Справа № 2-3/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Горулька О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4А,

ОСОБА_5,

представника відповідача КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району- ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7 сільської ради

ОСОБА_8,

представника третьої особи на стороні позивачки Решетилівської державної нотаріальної контори - ОСОБА_9,

особи, яка надає правову допомогу позивачці ОСОБА_1, -

ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району, ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району про визнання права власності на 4/5 частки житлового будинку № 9, розташованого по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, скасування державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок на імя ОСОБА_3 та покладення на КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського районуобовязку зареєструвати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно її право власності на вказаний вище спірний житловий будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок № 9, розташований по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, на імя ОСОБА_11, скасування державної реєстрації права власності спірного житлового будинку на імя ОСОБА_11 та ОСОБА_12, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 15.01.2003 року на імя ОСОБА_12, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 4/5 частки житлового будинку № 9, розташованого по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, скасувати державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок на імя ОСОБА_3 та зобовязати КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського районузареєструвати її право власності на спірний житловий будинок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вказаний вище спірний житловий будинок був придбаний нею спільно з відповідачем ОСОБА_3 в період їхнього спільного проживання у зареєстрованому шлюбі. Відповідач більше двадцяти років не проживав у цьому будинку і вона за власні кошти здійснила в ньому добудови, газифікувала його, забезпечила водопостачання, здійснювала капітальні та поточні ремонти, внаслідок чого вартість будинку суттєво збільшилася. Право власності на цей будинок було оформлено на їхню дочку ОСОБА_11, а після смерті дочки вона прийняла його у спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину. У квітні 2009 року вона звернулася до КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського районуіз заявою про реєстрацію її права власності на цей житловий будинок, але їй було відмовлено з тих підстав, що право власності на цей будинок зареєстровано за іншою особою. Їй стало відомо, що цією особою є відповідач ОСОБА_3

У свою чергу відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок, видане 20.12.2001 року виконкомом ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району на імя ОСОБА_11, скасувати державну реєстрацію цього житлового будинку від 20.12.2001 року на імя ОСОБА_11, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок, видане Решетилівською держнотконторою 15.01.2003 року на імя ОСОБА_12 та скасувати державну реєстрацію цього житлового будинку від 17.01.2003 року на імя ОСОБА_12, посилаючись на те, що спірний житловий будинок належить йому на праві особистої приватної власності.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити і суду пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 вона проживала у зареєстрованому шлюбі з 1968 року. Приблизно у 1974 році судом шлюб між ними було розірвано, але вони продовжували проживати спільно однією сімєю та вести спільне господарство. Приблизно у 1973 році вони з дітьми переїхали до с. Жовтневе Решетилівського району. Під час роботи відповідача у колгоспі ім. Ульянова Решетилівського району колгосп надав її чоловікові кредит як члену колгоспу і вони придбали житловий будинок по вул. Жовтневій в с. Жовтневе Решетилівського району. Виплачували кредит вони спільними коштами частково із заробітку відповідача, частково із її заробітку, частково за рахунок спільного господарства. Їхня дочка ОСОБА_13 була інвалідом з дитинства, тому для того, щоб їй було ближче ходити до школи, вони весною 1988 року продали свій будинок по вул. Жовневій. За виручені від продажу цього будинку кошти купили житловий будинок по вул. Зеленій, 9 в с. Жовтневе Решетилівського р-ну та погасили решту кредиту, наданого колгоспом, у розмірі близько 3000 крб. Спірний житловий будинок вони придбали за спільні кошти для спільного проживання всієї сімї та у спільну власність. Вона також вважає себе співвласником цього будинку. Після придбання будинку, восени 1988 року відповідач назавжди залишив сімю і сказав, що все придбане він залишає дітям. З тих пір відповідач не зявлявся до них і не цікавився будинком. За відсутності відповідача за власні кошти вона здійснила прибудову до будинку, де організувала ванну, туалет, кухню, газифікувала будинок, провела водопровід, телефон, проводила ремонти будинку. Відповідач в цьому участі не приймав зовсім. Добудови до будинку нею узаконювалися, для чого їй доводилося їздити до м. Полтави, але подробиць цього вона не памятає. Під час газифікації необхідні були правовстановлюючі документи на будинок. Оскільки в цьому будинку залишилася прописаною лише їхня дочка ОСОБА_13, було вирішено формально оформити право власності на будинок на неї як на дитину-інваліда, ОСОБА_7 сільська рада видала про це довідку, а згодом і свідоцтво про право власності на будинок на імя дочки. У 2002 році їхня дочка ОСОБА_13 померла і тоді відповідач зявився на її поховання. До цього часу всі поліпшення в будинку вже були виконані і відповідач їх бачив, але жодних претензій до неї з приводу цього не предявляв. Так як свідоцтво про право власності на спірний будинок було видане на імя дочки ОСОБА_13, після смерті дочки вона прийняла цей будинок у спадщину. Навесні 2009 року вона вирішила зареєструвати своє право власності на будинок, звернулася з приводу цього до КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району, але отримала відмову з тих підстав, що право власності на будинок вже зареєстровано за іншою особою. Від відповідача ОСОБА_3 почали надходити вимоги про її виселення з будинку. До цього її право власності на будинок ніким не оспорювалося. Також вважає, що відповідач пропустив строк позовної давності і заявляє про застосування до зустрічного позову позовної давності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, а зустрічний позов підтримав і суду пояснив, що у 1968 році він зареєстрував шлюб з позивачкою. У 1974 році їхній шлюб в судовому порядку було розірвано, а зареєстровано розірвання шлюбу 20.05.1988 року. Протягом цього часу вони продовжували проживати з позивачкою разом однією сімєю, вели спільне господарство, разом виховували дітей. З 1975 року вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1976 році його було прийнято в члени колгоспу ім. Ульянова Решетилівського району, а в 1977 році їм дали квартиру в будинку, що належав колгоспу. Згодом колгосп ім. Ульянова надав йому кредит на придбання житлового будинку у розмірі 12 000 крб. За ці кошти він придбав для всієї сімї житловий будинок № 63 по вул. Жовтневій в с. Жовтневе. У 1988 році він продав цей будинок і купив будинок № 9 по вул. Зеленій в с. Жовтневе для того, щоб їхній дочці ОСОБА_13 було ближче ходити до школи. У 1988 році він звертався до суду із позовом про виселення позивачки та їхньої дочки ОСОБА_13 з цього будинку, але потім від цього позову відмовився. За його вказівкою дочку ОСОБА_13 по досягненню 16-річного віку, який настав у 1988 році, прописали в його будинку. Приблизно через три роки там прописалася і позивачка. Йому було відомо про це, але він не заперечував. Він мав намір переписати будинок на дочку ОСОБА_13. Про те, що документи на будинок були оформлені на дочку ОСОБА_13 йому стало відомо приблизно через чотири роки після її смерті. Про оформлення позивачкою спадщини на будинок йому стало відомо після одержання копії її позовної заяви. Проти забезпечення будинку водопостачанням та його газифікацію позивачкою він не заперечував. Участі в утриманні будинку та підтриманні його в належному стані він не приймав, оскільки вважає, що це повинні були робити позивачка та його дочка. Дозволу на добудови та поліпшення будинку позивачка у нього не питала. Після смерті дочки ОСОБА_13 він мав намір продати будинок, але за проханням другої дочки ОСОБА_14 вирішив залишити будинок її сину, а своєму внукові ОСОБА_15. Доказів цього надати суду не може.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 позов не визнав, вважає його безпідставним, зустрічний позов підтримав, вважає, що спірний житловий будинок відповідачем ОСОБА_3 придбаний за його особисті кошти в період, коли шлюб між сторонами був розірваний, а тому позивачка не може претендувати на право власності у цьому будинку. Крім того вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності для захисту своїх прав власності. Добудови до будинку вважає самочинним будівництвом, яке не підлягає розподілу.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району ОСОБА_8 суду пояснив, що він працює ОСОБА_7 сільським головою. Свідоцтво про право власності від 04.09.2008 року було видане ОСОБА_7 сільською радою на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.03.1988 р. На момент видачі цього свідоцтва він перебував у відпустці, обовязки сільського голови виконував секретар сільської ради Колотій. Він особисто це свідоцтво не видавав. Про обставини видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок у 2001 році йому нічого не відомо і про це він не знав. Яким чином узаконювалися добудови до спірного будинку йому не відомо. Вважає свідоцтво про право власності від 04.09.2008 року незаконним.

Представник відповідача - КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського районуОСОБА_6 не визнав ні первісний ні зустрічний позови, заявив, що у вирішенні спірного питання покладається на розсуд суду і суду пояснив, що у 2008 році відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з питання реєстрації його права власності на спірний будинок, подав всі необхідні документи. Про обставини зміни технічної характеристики спірного будинку порівняно з технічною характеристикою, вказаною у договорі купівлі-продажу будинку, йому не відомо. Була виготовлена технічна документація та свідоцтво про право власності на будинок. Згодом це свідоцтво було підписане та видане сільською радою. Також було зареєстроване право власності на цей будинок за відповідачем.

Про те, що право власності за цим будинком було вже зареєстроване працівникам КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського районуне було відомо. Якби про це було відомо, то відповідачеві ОСОБА_3 у реєстрації права власності було б відмовлено.

Представник третьої особи Решетилівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 суду пояснила, що про обставини придбання та користування спірним житловим будинком їй стало відомо лише під час судового розгляду даної справи. Позивачкою ОСОБА_1 після смерті дочки ОСОБА_13 у встановлений законом строк було подано заяву про прийняття спадщини та надані всі необхідні належним чином оформлені документи. Ніхто інший з приводу спадщини до нотаріальної контори не звертався. Документи, надані позивачкою, не викликали жодної підозри і надавали всі підстави для видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: вул. Зелена, 11, по сусідству з позивачкою, позивачка є двоюрідною сестрою її чоловіка. Навесні 1988 року позивачка та відповідач разом з двома дітьми переїхали в будинок № 9 по вул. Зеленій в с. Жовтневе, продавши перед цим попередній будинок, а восени цього року відповідач поїхав до своєї матері і з тих пір аж до смерті їхньої дочки ОСОБА_13 вона його не бачила. Позивачка ОСОБА_1 сама за власні кошти добудовувала будинок, газифікувала його, проводила воду, її чоловік також домопагав позивачці в цьому. Відповідач ОСОБА_3 жодної участі у поліпшенні та підтриманні будинку у належному стані не приймав.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що з 1982 року по 1994 рік вона працювала секретарем Жовтневої сільської ради і оформляла договір купівлі-продажу спірного будинку. Сімю ОСОБА_3 на той час вона знала, але не памятає, чи відповідач сам приходив оформляти договір купівлі-продажу, чи сторони приходили удвох, а також не памятає, чи сторони на той час жили разом, чи окремо. Реєстрація нотаріальних дій здійснювалася у спеціальних книгах.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що з 1996 року вона працювала секретарем Жовтневої сільської ради, а у 2001 році виконувала обовязки сільського голови. Довідки на оформлення права власності на житлові будинки видавалися на підставі записів у погосподарських книгах.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з 1978 року по 2001 рік вона працювала на посаді діловода ОСОБА_7 сільської ради, а з 2001 року по 2006 рік секретарем цієї сільської ради. З сімєю ОСОБА_3 вона знайома з 1978 року. Протягом часу спільного проживання сторін вона товаришувала з цією сімєю, а коли відповідач залишив сімю, відносини припинилися. Обставини видачі свідоцтва про право власності вона не памятає. Памятає, що довідки видавалися про те, хто прописаний в погосподарській книзі. Свідоцтво про право власності виготовляло БТІ, а в сільській раді воно підписувалося і видавалося. На момент придбання спірний будинок був не газифікований і без води, добудовувався і поліпшувався пізніше, відповідач у цьому участі не приймав.

Із матеріалів справи вбачається наступне:

згідно копії договору купівлі-продажу від 01 березня 1988 року (а.с. 123) та оглянутого в судовому засіданні оригіналу цього договору, що знаходиться на арк. 1 у справі нотаріально посвідчених договорів дарування, купівлі-продажу, заповітів виконкому ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району за період з 01.03.1988 року по 28.12.1988 року вбачається, що цього числа відповідач ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_20 купила житловий будинок в с. Жовтневе Решетилівського району за 8020 крб. Номер будинку та вулиця у договорі не зазначені, одначе в судовому засіданні встановлено, що цей будинок розташований на вул. ОСОБА_7.

Згідно копії купівлі-продажу від 05 березня 1988 року (а.с. 40) та оглянутого в судовому засіданні оригіналу цього договору, що знаходиться на арк. 5 у справі нотаріально посвідчених договорів дарування, купівлі-продажу, заповітів виконкому ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району за період з 01.03.1988 року по 28.12.1988 року вбачається, що цього числа ОСОБА_15, який діяв від імені ОСОБА_21,. продав, а відповідач ОСОБА_3 купив житловий будинок в с. Жовтневе Решетилівського району за 5200 крб. Номер будинку та вулиця у договорі не зазначені, одначе в судовому засіданні встановлено, що цей будинок розташований за адресою: вул. Зелена, 9.

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 7) ОСОБА_11 народилася 23.06.1972 року і її батьками були позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 розірваний і розірвання цього шлюбу зареєстровано 20 травня 1988 року (а.с. 41).

Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_11 померла 09.05.2002 року.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.12.2001 року , виданого ОСОБА_7 сільською радою Решетилівського району власником житлового будинку № 9 по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського р-ну була ОСОБА_11В.(а.с.91). На даному свідоцтві мається реєстраційний напис КП Полтавського БТІ Інвентаризатор про реєстрацію права власності ОСОБА_11 на будинок у реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 545 від 20.12.2001 р.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2003 року вбачається, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_11 є її мати ОСОБА_12, спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованих по вул. Зеленій, 9 в с. Жовтневе Решетилівського району (а.с. 8). На даному свідоцтві мається реєстраційний напис КП Полтавського БТІ Інвентаризаторпро реєстрацію права власності ОСОБА_12 на будинок у реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 545 від 17.01.2003 р.

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 12 вересня 2006 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_22 та ОСОБА_12, якій після розірвання шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_18, що підтверджує той факт, що спадкоємець ОСОБА_12 та позивачка ОСОБА_1 одна і та ж особа.

Згідно реєстраційних документів права власності на нерухоме майно 04.09.2008 року зареєстроване право власності відповідача ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Жовтневе, вул. Зелена,9 (а.с. 42-44).

Із відповіді КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району№ 151 віл 18.05.2009 року на адресу позивачки ОСОБА_1 вбачається, що останній відмовлено у проведенні реєстрації права власності на спірний житловий будинок з тих підстав, що право власності на даний будинок вже зареєстроване за іншою особою (а.с. 11).

Із оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг№ 13 за 1986-1990 р.р., № 25 за 1991-1995 р.р., № 25 за 1996-2000 р.р., № 25 за 2001-2005 р.р. та довідок ОСОБА_7 сільської ради (а.с. 10, 47,76) вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з моменту придбання спірного житлового будинку і до цього часу проживає та зареєстрована в ньому за винятком періоду з 21.06.1989 року по 01.10.1991 року, ОСОБА_11 проживала та була зареєстрована у спірному будинку до своєї смерті, відповідач ОСОБА_23 15.09.1988 року вибув з спірного будинку тимчасово, а з 25.10. 1989 року остаточно і до цього часу в ньому не проживає.

Із висновку експерта № 195 від 15.05.2010 року з додатками до нього вбачається, що ринкова вартість спірного домоволодіння може становити 45240 грн. У даному домоволодінні за період з 05.03.1988 року по 15.01.2010 року було побудовано прибудову літ а, навіс літ б1, огорожу № 2 та огорожу № 3, загальна ринкова вартість яких становить 21703 грн (а.с. 134-161).

Із наданих позивачкою копій товарних чеків (а.с. 62-72) вбачається, що позивачкою за період із 1990 р. по 2008 р. придбавалися різні будівельні матеріали, що підтверджує її показання в частині, де вона стверджує, що вказані вище добудови та поліпшення житлового будинку були здійснені нею.

Судом встановлено, і це не заперечується жодною із сторін, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували свій шлюб у 1968 році. Розірвавши в судовому порядку у 1974 році шлюб, сторони продовжували проживати разом однією сімєю, вести спільне господарство, разом виховувати дітей і зареєстрували розірвання шлюбу лише 20.05.1988 року.

Згідно ст. 44 Кодексу про шлюб та сімю УРСР, діючого на момент виникнення цих правовідносин, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розірвання шлюбу в органах запису актів громадянського стану.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР, діючого на момент виникнення правовідносин з приводу права власності на спірний житловий будинок, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Таким чином як житловий будинок по вул. Жовтневій в с. Жовтневе Решетилівського району, так і спірний житловий будинок придбані сторонами під час шлюбу, за спільні кошти і спільними зусиллями, для спільного користування, а тому були спільною сумісною власністю сторін. З урахуванням вищезазначеного та приймаючи до уваги те, що відповідачем ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів того, що спірний житловий будинок придбаний ним за власні кошти, нажиті ним до шлюбу чи отримані в дар чи в порядку спадкування, суд критично оцінює позицію відповідача та його представника в частині, де вони стверджують, що спірний житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача.

Згідно діючої на момент виникнення спірних правовідносин ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю УРСР у разі розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх долі визнаються рівними. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх окремого проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

За таких обставин суд находить, що позивачка ОСОБА_1 як один із подружжя на момент придбання спірного житлового будинку набула право власності на ? частину спірного житлового будинку в первісному його виді, а з урахуванням покращення сумісного майна, внаслідок чого його вартість збільшилася майже удвічі, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за позивачкою права власності на ?? частини цього будинку, а тому позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_3 на спірний житловий будинок.

Стосовно зустрічного позову відповідача суд приходить до висновку, що виконком ОСОБА_7 сільської ради Решетилівського району без належних правових підстав видав на імя ОСОБА_11 свідоцтво про право власності на житловий будинок, яке стало підставою для одержання позивачкою ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на цей будинок та проведення реєстрації права власності ОСОБА_11 та ОСОБА_1 на будинок.

У звязку з цим суд находить, що зустрічний позов відповідача ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивачки ОСОБА_1 в частині покладення на відповідача КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського районуобовязку провести державну реєстрацію її права власності на спірний житловий будинок, суд виходить з того, що обовязок відповідача проводити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно покладений законом. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може підміняти собою закон, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності до вимог первісного та зустрічного позовів, суд находить, що твердження позивачки та відповідача про те, що про порушення їх права власності їм стало відомо в межах встановленого законом строку позовної давності нічим не спростовані, а тому суд не находить підстав для застосування позовної давності.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 22, 28, 44 КпШС УРСР, ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, суд ,-

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини житлового будинку № 9 з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області.

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок № 9 з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, - скасувати.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсними свідоцтво про право власності на житловий будинок № 9 з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований по вул. Зеленій в с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, видане ОСОБА_7 сільською радою Решетилівського району 20.12.2001 року на імя ОСОБА_11, та свідоцтво про право на спадщину від 15.01.2003 року на вказаний вище житловий будинок, видане Решетилівською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_1.

Скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_11 від 20.12.2001 року, запис у реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 545, та реєстрацію права власності ОСОБА_12 (в даний час ОСОБА_1О.) від 17.01.2003 року, запис у реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 545, на вказаний вище спірний житловий будинок.

Стягти з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 230 (двісті тридцять) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий :