Справа № 2-3452/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2011 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Горкавої В. Ю. ,

при секретарі Погоріла К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 українсько-американське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані»

-про визнання недійсним договору про надання телекомунікаційних послуг та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір про надання телекомунікаційних послуг в мережі «СDМА-Україна -Україна» від 08.02.2008року укладеного між ним та ОСОБА_2 українсько-американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані», як такий, що не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст. 214 ЦК України. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що п.1.1 додаткової угоди до вказаного договору, що передбачає відсутність надання права позивачу відмовитись від основного договору та/або від цієї додаткової угоди суперечить умовам основного договору, зокрема п.3.2.6, який передбачає надання права лише відповідачу в односторонньому порядку розірвати цей договір, а не позивачу. Також посилається на те, що відповідач в порушення умов договору, надав йому мобільний апарат Nokia 2126 в непридатному для його використання стані, що стало причиною розірвання вказаного договору. Крім того позивач зазначає про безпідставне вимагання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у вигляді штрафних санкцій, оскільки на його думку ним сплачені послуги в повному обсязі. Таким чином вважає умови договору про надання телекомунікаційних послуг несправедливими, неправомірними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. При цьому доповнив позовні вимоги, просив відшкодувати моральну шкоду, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях і яку він оцінює у 10000грн. Додатково до викладеного зазначив, що під час укладання вказаного договору відповідач не надав йому повної інформації про зону покриття та в порівнянні з іншими системами, чим грубо порушив умови договору.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Заперечуючи проти позову, представник відповідача послалась на відсутність законних підстав для визнання вказаного договору недійсним, оскільки при його укладенні сторонами відповідно до норм Цивільного Кодексу України було досягнуто згоди з приводу усіх істотних умов щодо укладення договору. Також зазначила, що дію договору було припинено на підставі письмової заяви позивача, що не суперечило п.1.1 додаткової угоди та відповідно до п.1.2 цієї угоди у разі дострокового припинення договору позивачу було нараховано штрафні санкції в розмірі 3730грн.91коп., про що останнього було належним чином повідомлено, а право вимоги штрафних санкцій за договором позивача перейшло ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору про відступлення прав, що відповідає чинному законодавству. Таким чином вважає, що при підписанні сторонами вказаного договору жодним чином не було порушено принципу рівності сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, зясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного.

Як встановлено судом, 08.02.2008року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 українсько-американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані» було укладено договір №1119743 про надання телекомунікаційних послуг в мережі «СDМА-Україна» та додаткова угода при підключенні до телекомунікаційної мережі «СDМА-Україна» (а.с.6-8).

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надав позивачу абонентське обладнання Nokia 2126 за акційною ціною-0.90грн., а позивач зобовязувався прийняти послуги та оплатити їх вартість на умовах, визначених в цьому договорі, а також додатків до нього та тарифі, встановлених відповідачем.

Відповідно до п.1.1. додаткової угоди до вказаного договору строк дії додаткової угоди складає 730 днів, починаючи з дати її підписання сторонами, протягом яких абонент не має права відмовитись від основного договору та/або від цієї додаткової угоди, а надання послуг, передбачених основним договором, відбувається з урахуванням умов встановлених цією додатковою угодою.

Відповідно до п.1.2 додаткової угоди до основного договору, у разі, якщо абонент відмовляється від основного договору та/або від цієї додаткової угоди до закінчення строку встановленого п.1.1 угоди абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь оператора договірної санкції в розмірі 10 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну цієї додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії.

Судом встановлено, що 09.02.2009 між сторонами було достроково розірвано вказаний договір на підставі заяви позивача, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, в звязку з достроковим розірванням договору, позивачу було нараховано штрафні санкції на загальну суму в розмірі 3730грн.91 коп., які станом на час розгляду справи позивачем не сплачені.

