Справа № 2-254/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2011 року

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Потеряйко С.А.

при секретарі: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно борг за кредитним договором № від 20.12.2007 року в сумі 61879,51 грн та судові витрати, а саме: державне мито в розмірі 618,79 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно, надав до суду заяву в якій просить слухати справу у їх відсутність, позов просить суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 С М., якому було направлено повістку про виклик до суду за його місцем проживання, в судове засідання не зявився, про день, час слухання справи належно повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та суду пояснив, що дійсно 20.12.2007 року між ним та позивачем був укладений кредитний договір № на суму 76450 грн на 72 місяці зі сплатою 13,50% річних за користування кредитом. Дані кошти ним бралися на покупку автомобіля ВАЗ 21112, який відповідно до договору застави №392 від 20.12.2007 року, укладеним між ним та позивачем, був переданий у заставу банку ПАТ «ОСОБА_1 Аваль». В звязку з тим, що він не зміг виконувати зобовязання щодо сплати кредиту, 22.02.2010 року він звернувся із заявою до директора КРД «ОСОБА_1 Аваль» про надання дозволу на добровільну реалізацію автомобіля НОМЕР_1 та кошти, виручені від продажу автомобіля направити на погашення залишку боргу по кредитному договору від 20.12.2007 року. Крім того, він звернувся із відповідною заявою на імя директора КРД «ОСОБА_1 Аваль» 22.02.2010 року про списання пені, в звязку з добровільною передачею автомобіля ВАЗ на реалізацію для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно акту огляду стану та наявності предмету застави автомобіля ВАЗ 21112 та результатів перевірки предмету застави, автомобіль ВАЗ 21112, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, два комплекти ключів, сервісна книжка, три ключі кодування бортового компютера були передані працівнику ( представнику) «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_4. Крім того, відповідач стверджує, що позивачем жодного разу, з моменту передачі автомобіля ВАЗ 21112 на реалізацію, не направлялися в його адресу повідомлення про заборгованість перед банком. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 20.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» (далі позивач) та відповідачем в справі ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № від 20.12.2007 року згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі в розмірі в сумі 76 450 гривень, а саме на купівлю автомобіля ВАЗ 21112 2007 року випуску. Відповідач зобовязувався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу в строк та на умовах, передбачених договором.

Також 20.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» (далі позивач) та відповідачем в справі ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Банком відповідати по боргових зобовязаннях ОСОБА_2

Також 20.12.2007 року між позивачем та відповідачем в справі ОСОБА_2 був укладений договір застави, відповідно до якого предметом застави є автомобіль ВАЗ 21112 2007 року випуску.

Позивач стверджує, що в порушення вимог договору кредиту, відповідач не виконував належним чином свої зобовязання і 18.03.2009 року йому було надіслано повідомлення про заборгованість перед позивачем. Позивач стверджує, що невиконання відповідачем зобовязань призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 18 лютого 2011 року складає 61879,51 грн., з яких: 48743,01 грн. основна заборгованість по кредитному договору; 5072,48 грн. заборгованість за несплаченими відсотками; 3429,25 грн пеня за прострочення строків погашення відсотків; 4634,77 грн пеня за порушення строків сплати кредиту.

Проте, 22.02.2010 року відповідач передав позивачеві предмет застави автомобіль ВАЗ 21112 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 для реалізації та погашення залишку боргу за кредитним договором та погашення пені.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки., а відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова або одностороння зміна його умов не допускається.

Позивачем не надано суду доказів щодо повідомлення відповідача про існуючу заборгованість перед Банком після передання йому предмету застави на реалізацію. Крім того, позивачем приховано факт передання предмету застави на реалізацію і погашення заборгованості за кредитним договором.

Тому, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 81, 88, 208, 209, 212215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 1050, 1052, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий: