Провадження № 2/2517/3861/11
Єдиний унікальний № 2-1342/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРАдо ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставне майно згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р., та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРА про визнання недійсним договору застави товарів в обігу від 30.11.2007 р. , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач за первісним позовом Публічне акціонерне товариство комерційний банк НАДРА звернувся до суду до ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставне майно згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008р., свої вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами: 30 листопада 2007 р. між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5 був укладений договір кредитної лінії № 59-14/МК/2007-980, згідно з яким ОСОБА_5 відкрита кредитна лінія на суму 1300000 грн., з поверненням кредиту згідно з графіком погашення, але не пізніше 20 листопада 2014 р., зі сплатою 18,9 % річних. Вказаним договором передбачено, що видача кредиту буде здійснюватися окремими траншами після підписання окремих додаткових угод до договору кредитної лінії, на виконання чого між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5 була укладена додаткова угода №1 від 30.11.2007 р. на отримання від банку траншу у розмірі 1 066 000 грн., а 18 лютого 2008 р. між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5 був укладений додатковий договір до договору кредитної лінії, згідно з яким банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 2 850 000 грн. терміном на 84 місяці з 30.11.2007 р. до 20.11.2014 р., 18.02.2008 р. згідно додаткової угоди №3 до договору кредитної лінії укладеної між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5, останній отримав від банку транш у розмірі 510 000 грн., а згідно додаткової угоди №4 від 29.02.2008 р. ОСОБА_5 отримав від банку транш у розмірі 274 000 грн.

В забезпечення виконання взятих на себе зобовязань ОСОБА_5, що випливають з договору кредитної лінії № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р., між ПАТ КБ Надра та ОСОБА_4 було укладено договори застави товарів в обігу від 30.11.2007 р., та договір застави товарів в обігу від 18.02.2008 р..

Оскільки ОСОБА_5 належним чином умов договору кредитної лінії не виконував , внаслідок чого перед ПАТ КБ Надраутворилася заборгованість по договору, яка станом на 02 вересня 2010 р. становить: заборгованість за кредитом 1 698 006 грн. 79 коп., заборгованість по сплаті відсотків 589 841 грн.50 коп., загальна заборгованість по неустойці 89988 грн.14 коп., та індекс інфляції за період простроченої заборгованості 30496 грн. 53 коп., а всього заборгованості - 2 408 332 грн.96 коп., тому ПАТ КБ Надраі просить суд звернути стягнення на предмет застави побутову техніку належну ОСОБА_4 переданою останньою в заставу банку згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р., а вразі відчуження предмету застави, на інше майно, що перебуває у власності заставодавця ОСОБА_4, в рахунок погашення вищенаведеної заборгованості, шляхом його примусової реалізації .

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 до початку розгляду справи по суті звернулася до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРА про визнання недійсним договору застави товарів в обігу від 30.11.2007 р. (а.с.60-62), свої вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами, 30 листопада 2007 р. між заставодержателем - ВАТ КБ Надрата заставодавцем - громадянкою ОСОБА_4 було укладено договір застави товарів в обігу.

Згідно ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 11 Закону України Про заставу надавати майно (річ) у заставу має право: його власник або особа, якій належить майнове право; особа, якій власник майна (речі) або особа, якій належить майнове право, передали майно (річ) або майнове право з правом їх застави. Вказує, що вона ОСОБА_4, на момент укладення договору застави була суб'єктом підприємницької діяльності (фізичною особою - підприємцем), зареєстрована виконавчим комітетом Прилуцької міської ради 25 листопада 1992 року. Відповідно до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб. Згідно п. п. 1.2., 1.3. спірного договору застави товарів в обігу від 30 листопада 2007 року, та Додатку до договору від 30 листопада 2007 року - Опису товарів, які визначають предмет застави, предметом договору застави є товари в обігу - побутова техніка, яка перебувала на балансі суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 і знаходилась на реалізації в магазині Ніна, де остання здійснювала торгівельну діяльність на умовах оренди торгового приміщення магазину. На момент укладення договору застави право власності на товари в обороті було у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4, а не в громадянки ОСОБА_4 Відповідно до норм ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України, вона ОСОБА_4, є суб'єктом господарювання, має відокремлене майно і несе відповідальність в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством, тому, що відповідно до ч. 2 зазначеної статті Господарського кодексу громадяни України, які зареєстровані в установленому законом порядку, є суб'єктами господарювання. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. а також моральним засадам суспільства. Згідно статті 92 ЦК України, яка визначає поняття цивільної дієздатності юридичної особи, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до статті 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг дієздатності. Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. На момент укладення договору застави товарів в обігу від 30 листопада 2007 року власником товарів в обігу була суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_4, а не громадянка ОСОБА_4 і сторони повинні були укласти господарський договір відповідно до вимог статті 181 Господарського кодексу України, яка передбачає підписання його сторонами договору та скріплений печатками сторін. Згідно ч. 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547,719,981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК, тощо. Стаття 547 ЦК України, визначає, що правочини щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. А тому ОСОБА_4 і просить суд визнати недійсним договір застави товарів в обігу від 30.11.2007 р., з підстав наведених вище .

Ухвалою суду з занесенням до журналу судового засідання, вимоги за зустрічним позовом обєднані в одне провадження з первісним позовом.

Представники позивача за первісним позовом, та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримали заявлений позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити, проти зустрічного позову подали письмове заперечення, просять відмовити відповідачу позивачу ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на обставини викладені в ньому, вказуючи про безпідставність її вимог.(а.с.92,93)

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 подав письмове заперечення проти позову, просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені в ньому, вказуючи про безпідставність його вимог (а.с.67-69), а зустрічний позов ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі та просить суд його задовольнити .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в позовних вимогах за первісним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРАдо ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставне майно згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р. та в зустрічному позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРАпро визнання недійсним договору застави товарів в обігу від 30.11.2007 р. необхідно відмовити повністю, з наступних підстав .

Судом встановлено, згідно статуту ПАТ КБ Надра, останній продовжує свою діяльність в результаті зміни найменування ВАТ КБ Надра, та є його правонаступником всіх прав та обовязків (а.с.34-36), далі по тексту ПАТ КБ Надра.

30 листопада 2007 р. між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5 був укладений договір кредитної лінії № 59-14/МК/2007-980, згідно з яким ОСОБА_5 відкрита кредитна лінія на суму 1300000 грн., з поверненням кредиту згідно з графіком погашення, але не пізніше 20 листопада 2014 р., зі сплатою 18,9 % річних. Вказаним договором передбачено, що видача кредиту буде здійснюватися окремими траншами після підписання окремих додаткових угод до договору кредитної лінії, на виконання чого між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5 була укладена додаткова угода №1 від 30.11.2007 р. на отримання від банку траншу у розмірі 1 066 000 грн., а 18 лютого 2008 р. між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5 був укладений додатковий договір до договору кредитної лінії, згідно з яким банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 2 850 000 грн. терміном на 84 місяці з 30.11.2007 р. до 20.11.2014 р., 18.02.2008 р. згідно додаткової угоди №3 до договору кредитної лінії укладеної між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_5, останній отримав від банку транш у розмірі 510 000 грн., а згідно додаткової угоди №4 від 29.02.2008 р. ОСОБА_5 отримав від банку транш у розмірі 274 000 грн.(а.с.8-10,16-18,20-28)

Оскільки ОСОБА_5 належним чином умов договору кредитної лінії не виконував, внаслідок чого перед ПАТ КБ Надраутворилася заборгованість по договору, яка станом на 02 вересня 2010 р. згідно розрахунку наданого позивачем становила: заборгованість за кредитом 1 698 006 грн. 79 коп., заборгованість по сплаті відсотків 589 841 грн.50 коп., загальна заборгованість по неустойці 89988 грн.14 коп., та індекс інфляції за період простроченої заборгованості 30496 грн. 53 коп., а всього заборгованості - 2 408 332 грн.96 коп.(а.с.29-31)

30.11.2007 р. між ПАТ КБ Надра(Заставодержатель) та ОСОБА_4 (Заставодавець) було укладено договір застави товарів в обігу, згідно до якого Заставодавець ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 по кредитному договору № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р., які полягають в поверненні кредиту 1 300 000 грн., сплаті відсотків за користування ним, неустойки, передає Заставодержателю в заставу товари у обігу, надалі Предмет застави. Родові ознаки, види товарів, які складають предмет застави, а також ринкову вартість кожної одиниці товару, визначену за домовленістю сторін, наведено в Описі товарів, які складають предмет застави, надалі опис, який додається до цього договору і є його невідємною частиною, загальна вартість предмету застави сторонами визначено в розмірі 540338 грн., зміни у цей договір вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод. (п.п.1.1.,1.2.,1.3.,4.1. а.с.11-15)

18.02.2008 р. між ПАТ КБ Надра(Заставодержатель) та ОСОБА_4 (Заставодавець) було укладено інший договір застави товарів в обігу, згідно до якого Заставодавець ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 по кредитному договору № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р. та додатковому договору від 18.02.2008 р. які полягають в поверненні кредиту 2 850 000 грн., сплаті відсотків за користування ним, неустойки, передає Заставодержателю в заставу товари у обігу, надалі Предмет застави. Родові ознаки, види товарів, які складають предмет застави, а також ринкову вартість кожної одиниці товару, визначену за домовленістю сторін, наведено в Описі товарів, які складають предмет застави, надалі опис, який додається до цього договору і є його невідємною частиною, загальна вартість предмету застави сторонами визначено в розмірі 540338 грн., при чому як вказано п. 1.4. договору заставодавець стверджував, що на момент укладення цього договору, право власності на предмет застави належить йому і він має право без будь яких обмежень відчужувати предмет застави, згідно ж розділу 2 договору, заставодержатель має право у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р. та додатковому договору від 18.02.2008 р. задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, а в разі відсутності такого, у встановленому чинним законодавством України порядку, задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна, що належать заставодавцю, зміни у цей договір вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод. (п.п.1.1.,1.2.,1.3.,5.2. а.с.19)

Як встановлено судом, що на момент винесення рішення дійсно ОСОБА_5 належним чином умов договору кредитної лінії № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р. та додаткового договору до нього від 18.02.2008 р. не виконує, та має заборгованість згідно розрахунку ПАТ КБ Надра станом на 02.09.2010 р. - 2 408 332 грн.96 коп., а так в ПАТ КБ Надравиникло право в звязку з невиконанням взятих на себе зобовязань ОСОБА_5 задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, згідно його позовних вимог (а.с.6) шляхом звернення стягнення на предмет застави побутову техніку належну ОСОБА_4 переданою останньою в заставу банку згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р.(а.с.19), а в разі відчуження предмету застави, на інше майно, що перебуває у власності заставодавця ОСОБА_4, в рахунок погашення вищенаведеної заборгованості .

Відповідно до вимог ст.ст. 40,41,42,43 ЗУ Про заставу Предметом застави товарів в обороті можуть бути сировина, напівфабрикати, комплектуючі вироби, готова продукція тощо. При заставі товарів в обороті реалізовані заставодавцем товари перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу, а набуті заставодавцем товари, передбачені в договорі застави, стають предметом застави з моменту виникнення на них права власності. Договір застави товарів у обороті повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави. При заставі товарів в обороті заставодавець зберігає за собою право володіти, користуватися та розпоряджатися предметом застави відповідно до правил цього розділу. У разі відчуження заставлених товарів заставодавець зобов'язаний замінити їх іншими товарами такої ж або більшої вартості. Зменшення вартості замінених товарів допускається тільки у випадках, коли це здійснено за домовленістю сторін щодо погашення частки початкової заборгованості.

Але як пояснили представники сторін в судовому засіданні, що Опис товарів які складають предмет застави до договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р. у них відсутній, і останні мають сумнів чи укладався взагалі такий, при чому судом оголошувалась по справі перерва 23.11.2011 р. для надання такого Опису ПАТ КБ Надра, який за відсутності такого, суду і не надався, а тому оскільки такий Опис до договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р. є його невідємною частиною, і такий як доказ по справі відсутній, а виходячи з вимог ЗУ Про заставудоговір застави товарів у обороті повинен індивідуалізувати предмет застави, то враховуючи вищевикладене та виходячи з вимог ст.60 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і необхідно відмовити ПАТ КБ Надрав їх первісному позові щодо звернення стягнення на предмет застави побутову техніку належну ОСОБА_4 переданою останньою в заставу банку згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р., так як таку неможливо індивідуалізувати, тобто фактично предмет застави не індивідуалізований, а так відповідно необхідно відмовити і в іншій частині вимог, щодо звернення стягнення на інше майно, що перебуває у власності заставодавця ОСОБА_4, в разі відчуження предмету застави.

Доводи представників ПАТ КБ Надра, на які вони посилаються у своєму письмовому поясненні по справі (а.с.103), що Опис товарів, які складають предмет застави до договору застави товарів в обігу від 30.11.2007 р. підписаних ПАТ КБ Надрата ОСОБА_4 є також невідємною частиною і до договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р., є такими що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 40,41,42,43 ЗУ Про заставута суперечать йому, так і вимогам самих договорів в яких вказано, що зміни до них вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод, а договори застави товарів в обігу укладені окремими договорами, при чому ПАТ КБ Надра в своєму позові вказував (а.с.4),що у звязку з укладенням додаткового договору 18.02.2008 р.(а.с.18) до договору кредитної лінії № 59-14/МК/2007-980 змінилася сума кредитного ліміту в бік збільшення з 1 300 000 грн. до 2 850 000 грн., між ПАТ КБ Надрата ОСОБА_4 було укладено інший договір застави товарів в обігу від 18.02.2008 р., в якому також змінено максимальну суму кредитного ліміту.

Також судом встановлено, 30.11.2007 р. між ПАТ КБ Надра(Заставодержатель) та ОСОБА_4 (Заставодавець) було укладено договір застави товарів в обігу, згідно до якого Заставодавець ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 по кредитному договору № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р. які полягають в поверненні кредиту 1 300 000 грн., сплаті відсотків за користування ним, неустойки, передає Заставодержателю в заставу товари у обігу, надалі Предмет застави. Родові ознаки, види товарів, які складають предмет застави, а також ринкову вартість кожної одиниці товару, визначену за домовленістю сторін, наведено в Описі товарів, які складають предмет застави, надалі опис, який додається до цього договору і є його невідємною частиною, загальна вартість предмету застави сторонами визначено в розмірі 540338 грн., при чому як вказано п. 1.4. договору заставодавець стверджував, що на момент укладення цього договору, право власності на предмет застави належить йому і він має право без будь яких обмежень відчужувати предмет застави, згідно ж розділу 2 договору, заставодержатель має право у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору № 59-14/МК/2007-980 від 30.11.2007 р. задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, а в разі відсутності такого, у встановленому чинним законодавством України порядку, задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна, що належать заставодавцю, зміни у цей договір вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод, останній набуває чинності з моменту його підписання, і такий підписаний сторонами. (п.п.1.1.,1.2.,1.3.,4.1.,5.2. а.с.11-15)

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 вважає, що договір застави товарів в обігу укладений 30.11.2007 р. між нею та ПАТ КБ Надрає недійсним так як на момент укладення договору право власності на товари в обороті було у ФОП ОСОБА_4М., а не громадянки ОСОБА_4, а тому сторони повинні були укладати вказаний договір відповідно до вимог ст. 181 ГК України, яка передбачає підписання його сторонами та скріплення печаткою.

Проте, з такими доводами відповідача за первісним позовом позивача ОСОБА_4 наведеними в зустрічному позові, та її представника в судовому засіданні, суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно ст.12 ч.1 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 572,584 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченою заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави); у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобовязання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами.

У відповідності до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України та згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України п.7 постанови № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд дійшов висновку, що вказаний правочин вчинено у письмовій формі, з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством. Погодження умов договору відповідають положенням ч.1 ст. 628 ЦК України про те, що зміст вказаного договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, а саме виходячи зокрема з вимог ст.ст.574,576,582,584 ЦК України та ст.ст.40,41,42,43 ЗУ Про заставу, а тому не знайшли свого підтвердження в суді доводи відповідача позивача ОСОБА_4 в зустрічному позові, та її представника ОСОБА_3 в судовому засіданні, що при укладенні договору застави товарів в обігу право власності на товари було у ФОП ОСОБА_4М., а не громадянки ОСОБА_4, так як такі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, зокрема самим оспорюваним договором застави товарів в обігу від 30.11.2007р.(а.с.11) згідно п. 1.4. якого заставодавець ОСОБА_4 саме як фізична особа, а не як фізична особа підприємець, стверджувала, що на момент укладення цього договору, право власності на предмет застави належить їй і вона має право без будь яких обмежень відчужувати предмет застави, який нікому не заставлений, не виступає обєктом судових спорів, не знаходиться в податковій заставі, не є в володінні та користуванні третіх осіб, не виступає обєктом спільної власності, отже на підставі наведеного і необхідно відмовити в зустрічному позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРА про визнання недійсним договору застави товарів в обігу від 30.11.2007 р.

На підставі ст.ст. 202, 546, 547, 572, 574, 626, 627, 628, 629, 638-640 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,61, 88, 208, 209, 212 215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах за первісним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРАдо ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставне майно згідно договору застави товарів в обігу від 18.02.2008 р. відмовити повністю .

В зустрічному позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРА про визнання недійсним договору застави товарів в обігу від 30.11.2007 р. - відмовити повністю .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.Циганко