Звернувшись до суду з позовом, позивач просить визнати недійсним договір про надання телекомунікаційних послуг з тих підстав, що відповідач ввів його в оману, надавши йому мобільний апарат Nokia 2126, в непридатному для його використання стані, що стало причиною розірвання зазначеного вище договору, а також п.1.1 додаткової угоди на його думку суперечить п.3.2.6 основного договору, який передбачає надання права лише відповідачу в односторонньому порядку розірвати цей договір, а не позивачу. Крім того ствердив, що відповідач в порушення п.6.9 основного договору передав право вимоги по його зобовязанням за договором третім особам.

Проте, суд не може погодитись з позовними вимогами з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину ЦК України, актам цивільного законодавства.

Разом з тим, підстави для визнання даного договору недійсним відсутні, оскільки позивач був ознайомлений з умовами договору, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, він чітко усвідомлював всі умови договору і вважав їх прийнятними для себе, а також ознайомлений з іншою інформацією згідно з вимогами законодавства, вся надана інформація йому цілком зрозуміла та не потребує додаткового тлумачення, про що свідчить його підпис під договором без будь-яких застережень та жодних обмежень.

Крім того, суд не може погодитись з доводами позивача про невідповідність умов договору, що є несправедливими вимогам Закону «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до п.6 ч.3 ст. 18 цього Закону, несправедливими умовами є, зокрема, умови договору про надання продавцю(виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається.

Тому твердження позивача щодо невідповідності умов вказаного договору законодавству України є цілком безпідставними та такими, що не ґрунтуються на діючому законодавстві України.

Посилання позивача на положення ч.2 ст. 214 ЦК України, відповідно до яких особи, які вчинили дво-або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю виконані суд не приймає до уваги, оскільки зазначений вище договір містить інші умови, зокрема п.3.3.5 договору передбачено, що абонент має право розірвати цей договір письмово, попередивши про це оператора за 10 робочих днів до припинення користування телекомунікаційними послугами. У випадку підписання додаткової угоди за абонентом також залишається право відмовитись від договору та/або додаткової угоди, при умові оплати суми договірної санкції.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача про неправомірне відступлення відповідачем прав та обовязків за вказаним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як ствердила представник відповідача в судовому засіданні право вимоги по зобовязанням позивача за вказаним договором перейшло від відповідача -ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору №887 від 05.08.2010.

Таким чином право відповідача на передачу права вимоги по зобовязанням позивача за вказаним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не суперечить чинному на час укладення договору законодавству.

Згідно з п.5 ч.1ст. 33 Закону України «Про телекомунікаційні послуги», споживач зобовязаний виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання позивача на те, що договір про надання телекомунікаційних послуг є несправедливим, не є підставою звільнення від виконання зобов'язань або відповідальності за їх порушення, оскільки позивач сам уклав цей договір з відповідачем на підставі вільного волевиявлення, і ставлячи підпис, вважав його справедливим.

З аналізу умов договору про надання телекомунікаційних послуг та додаткової угоди до договору не вбачається, що вони суперечать нормам Цивільного кодексу України або іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи позивач не довів наявність сукупності підстав, передбачених ст.215 ЦК України, необхідних для визнання договору про надання телекомунікаційних послуг в мережі «СDМА-Україна» недійсним.

Оскільки порушення відповідачем прав позивача при виконанні умов вказаного договору судом не встановлено, відсутні підстави згідно зі ст.ст. 23, 1167 ЦПК України для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 10000грн. До того ж слід зазначити, що вимоги про відшкодування моральної шкоди та її розмір позивачем не обґрунтовані та суду не доведені.

З огляду на викладене, аналізуючи норми чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 українсько-американське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані» діяв відповідно до норм чинного законодавства та в межах своїх повноважень, а тому в позові ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6, 203, 215, ст.ст.627-629, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.88, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223, ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 українсько-американське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані» про визнання недійсним договір про надання телекомунікаційних послуг та відшкодування моральної шкоди відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. Ю. Горкава