Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1170/11 Головуючий у 1-й інст. Чуб
Категорія 37 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року,-

встановила:

Рішенням Андрушівського районного суду від 25 лютого 2011 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, видане Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області 16 січня 2007 року на ім'я ОСОБА_6, зареєстроване у спадковому реєстрі за № 54.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, видане П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 15 червня 2010 року на ім'я ОСОБА_3 на 3/4 частини житлового будинку № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-1, зареєстроване у спадковому реєстрі за № 10-826.

В задоволенні решти вимог відмовлено,

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 Зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що позивачка пропустила строк звернення до суду і не просила його поновити. Твердження позивачки про те, що вона не знала про прийняття її дочкою ОСОБА_6 спадщини після смерті батька на все майко є підставними та нічим не підтверджуються. Разом з тим, 10.08.2006 року позивачка особисто підписувала заяву, в якій вона визнавала позов своєї дочки про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7G. Також, суд розглянув справу за відсутності позивачки, хоча визнав її явку обов'язковою, що призвело до постановления неправильного рішення.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-1, Андрушівського району, придбаний ОСОБА_1 і ОСОБА_5 під час шлюбу та є спільним майном подружжя /а.с. 5, 8, 10, 38, 39, 48-61, 98/.

01.07.2004 року ОСОБА_5 помер /а.с. 6/. На час його смерті у спадковому будинку проживала та була зареєстрована його дружина - ОСОБА_1О, /а.с. 9/, яка відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.06.2006 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті її батька - ОСОБА_7G., який помер 01.07.2004 року /а.с. 36/.

16.01.2007 року ОСОБА_6 звернулася до Андрушівської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-1 /а.с. 7, 33, 37, 47/. Під час подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 не повідомила нотаріуса про те, що спадщину після смерті ОСОБА_5 також прийняла його дружина - ОСОБА_1, яка постійно проживала у спадковому будинку разом із спадкодавцем.

09.12.2009 року ОСОБА_6 померла /а.с. 27/. Спадщину після її смерті прийняв син - ОСОБА_3 на 3/4 частини спірного будинку /а.с. 88-89, 144/. На 1/4 частину вказаного будинку свідоцтво про право на спадщину не видано.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.07.2010 року скасовано рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.06.2,006 року встановлено факт прийняття спадщини, провадження у справі

закрито /а.с. 138-139/,

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не прийняла спадщину після смерті її батька - ОСОБА_5, а отже не набула право на спадкове майно - житловий будинок № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-1, Андрушівського району. ОСОБА_6 не зверталася до суду із заявою про продовження вказаного строку.

В зв'язку з цим, суд першої інстанції правомірно визнав недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, видане Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області 16.01.2007 року на ім'я ОСОБА_6, та свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, видане П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 15.06.2010 року на ім'я ОСОБА_3

Є безпідставними доводи ОСОБА_3 з приводу порушення судом норм процесуального права щодо обов'язкової участі v судовому засіданні позивачки. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань, не може самостійно пересуватися, потребує строннього догляду, що підтверджується відповідними медичними довідками /а.с 221, 230/. 25.02.2011 року, перед закінченням розгляду справи, судом з'ясовувалась думка сторін про можливість закінчення розгляду справи за відсутності позивачки, за умови, що в справі приймає участь її представник. З врахуванням думки сторін, суд ухвалив закінчувати розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 /а.с. 231 /.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду, та порушення норм ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка зазначала, що вона постійно проживала з чоловіком та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_5, вона залишилася проживати у вказаному будинку, тим самим прийнявши спадщину. Протягом 2008 - 2010 року вона, як власник будинку, укладала договори страхування майна, сплачувала комунальні послуги, проводила всі необхідні роботи по утриманню спадкового майна. Про отримання дочкою свідоцтва про право на спадщину на весь будинок дізналася тільки на початку 2010 року, після чого у лютому 2010 року звернулася до суду.

Вказані пояснення підтверджуються матеріалами справи /а.с. 91-92, 215-

219/.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не пропустила строк звернення до суду.

Та обставина, що ОСОБА_1 визнала у 2006 році позов своєї дочки про встановлення факту прийняття спадщини не є доказом того, що позивачка знала про отримання ОСОБА_6 у січні 2007 року свідоцтва про право на спадщину на весь спадковий будинок. Крім того, у рішенні суду від 10.06.2006 року не було вказано, на яку частину спадкового майна претендує ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді