Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2- 228/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі з участю представника позивача представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 кредит Дніпро» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором

та зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 кредит Дніпро» та третьої особі Національного банку України

про визнання недійсним кредитного договору.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 кредит Дніпро» з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_6.

В обґрунтування позову вказали, що між закритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 -Дніпро» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 кредит Дніпро» та відповідачами по справі був укладений кредитний договір № 01-А- USD від 21 вересня 2007 року на видачу кредиту у сумі 11573 долара США для придбання автомобіля марки DETWOO NEXIA, а також не поновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом 24462,98 гривень на оплату страхових платежів. Згідно п.1.3 Кредитного Договору плата за користування кредитом встановлена в розмірі 12,5% річних, винагорода за видання фінансового інструменту встановлюється в розмірі 1,75 відсотків від суми наданого кредиту одноразово. Плата за користування одержаного кредиту на оплату страхових платежів встановлюється у розмірі 24,2 відсотків річних. У разі прострочення повернення кредиту на придбання автомобілю , плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 25 відсотків річних. У разі прострочення повернення кредиту на оплату страхових платежів, плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 48 відсотків річних. Сума заборгованості за кредитом, що сплачена Позичальником у встановлений Договором строк , наступного робочого дня вважається прострочкою.

Відповідач, за вказаним договором отримав обумовлену суму кредитних коштів та зобовязався на підставі п.4.1 Кредитного договору своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та на підставі п. 4.3 договору зобовязався повернути одержаний кредит в строк встановлені графіком погашення кредиту 133,77 гривень щомісячно з 1 по 10 число місяця включно, з остаточним погашенням 20 вересня 2014 року, сплатити нараховані відсотки та комісії за договором шляхом внесення готівки в касу, або перерахування банку грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих відсотків та комісій відповідно до встановлених строків.

В порушення умов кредитного договору та норм ст..ст. 629,526 ЦК України, відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором, ухиляється від погашення своєї заборгованості та нарахованих відсотків по кредиту, що підтверджується особовими рахунками відповідача. Строк для повернення коштів, визначений направленими відповідачеві вимогою, сплинув, але кредитні кошти та відсотки відповідачем не погашені. Заборгованість відповідача на день звернення до суду становить 59891 гривня 71 копійка. На підставі ст..ст. 3,15,109,112,113,118-120 ЦПК України та ст..ст. 526,611,625,1050,1054 ЦК України позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом до позивача «ОСОБА_5 Дніпро» та третьої особи національного Банку України з вимогою про визнання недійсним кредитного договору № 201-А від 21.09.2007 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 вказала, що 21.09.2007 року між нею та «ОСОБА_5 Дніпро» був укладений кредитний договір на придбання автомобіля «Део Нексія» та договір застави даного автомобіля. В п.1.1 , п.1.3. кредитного договору та п. 1 іпотечного договору передбачено, що банк позичальникові грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 11573 доларів США на строк до 20.09.2014 року зі сплатою 12,5% річних, позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити процент за користування кредитними коштами.

П.1.2. Договору передбачено, що валютою кредиту на придбання автомобілю є долар США. В п.4.3. договору вказано, що позичальник зобовязується повернути одержаний кредит згідно встановленого графіку погашення кредиту 137,77 доларів США щомісячно з 1 по 10 число місяця включно, сплатити нараховані відсотки та комісії. В зустрічному позові ОСОБА_6 вказує, що договір кредиту та договір застави не відповідають вимогам чинного законодавства та відповідно до ст..ст. 203,215 ЦК України є недійсними. Керуючись ст..ст. 192,533, ЦК України та ст35 Закону України «Про національний банк України» позивач вказує, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Виплата кредиту та відсотків в іноземній валюті резидентами на території України не передбачена У Постанові Національного банку України «Про затвердження правил користування готівкою іноземною валютою на території України» Позивачка вказує, що кредит їй був наданий банком в іноземній валюті, всі розрахунки за користування кредитом проводились в іноземній валюті за відсутністю у банку ліцензії на використання готівкою іноземної валюти як засобу платежу, що суперечить п.1.4. Положення «Про порядок видачі національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу». І з цих підстав позивачка вказує, що кредитний договір та договір іпотеки суперечать вимогам чинного законодавства України. Крім того позивачка ОСОБА_6 вказує, що згідно її розрахунку вона повністю сплатила Банку отриману суму кредитних коштів.

