській, 1-д, яка належить його тестю ОСОБА_4

Представник органу опіки і піклування Кобеляцької міської ради пояснив, що укладення договору міни квартири не порушує права малолітнього ОСОБА_3 .

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин , які мають істотне значення , такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно ст. 715, 716 ЦК України за договором міни кожна із сторін зобов»язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Судом встановлено, що 22 червня 2010 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали нотаріально-посвідчений договір міни квартир, згідно якого ОСОБА_3 обміняв квартиру номер сім по вул..Київській

1-д на квартиру номер два по вул..Чернишевського, 7 в місті Кобеляки ( а.с.27). Власником квартири АДРЕСА_6 був відповідач ОСОБА_3 Колишні члени сім»ї відповідача дружина позивач ОСОБА_1 та дочка позивач ОСОБА_2 проживали окремо та були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та вул..Шевченка 53/39 ( а.с.41,42). За згодою батьків малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишився проживати з батьком. Згідно договору міни син проживає з батьком в квартирі АДРЕСА_7( а.с.27).

Таким чином, судом не встановлено факту введення в оману позивачів з метою укладення договору міни. Тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209 ЦПК України. ст.215,230, 715, 716 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи орган опіки і піклування Кобеляцької міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору міни квартир відмовити за безпідставністю..

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: