АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5554/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу Доповідач Міненкова Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Пономаренко Ю.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP68490135 від 17.11.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 2 770, 30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача станом на 24.09.2015 року наявна заборгованість у розмірі: 59 795, 48 грн., яка складається з наступного: 2 681, 34 грн. - заборгованість за кредитом; 17 125, 94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 39 988, 20 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 35 868, 23 грн., яка була задоволена рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.06.2013 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 23 927, 25 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 196, 36 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість достягнення становить 25 623, 61 грн. Просив суд позов задовольнити.

Заочним рішенням від 15 липня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 банк «Приватбанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення прийняте без повного, всебічного обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP68490135 від 17.11.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 2 770, 30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 5).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Предявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитом в розмірі 25 623,61 грн. представник позивача виходив з наступних розрахунків. Заборгованість за кредитним договором станом на 24.09.2015 року склала 59 795,48 грн. З яких 2 681,34 заборгованість за кредитом, 17 125,20 заборгованість за відсотками, 39 988,20 пеня. За заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_4 35 868,23 грн., яка була відрахована від суми 59 795,48., що склало 23 927,25, 500,00 грн. штраф фіксована частина, 1 196,36 грн. штраф процентна складова. Усього 25 623,61 грн. та судові витрати 1 218 грн.00 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведені підстави позову, не надані докази про предявлення виконавчого листа до виконання, погашення чи непогашення заборгованості за виконавчим листом. При подачі позову не проведений розрахунок та не зазначений закон на підставі якого банк просить стягнути суму заборгованості. Судова колегія вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції відмітив у судовому рішенні про право позивача на звернення у суд, навіть якщо є рішення яким стягнуто суму боргу, а в результаті його невиконання утворилась заборгованість передбачена законом, але відмовив за відсутності доказів щодо виконання рішення суду.

З додаткових пояснень до апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2013 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №-641/4088/13, виданого 28.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 35 668,23 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова та винесена постанова про арешт майна боржника. 23.07.2015 року виконавчий документ було повернуто без виконання у звязку із відсутністю у боржника майна.

Судова колегія, зважаючи на відсутність у ч.1 ст. 598 ЦК такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитними коштами, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.2 зазначеної статті проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що з дня ухвалення рішення 18.06.2013 року воно не виконано, сума основного боргу, проценти та пеня не сплачені, боргові зобовязання не виконані.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення процентів за користування кредитом за період з 18.06.2013 року по 24 вересня 2015 року в сумі 17 125,94 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому одночасне їх застосування за одне й те саме правопорушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі №-6-2003цс15), а тому зазначення в позові про стягнення як пені так і штрафу є необґрунтованим.

Крім того, в позові відсутній розрахунок пені та строки її нарахування.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,313,308, 313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» 17 125 грн.94 коп.(сімнадцять тисяч сто двадцять пять грн., 94 клп.) та судові витрати в сумі 1 218 грн.00 коп. (тисяча двісті вісімнадцять грн., 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Ю.А.Пономаренко

- ОСОБА_2