Справа № 2-7626/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.

при секретарі Вобліковій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк`про визнання незаконним, та недійсним змін відсоткової ставки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2011 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просив суд:

- визнати незаконним збільшення ПАТ «ВТБ Банк`відсоткової ставки на 2% за користування кредитом за кредитним договором № 06.10/07-КІ від 06.08.2007 року та кредитним договором №06.11/07-КІ від 06.08.2007 року за невиконання п.5.12 договору про внесення змін №1 від 28.12.2010 року до кредитного договору №06.10/07-КІ від 06 серпня 2007 року та кредитного договору 06.11/07-КІ від 06.08.2007 року;

- визнати недійсними збільшення відповідачем відсоткової ставки на 2% за користування кредитом за кредитним договором 06.10/07-КІ від 06.08.2007 року та кредитним договором №06.11/07-КІ від 06.08.2007 року до кредитного договору №06.10/07-КІ від 06 серпня 2007 року та кредитного договору №06.11/07-КІ ВІД 06.08.2007 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

06 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк`в особі Дніпропетровської філії відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода № 06.10-1 /07-КІ.

Судом встановлено, що відповідно до даної Генеральної угоди банк надає клієнту кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках Генеральної угоди і які є її невід`ємними частинами. Умови надання, термін погашення та розмір кожного кредиту оформлюється також кредитними договорами.

Судом встановлено, що 06 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №06.10/07-КІ.

Відповідно до п.2.5. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит для оплати частини вартості Ѕ частки нежитлових споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 06 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №06.11/07-КІ.

Відповідно до п.2.5 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит для оплати частини вартості Ѕ частки нежитлових споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 28 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив Ѕ частину нежитлової будівлі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був підписаний акт прийому-передачі кредитних справ, тобто позивач перевів на себе виплату кредиту по зазначеному кредитному договору за Ѕ частини вищезазначеної будівлі, яка раніше належала ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 28 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін №1 до кредитного договору № 06.10/07-КІ від 06 серпня 2007 року.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору про внесення змін, предметом кредитного договору є надання банком позичальнику грошових коштів.

Відповідно до п.7.7 кредитного договору, банк має право ініціювати перегляд та зміну розміру відсоткової ставки протягом строку дії цього договору у випадках зміни вартості залучення строкових коштів банками України згідно з офіційними даними Національного Банку України, зміни облікової ставки Національного банку України, введення оподаткування банківських операцій з залучення строкових коштів, збільшення норм відрахувань до фонду гарантування вкладів фізичних осіб, збільшення рівня інфляції, зміни відсоткових ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України нормативно-правових актів або рішень, що мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку, та у разі настання інших подій, незалежних від волі цього договору. Про необхідність перегляду та зміну розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення проекту договору про внесення змін до цього договору та відповідного листа з повідомленням про вручення або шляхом доставки особисто позичальнику на адресу позичальника, вказану в розділі 9 цього договору, або будь-яку іншу адресу додатково письмово повідомлену позичальником.

Відповідно до п.5.12 кредитного договору, у строк, що не перевищує 30 календарних днів з дня укладення договору купівлі-продажу Ѕ частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позичальник зобов`язаний забезпечити здійснення реєстрації прав власності на об`єкт нерухомості у відповідності з вимогами чинного законодавства України та укласти іпотечний договір, де предметом іпотеки буде нерухоме майно, а саме нежитлова будівля, яка належить на праві власності позивачу.

Відповідно до п.8.2 кредитного договору, у разі невиконання/неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених п.5.12. цього договору, банк збільшує рівень відсоткової ставки за користування кредитом на 2% річних у разі невиконання цієї умови та знижує процентну ставку до попереднього рівня після їх виконання.

В судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що 28 січня 2011 року, банк його повідомив в телефонному режимі про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором на 2% за невиконання позивачем вимог п.5.12 кредитного договору, а 07 лютого 2011 року представником позивача в банку було отримано в письмовій формі оригінал повідомлення про підвищення відсоткової ставки з 28 січня 2011 року на 2%. Крім того, банк не надав представнику позивачу графіки погашення кредиту, відсотків по кредиту розрахованих з урахуванням нової відсоткової ставки.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

12 грудня 2008 року був прийнятий Закон України № 661-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 09 січня 2009 року.

Відповідно до ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір укладали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Пунктом 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв`язку з виявленням однієї із сторін.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати незаконним збільшення ПАТ «ВТБ Банк`відсоткової ставки на 2% за користування кредитом за кредитним договором № 06.10/07-КІ від 06.08.2007 року та кредитним договором №06.11/07-КІ від 06.08.2007 року за невиконання п.5.12 договору про внесення змін №1 від 28.12.2010 року до кредитного договору №06.10/07-КІ від 06 серпня 2007 року та кредитного договору 06.11/07-КІ від 06.08.2007 року.

Стосовно вимог позивача, щодо визнання недійсними збільшення відповідачем відсоткової ставки на 2% за користування кредитом за кредитним договором 06.10/07-КІ від 06.08.2007 року та кредитним договором №06.11/07-КІ від 06.08.2007 року до кредитного договору №06.10/07-КІ від 06 серпня 2007 року та кредитного договору №06.11/07-КІ ВІД 06.08.2007 року, суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У випадках встановлених, цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до п.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України, а саме:

- зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.202 ЦК України,одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Таким чином, за змістом дій щодо підвищення відсоткової ставки їх не можна віднести до поняття правочин, а тому суд не вбачає необхідності у визначинні цих дій недійсними, оскільки суд дає оцінку їм визнаючи їх незаконними.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 8 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування оплати судового збору та 37 грн., в рахунок відшкодування оплати ІТЗ, а всього 45 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк`про визнання незаконним повідомлення про підняття відсоткової ставки задовольнити частково.

Визнати незаконним збільшення ПАТ «ВТБ Банк`відсоткової ставки на 2% за користування кредитом за кредитним договором № 06.10/07-КІ від 06.08.2007 року та кредитним договором №06.11/07-КІ від 06.08.2007 року за невиконання п.5.12 договору про внесення змін №1 від 28.12.2010 року кредитного договору №06.10/07-КІ від 06 серпня 2007 року та кредитного договору 06.11/07-КІ від 06.08.2007 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ПАТ «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 45 грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Г.В.Черновськой