Справа №22-ц-1340/11 24.05.2011 24.05.2011 24.05.2011
Справа N 22-ц-1340/2011 Головуючий у І інстанції Богатирчук Г.А.
Категорія 27. Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

24 травня 2011 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Ямкової О.О. та Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання Величковською В.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 рішення місцевого Ленінського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 року, ухваленого у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (надалі ОСОБА_6) до ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Продекспортагро» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

установила

23 квітня 2009 року ОСОБА_6 пред'явив зазначений позов до ОСОБА_5, який обґрунтував наступним.

28 березня 2008 року він уклав з ТОВ «Продекспортагро» кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 956/КЛ/2008 за умовами якого надав, а позичальник взяв і використав цільово на поповнення обігових коштів, грошові кошти у розмірі 5 000 000 гривень під зворотне зобов'язання останнього повернути їх частинами до 27 березня 2009 року, зі сплатою процентів за користування ними, виходячи із процентної ставки 20 % річних.

Наряду з цим, сторони передбачили, що порушення позичальником виписаних умов, дає Банку право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочки і вимагати від позичальника дострокового виконання кредитного зобов'язання.

В той же день, на забезпечення названого договору ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_5 іпотечний договір, за яким ОСОБА_5, як майновий поручитель передала в іпотеку Банку належну їй десятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, заставною вартістю 8 000 000 гривень.

Не дивлячись на належну договірну поведінку Банку, ТОВ «Продекспортагро» взятого на себе обов'язку не дотримався. Сплативши 881 416 гривень кредиту і частково нараховані проценти - воно припинило будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від зобов'язання.

Не змінили його позадоговірної поведінки ні неодноразові нагадування Банком про необхідність виконання в повному обсязі зобов'язання, ні нарахована за порушення умов кредитного договору пеня.

У зв'язку із цим, ОСОБА_6 просив:

визнати за ним право продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки - належної ОСОБА_5 десятикімнатної квартири АДРЕСА_1, за ціною не нижче встановленої суб'єктом оціночної діяльності з правом отримувати необхідні для нотаріального посвідчення та державної реєстрації документи, в тому числі правовстановлюючі документи на предмет іпотеки та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді до участі у справі в якості співвідповідача залучено ТОВ «Продекспортагро».

У подальшому ОСОБА_6 неодноразово уточнював свої вимоги й кінцево просив стягнути з ТОВ «Продекспортагро»:

4 118 584 гривні залишку за тілом кредиту;

392 200 гривень 59 копійок заборгованості по платі за користування ним, а всього 4 583 839 гривень 15 копійок та 1 730 гривень судових витрат.

ОСОБА_6 просив звернути стягнення на предмет договору іпотеки від 28 березня 2008 року - десятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, належну на праві власності ОСОБА_5, надавши Банку право отримувати необхідні для нотаріального посвідчення та державної реєстрації документи, в тому числі правовстановлюючі документи на предмет іпотеки та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

7 липня 2009 року ОСОБА_7 пред'явив позов до ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства "Імексбанк" про визнання недійсним укладеного між відповідачами 28 березня 2008 року договору іпотеки.

Обидві справи були об'єднані в одне провадження, проте ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2010 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства "Імексбанк" про визнання недійсним іпотечного договору залишено без розгляду.

Ця ухвала набрала законної сили і насьогодні є чинною.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, посилаючись на банкрутство юридичної особи-боржника та припинення у зв'язку з цим іпотечного зобов'язання, яким забезпечено основне - кредитний договір.

Правова позиція відповідача ТОВ «Продекспортагро» суду не відома, оскільки той у судове засідання не з'явився.

Справа розглядалася в судах неодноразово.

Останнім рішенням місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2010 року позов задоволено у повному обсязі і розподілені судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і відмовити в позові Банку.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного цивільного законодавства. .

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 слід задовольнити частково. Рішення суду І інстанції в частині вирішення вимоги публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекспортагро» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід скасувати із закриттям провадження у справі в цій частині вимог, оскільки в ній суд постановив його без точного додержання норм процесуального права.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Задовольняючи позов Банку районний суд виходив із того, що позов, в якому об'єднані вимоги до юридичної та фізичної особи підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Між сторонами існують договірні правовідносини, умови якого порушили відповідачі, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 541, 543, 553 - 555, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України, пунктів 3.3.4, 3.3.8 умов кредитного договору та п. 3.1.4. іпотечного договору вони повинні відповідати за неналежне виконання зобов'язання і нести негативні наслідки таких своїх дій.

Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, крім висновку щодо процесуальної долі вимоги до ТОВ «Продекспортагро» про стягнення заборгованості за кредитним договором, вважає вірними, обґрунтованими й законними. Що ж до пред'явлених Банком вимог до юридичної особи, то вони не підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, тому провадження в цій частині підлягає закриттю.

Так, за ст. ст. 15, 16 ЦПК України, суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом - не допускається.

Спори між юридичними особами щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із господарських відносин розглядаються у порядку господарського судочинства.

Тому така вимога Банку до юридичної особи не підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства, оскільки повинна вирішуватися в порядку господарського судочинства, що за ч. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України є підставою для закриття провадження за нею.

Оскільки районний суд відкрив за позовом до юридичної провадження в цивільній справі, то дійшовши виписаного вище висновку, він зобов'язаний був, відповідно до н. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, закрити це провадження і роз'яснити позивачу його право на звернення з відповідним позовом в порядку господарського судочинства.

Оскільки той був іншої думки і цього не вчинив, а ухвалив рішення про задоволення вимог до юридичної особи в порядку цивільного судочинства, то рішення в цій частині слід скасувати і застосувати виписані вище наслідки.

Разом з цим, у районного суду були усі законні підстави для звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору та надання Банку прав, які прямо передбачені законом та іпотечним договором при зверненні стягнення на майно.

Так, з кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 956/КЛ/2008 від 28 березня 2008 року, іпотечного договору від того ж числа (а.с. 9-13, 14-19) та інших, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що ТОВ «Продекспортагро» взяло у Банка кредит у розмірі 5 000 000 гривень, який зобов'язувався використати на поповнення обігових коштів, сплачувати щомісячно проценти за користуванням ним, виходячи із річної процентної ставки 20 %, і повернути згідно взаємо узгодженого графіку до 27 березня 2009 року, проте свого обов'язку у повному обсязі не дотрималося. Поповнивши обігові кошти, товариство з листопада 2008 року стало оплачувати належні до сплати грошові суми в меншому розмірі, а у подальшому - взагалі припинило будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від зобов'язання.

У зв'язку з цим і відповідно до пункту 4.1 кредитного договору ОСОБА_6 нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, проте такі дії Банку не вплинули на поведінку позичальника та його майнового поручителя, як не вплинули і неодноразові вимоги про необхідність належного виконання договору та надіслані їм Банком попередження про можливість дострокового стягнення заборгованості за порушення умов договору.

Кредитний договір забезпечувався іпотечним договором, за яким ОСОБА_5 передала Банку належну їй на праві власності і розташовану на території Центрального району м. Миколаєва квартиру АДРЕСА_2, який не було приведено в дію.

Відповідно ж до ст.ст. 572, 575, 589, 590 ЦК України, ст. 7, 11, 12, 17, 33, 37-39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

А

За рахунок предмета іпотеки заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За такого, відповідно до статей 525, 572, 575, 589, 590, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України, пунктів 3.3.4, 3.3.8 умов кредитного договору та п. 3.1.4., 6.1.1. іпотечного договору, майновий поручитель, яким є ОСОБА_5, повинна відповідати за неналежне виконання позичальником ТОВ «Продекспортагро» кредитного зобов'язання і нести негативні наслідки таких дій останнього, а саме, задовольнити вимоги Банку за рахунок нерухомого майна, що передано нею в іпотеку.

При цьому, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Тому є усі законі підстави для надання Банку права отримувати необхідні для нотаріального посвідчення та державної реєстрації документи, в тому числі правовстановлюючі документи на предмет іпотеки та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Так як цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині вимог немає.

Що ж до посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на припинення договору іпотеки у зв'язку із припиненням основного зобов'язання у зв'язку із ліквідацією юридичної особи, то воно не може братися до уваги, оскільки названі обставини спростовуються письмовими матеріалами справи, що є у справі, а саме, копіями рішень господарських суддів (а.с.-79-80, 91,170-171,172 - 173).

Керуючись ст.ст. 307,309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2010 року в частині вирішення вимог Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекспортагро» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, провадження у цивільній справі за цією вимогою - закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: