Печерський районний суд міста Києва 25.02.2011
Справа № 2-1575/11
У Х В А Л А

22 березня 2011 року суддя Печерського районного суду м. Києва, Пилаєва М. К. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - про встановлення фактів та договорів про надання споживчого кредиту неукладеними, а також застосування наслідків отримання майна без достатньої правової підстави та повернення сплачених позивачем відсотків за договорами, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про встановлення фактів відсутності в кредитних договорах істотних умов: встановленої ч.8 п.1 ст.6 ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - порядку зміни і припинення дії договору, встановленої ч.2 п.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» - детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, встановленої ч.3 п.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч.6 п.1 ст.6 ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - дати видачі кредиту. Також позивач просить встановити правовий статус кредитних договорів між позивачем та відповідачем як неукладених та застосувати наслідки отримання майна без належної на те правової підстави.

Ухвалою судді від 1 березня 2011 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків у зв'язку з невідповідністю позовної заяви вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України: позивач в обґрунтування своїх вимог не зазначив, яке юридичне значення мають факти, які просить встановити позивач, мету їх встановлення та причини неможливості одержання документів, що посвідчують ці факти, та не виклав обставин в обґрунтування вимоги про застосування для сторін передбачених законодавством наслідків одержання майна (грошей) без достатньої правової підстави.

21.03.2011 від позивача надійшла заява в усунення недоліків, згідно якої позивач в обґрунтування вимоги про застосування передбачених законодавством наслідків одержання майна (грошей) без достатньої правової підстави, зазначив, що у разі визнання судом оспорюваних кредитних договорів неукладеними, сплачені позивачем відповідачу проценти за кредитними договорами підлягають поверненню на підставі ст.ст.1212-1215 ЦК України як такі, що одержані без правових на те підстав.

Дослідивши позовну заяву з урахуванням зазначених в усунення її недоліків та в обґрунтування вимог обставин, суддя вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України з наступних підстав.

В порушення вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України стосовно вимог про застосування передбачених законодавством наслідків одержання майна (грошей) без достатньої правової підстави та повернення позивачу сплачених позивачем відсотків за договорами, позивачем не зазначено ціни позову, яка підлягає визначенню відповідно до ст.80 ЦПК України.

Згідно доданої до позову квитанції позивачем оплачено витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду у розмірі 120, 00 грн., доказів оплати судового збору у розмірі, визначеному Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 за подання майнових вимог про застосування передбачених законодавством наслідків одержання майна (грошей) без достатньої правової підстави та повернення позивачу сплачених позивачем відсотків за договорами позивачем не надано.

Підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання вказаних майнових вимог згідно Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, оскільки ці вимоги стосуються повернення одержаного сторонами за договорами після укладення та протягом виконання договорів, судовий збір підлягає оплаті на загальних підставах і у порядку, визначеному вищезгаданим Декретом КМУ від 21.01.1993.

Таким чином, позивачу слід зазначити у позові ціну позову в частині вимог про застосування до сторін передбачених законодавством наслідків одержання майна (грошей) без достатньої правової підстави та повернення позивачу сплачених позивачем відсотків за договорами, визначивши ціну позову відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, та надати суду докази, що підтверджують оплату судового збору у розмірі, визначеному Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 як за майнову вимогу або надати суду документи, які відповідно до законодавства України підтверджують звільнення позивача від сплати судового збору.

У зв'язку з вказаним недоліком, у відповідності до вимог ст.120 ЦПК України, позивачу слід подати позовну заяву з зазначеною ціною позову та її копії відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у справі.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків.

В разі невиконання відповідно до цієї ухвали вимог ст.119 ЦПК України, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 121, ст.210, ст.293 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»- про встановлення фактів та договорів про надання споживчого кредиту неукладеними, а також застосування наслідків отримання майна без достатньої правової підстави та повернення сплачених відсотків за договорами, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. К. Пилаєва