№ 2-2005
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2011 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого-судді Богдана С.І.

при секретарі Боднар С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю звернувся до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

В позові зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду від 20.07.2004 року було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем.

В шлюбі у сторін народилася одна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою КЖРЕП № 6 м. Чернівці № 2686 від 04.07.2011 року, ОСОБА_4 зареєстрована і проживає з позивачкою у АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Всупереч ст.. 80 СК України після розірвання шлюбу відповідач не виконує свого батьківського обовязку по утриманню дитини, в тому числі матеріально, не підтримує жодних звязків.

На теперішній час ОСОБА_4, яка є гр.. України, на законних підставах тимчасово перебуває за кордоном в Італії, про що видано відповідний дозвіл від 30.05.2011 року. На такий виїзд із України за кордон відповідач надав дозвіл.

Однак, на даний час строк цього документу закінчився і для посвідчення особи гр.. України під час перебування в Італії та повернення ОСОБА_4 в Україну де вона проживатиме, згідно ст.. 2 Закону України « Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України » необхідний проїзний документ дитини, оформлення якого провадиться на підставі згоди обох батьків.

Позивачка звернулася до відповідача з проханням підписати таке клопотання, однак він відмовився надати відповідний дозвіл чи письмову відмову, незважаючи на любов дитини до України, необхідність її належного фізичного, духовного та морального розвитку, що можливе лише у країні, де вона народилася, здобуття дитиною повної загальної освіти, піклування про що є обовязком батьків.

Така відмова надає можливість отримати дозвіл на виїзд за кордон на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст.. 171 СК України при вирішенні будь-яких питань стосовно життя дитини потрібно враховувати її думку, а вона неодноразово висловлювала своє бажання проживати зі своєю матір»ю, яка на теперішній час перебуває на території Італії.

У звязку з відсутністю порозуміння між сторонами стосовно виховання дитини, для захисту її інтересів, позивачка звертається до суду і просила прийняти рішення, яким надати дозвіл на виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені вимоги у повному обсязі і дав свої пояснення.

Відповідач позовних вимог не визнав, просив відмовити в позові і дав свої пояснення.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що в позові позивачці потрібно відмовити.

Судом встановлено, що сторони дійсно перебували в шлюбі з 09.07.1999 року, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між ними був розірваний.

Під час шлюбу у сторін народилася дитина, дочка ОСОБА_4, 24 січня 2001 року.

Також судом встановлено, що на теперішній час позивачка ОСОБА_1 тимчасово знаходиться в Італії на роботі. Незаконно, без належного дозволу як батька дитини, так і відповідних державних органів ОСОБА_1 вивезла дитину сторін до себе в Італію, де вона на теперішній час проживає. Про те, що малолітня ОСОБА_4 проживає в Італії підтверджується дозволом на проживання неповнолітньої.

Позивачка не надала підтверджуючих документів про те, що дитина виїхала в Італію на законних підставах і того, що такий дозвіл на виїзд неповнолітньої за кордон повинен надаватися періодично.

Таким чином судом встановлено, що підстав для надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон немає, оскільки дитини на території України немає, при цьому суд враховує, що позивачка була в Україні і 16.07.2011 року надавала довіреність на ведення її справи в судових органах і в цей час могла вирішити всі питання по заявленому позові, а тому позивачці слід відмовити в позові.

На підставі викладеного та ст.ст. 2, 4 ч.1 та 2 Закону України « Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України », керуючись ст.ст. 10,60,209,213,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Богдан С.І.