На підстав ст..ст. 3,4,ЦПК України, ст..ст. 15,16,203,215 ЦК України позивачка просить задовольнити її позов.

Відповідач за зустрічним позовом ПАК «ОСОБА_5 Днепро» надав суду письмове заперечення щодо заявленого зустрічного позову та в судовому засіданні позов підтримала ,просить позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити через його необґрунтованість . Пояснила, що відповідно до ст.. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Однак законодавець, закріплюючи за гривнею правовий статус грошової одиниці України, не визначає сферу її обігу та не встановлює будь яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Представник відповідача наголосила на тому, що законодавство України не містіть приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті. Щодо банківської ліцензії на використання іноземної валюти представник вказала, що вони мають банківську ліцензію №70-2 та мають також письмовий дозвіл Національного банку України на підставі яких їм було надане право на проведення операцій з валютними цінностями, право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Наголосила на тому, що під час укладення Кредитного договору ними були дотримані всі вимоги ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Третя особа за зустрічним позовом Національний банк України в судове засідання не зявились надали суду письмове пояснення до зустрічного позову, та просять суд слухати справу в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник надали суду письмове заперечення на позовну заяву, а в судовому засіданні заявлений до них позов не визнали , просять суд відмовіти в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали та просять суд його задовольнити.

Щодо своїх заперечень пояснили, що за період 09.10.2007 року по 01.01.2010 року вона сплатила Банку 5188 доларів США, що складало на момент сплати 31421 гривня. Банк звернув стягнення на автомобіль шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на суму боргу 9591 долар США., але за розрахунками Банку заборгованість за договором станом на 01.04.2010 року становить 8833 долара США. При цьому на думку відповідача позивач не відрахував від заявлених вимог вартість реалізованого автомобіля 40846 гривень. Стверджує, що банк отримав 72267 гривень з урахуванням сплаченої суми кредиту 31421 гривня та 40846 гривень отриманих за реалізацію автомобілю. Саме через ці обставини просить в задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню , а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з оглядом на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться у цивільно правових правовідносинах урегульованих кредитним договором та яки виникли у заявку з погашенням позичальником основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Між закритим акціонерним «ОСОБА_5 -Дніпро» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 кредит Дніпро» та відповідачами по справі був укладений кредитний договір № 01-А- USD від 21 вересня 2007 року на видачу кредиту у сумі 11573 долара США для придбання автомобіля марки DEWOO NEXIA, а також не поновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом 24462,98 гривень на оплату страхових платежів. Згідно п.1.3 Кредитного Договору плата за користування кредитом встановлена в розмірі 12,5% річних, винагорода за видання фінансового інструменту встановлюється в розмірі 1,75 відсотків від суми наданого кредиту одноразово. Плата за користування одержаного кредиту на оплату страхових платежів встановлюється у розмірі 24,2 відсотків річних. У разі прострочення повернення кредиту на придбання автомобілю , плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 25 відсотків річних. У разі прострочення повернення кредиту на оплату страхових платежів, плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 48 відсотків річних. Сума заборгованості за кредитом, що сплачена Позичальником у встановлений Договором строк , наступного робочого дня вважається прострочкою.

Відповідач, за вказаним договором отримав обумовлену суму кредитних коштів та зобовязався на підставі п.4.1 Кредитного договору своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та на підставі п. 4.3 договору зобовязався повернути одержаний кредит в строк встановлені графіком погашення кредиту 133,77 доларів США щомісячно з 1 по 10 число місяця включно, з остаточним погашенням 20 вересня 2014 року, сплатити нараховані відсотки та комісії за договором шляхом внесення готівки в касу, або перерахування банку грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих відсотків та комісій відповідно до встановлених строків.

Сума заборгованості за кредитним договором станом на 26.04.2011 року складає:

●Поточна заборгованість за кредитом 5639,0 доларів США ( 44916,89 гривень) ;

●Прострочена заборгованість за кредитом - 1384,99 доларів США ( 11032,0 гривень);

●Поточна заборгованість за нарахованими відсотками 0 доларів США;

●Прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 0 доларів США.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 7023,99 доларів США ( 55948,89 гривень). Дана обставина підтверджується довідкою позивача № 6/33-3252 від 06.04.2011 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги не змінив.

Останній внесок за кредитом відповідачкою ОСОБА_6 був виконаний 11.01.2011 року в сумі 3539,07 доларів США ( екв. 28190,11 гривень за курсом НБУ на 26.04.2011 року).

- розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки; та лицевим рахунком 201 USD за період з 20.09.2007 року по 04.02.2011 року;

п.4.1 Кредитного договору, відповідач ОСОБА_6 зобовязалась своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та на підставі п. 4.3 договору повернути одержаний кредит в строк встановлені графіком погашення кредиту 133,77 гривень щомісячно з 1 по 10 число місяця включно, з остаточним погашенням 20 вересня 2014 року, сплатити нараховані відсотки та комісії за договором шляхом внесення готівки в касу, або перерахування банку грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих відсотків та комісій відповідно до встановлених строків.

Отже, в порушивши умови кредитного договору відповідач ОСОБА_6 не виконала свої зобовязання за кредитним договором, не погасила заборгованість по нарахованих відсотків по кредиту, що підтверджується особовими рахунками відповідача та довідкою Банку № 6/33-3252 від 06.04.2011 року.

На адресу відповідача за первісним позовом, позивачі направляли вимогу за № 26/6-706 від 05.11.2009 року в якій пропонувалося у 30 денний термін сплатити заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 9125,93 доларів США. Строк для повернення коштів, визначений направленими відповідачеві вимогою, сплинув, але кредитні кошти та відсотки відповідачем не погашені. Тому заборгованість відповідача ОСОБА_6 на день звернення до суду становить 59891 гривня 71 копійка.

З наданих відповідачкою доказів та обставин вказаних у її запереченні до позову, судом було зясоване, що 16.04.2010 року банк звернув стягнення на автомобіль « Део Нексія» шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом на суму боргу 9591 долар США, 30.04.2010 року відділ державної виконавчої служби Петропавлівського районного Управління юстиції було відкрите виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса. 05.05.2010 року державним виконавцем був складений акт опису та арешту вказаного автомобіля. 30.09.2010 року автомобіль було оцінено в сумі 40846 гривень та реалізовано.

Ствердження відповідачки про те, що позивачем від суми заборгованості не відраховано 40846 гривень за реалізацію автомобіля спростовується поясненнями представника позивача, який пояснив, що автомобіль був дійсно реалізований за 28165 гривень і ця сума була врахована при визначені заборгованості за кредитним договором. Ця обставина підтверджується повідомленнями головного державного виконавця від 05.10.2010 року № 03/20-8545 та від 07.12.2010 року за № 03-12/1194 в яких вказано, що автомобіль DETWOO NEXIA 2007 року випуску був вперше оцінений на 40846 гривень , а в подальшому у процесі його реалізації був переоцінений на 32676,80 гривень. Постановою державного виконавця підтверджено, що реалізований вказаний автомобіль був за 28165 гривень . Про те що дана сума була врахована при визначені загальної суми заборгованості свідчить розрахунок заборгованості який наданий позивачем.

Можливість реалізації автомобіля була передбачена під час укладання кредитного договору між сторонами, даний факт підтверджується договором застави № 201- AZ USD та письмовою заявою, доданої до договору, в якій зазначено, що відповідачка надає згоду на заставу ОСОБА_5 майна і його реалізацію у разі порушення нею зобовязань за кредитним договором. 21 вересня 2007 року відповідачка ОСОБА_6 підписала вказаний договір застави та дану заяву.

Ствердження відповідачки та її представника про те, що підпис у наданій заяві підроблений і не належить самій відповідачки, не знайшли свого підтвердження під час судового слідства. Належних доказів до заявлених сумнівів сторона не надала і тому суд розцінює їх як бажання відповідачки уникнути від виконання зобовязань за кредитним договором.

Отже, реалізуючи автомобіль відповідачки, ОСОБА_5 - позивач діяв на умовах передбачених договором.

Представник відповідачки ОСОБА_6 і сама відповідачка наполягали на тому, що доларів США, як зазначено у договорі від 21.09.2007 року № 01 А USD вони взагалі не отримували, сам банк перераховував гроші на придбання автомобіля . Валюту вона не обмінювала на гривні. Дані ствердження також не обґрунтовані та спростовуються квитанцією про купівлю іноземної валюти , покупка Доларів США. № 5-121602 від 21.09.2007 року. Дана квитанція підписана відповідачкою та банком і посвідчена печаткою банку. Крім того дане ствердження відповідачки ОСОБА_6 спростовується змістом зустрічного позову з яким вона звернулась до суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього

Кодексу.

Отже суд прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову.

Вирішуючи питання про розмір задоволення позовних вимог суд бере до уваги, що в розрахунок загальної суми заборгованості позивачі включать:

●несплачену частку кредиту п.4.1, 4.3 кредитного договору 7023,9 доларів США (55781,02 гривні);

●пеню за несвоєчасне погашення часток кредиту згідно п.8.1 кредитного договору 2176,10 гривень;

●пеня за несвоєчасне погашення відсотків кредиту згідно п.8.1 кредитного договору - 11205,54 гривні;

●три проценти річних на несвоєчасну сплату кредиту згідно п.2 ст. 625 ЦК України 550,22 гривні;

●три проценти річних на несвоєчасну сплату нарахованих відсотків згідно п.2 ст. 625 ЦК України 261,84 гривні;

Дійсно п.8.1 кредитного договору передбачені випадки нарахування пені за несвоєчасне погашення часток кредиту та за несвоєчасне погашення відсотків кредиту, тому суму нарахованої пені необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_6 так само як і несплачену нею часку кредиту на підставі п.4.1,4.3 кредитного договору.

ч.2 ст. 625 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Враховуючі, що п.8.1 кредитного договору саме передбачений інший процент пені і позивачі його застосували при нарахуванні суми боргу, суд вважає за необхідне в задоволенні позову у частині стягнення 3% річних в сумі (550,22 + 261,84 ) 812,06 гривень, необхідно відмовити .

У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє тому, що необґрунтованість вимог позивачки ОСОБА_6 була доведена в судовому засіданні. Так ст.. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Однак законодавець, закріплюючи за гривнею правовий статус грошової одиниці України, не визначає сферу її обігу та не встановлює будь яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Законодавство України не містіть приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті. Позивачі мають банківську ліцензію на використання іноземної валюти №70-2 та мають також письмовий дозвіл Національного банку України на підставі яких їм було надане право на проведення операцій з валютними цінностями, право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Уклавши договір з позивачами ОСОБА_6 погодилась саме на такі умови і прийняла на себе зобовязання вказану у кредитному договорі, які вона не виконала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 кредит Дніпро» частково обґрунтовані позовні вимоги , а тому, оскільки відповідачкою в добровільному порядку не були виконані вимоги кредитного договору, позивачі набули право звернутися до суду з даним позовом і позов необхідно задовольнити частково.

В задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити через його необґрунтованість.

Вирішуючи питання щодо судових витрат , суд керується ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне витрати понесені позивачем повязані з поданням позовної заяви, стягнути з відповідача за первинним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10,11,57,60,88,213,215,218,224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 кредит Дніпро» «Донгорбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Дніпро» суму заборгованості за кредитним договором № 01-А- USD від 21 вересня 2007 року в розмірі 59079 ( пятдесят девять тисяч сімдесят девять ) гривень 66 копійок. В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 кредит Дніпро» та третьої особи національного банку України про визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Стягнути ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Дніпро» 591 гривню судового сбіру та 120 гривень витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти діб після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.К.Ніколаєва