Справа № 2-951/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2011 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

при секретарі Кочетковій І.В.

з участю представника позивачки адвоката ОСОБА_1,

представників відповідачки ОСОБА_2 і адвоката ОСОБА_3

і представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом,

встановив:

ОСОБА_5 і ОСОБА_8 з 13 жовтня 2004 року по 13 квітня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2000 року ОСОБА_5 жила в квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_10, після розірвання шлюбу живе в цій квартирі з дочкою. Стверджуючи, що колишня свекруха ОСОБА_7 з 6 квітня 2011 року перешкоджає користуватись квартирою, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про вселення її з малолітньою дочкою ОСОБА_9 в цю квартиру, просила зобовязати ОСОБА_7 не чинити їй перешкод в користуванні квартирою.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю і пояснила, що заселилась у спірну квартиру як член сімї відповідачки. ОСОБА_7, яка є власницею квартири, 6 квітня 2011 року замінила замок на вхідних дверях. 17 квітня ц.р. ОСОБА_5 за допомогою слюсаря відчинила двері, однак і після цього відповідачка не допускає її з дочкою в квартиру, оскільки не дає ключ від вхідних дверей. Позивачка живе з батьками в трикімнатній квартирі, але бажає жити в трикімнатній квартирі відповідачки, звідки їй ближче до роботи, а дитині до дитячого садка. Проживання позивачки з батьками неможливе, оскільки вони лягають спати о 20 годині, а дочка ОСОБА_5 через годину, що незручно для батьків.

Відповідачка подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Її представники позов не визнали і пояснили, що позивачка поселилась в кооперативну (на той час) квартиру АДРЕСА_2, в 2000 році, коли в квартирі жив чоловік відповідачки ОСОБА_11 ОСОБА_7 там не жила у звязку з виїздом на роботу в іншу місцевість, тому позивачка не могла поселитись в квартиру як член її сімї. З часу поселення позивачки і по даний час ОСОБА_7 зареєстрована в квартирі, згоди на поселення ОСОБА_5 вона не давала. 25 серпня 2007 року ОСОБА_11 помер. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 син відповідачки ОСОБА_8 перейшов жити в іншу квартиру. 4 жовтня 2010 року ОСОБА_7 зареєструвала за собою право власності на квартиру АДРЕСА_2. 23 лютого 2011 року вона направила ОСОБА_5 лист з вимогою про виселення. Позивачка добровільно перейшла жити спочатку до ОСОБА_12, а потім до своїх батьків в квартиру АДРЕСА_3, де для проживання дитини є всі необхідні умови. Твердження позивачки про створення ОСОБА_7 перешкод у користуванні квартирою № 16 по вул. Лобачевського, 1б, є бездоказовими і не відповідають дійсності.

Представник органу опіки і піклування залишив вирішення спору на розгляд суду і пояснив, що обстеженням квартири АДРЕСА_3, встановлено наявність всіх необхідних умов для проживання в ній неповнолітньої дочки позивачки.

В позові належить відмовити з таких підстав.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 31655990 від 8 жовтня 2010 року, ОСОБА_7 з 4 жовтня того ж року є власницею квартири АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки ОК «Сміла» від 19 квітня 2011 року, в цій квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та її дочка ОСОБА_9.

Сторони визнали, що позивачка поселилась у спірну квартиру в 2000 році під час відсутності відповідачки та без одержання її згоди. Разом вони не жили, тому в контексті ч. ч. 4 ст. 154, ч. 2 ст. 64 ЖК України ні ОСОБА_5, ні її дочка не вважаються членами сімї ОСОБА_7

На підставі ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі.

Позивачкою не надано суду доказів, що підтверджують створення відповідачкою перешкод у проживанні в спірній квартирі.

Як встановлено з пояснень позивачки, акт від 20 квітня 2011 року, за допомогою якого вона збиралась довести, що ОСОБА_7 не пускала її в квартиру, було виготовлено не в цей день; сусіди підписували його пізніше в своїх квартирах, а голова ОК «Сміла», що посвідчив підписи, не був присутнім під час складення чи підписання акту. Свідок ОСОБА_13, яка нібито підписувала акт, пояснила суду, що підпис під актом належить не їй, вона не була присутня під час подій, про які складено акт.

Після встановлення цих обставин представник позивачки просив суд не враховувати акт, однак позивачка не надала жодного іншого доказу, який би підтверджував створення їй відповідачкою перешкод у користуванні квартирою.

Оскільки позивачкою не надано доказів щодо виселення її з квартири АДРЕСА_2, чи створення відповідачкою перешкод в користуванні квартирою, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_5 в позові в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів, набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць