АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/851/11 Справа № 22ц-9197/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_2Г звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк в особі Відділення Центральне Дніпродзержинської філії про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі посилалися на те що кредитні договори № DZHCG112330510 від 30.07.2007 року, № DZHCG 212330510 від 30.07.2007 року були укладені між ним та відповідачем під впливом оману зі сторони відповідача, який не надав йому, відповідно до ст.15 ч.І Закону України «Про захист прав споживачів», достовірної інформації перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, зокрема про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між його зобов'язаннями як споживача: переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

ОСОБА_2Г також посилався на те, що перед укладанням валютного кредитного договору в іноземній валюті, банк зобов'язаний був повідомити його у письмовій формі про методику розрахунку середньозваженого курсу гривні стосовно валюти кредиту, порядок залучення статистичних даних для розрахунку середньозваженого курсу гривні стосовно валюти кредиту, аналітичний прогноз авторитетної організації стосовно-курсу гривні протягом часу, порівнювальним зі строком дії договору, порядок курсоутворення під час виконання зобов'язань за Договором.

Оскільки платежі по кредиту здійснювалися у доларах США за рахунок його доходів, які він отримує у національній валюті гривні, то його зобов'язання залежать від коливань курсу долара і ця залежність є основним недоліком валютного кредитування.

Тому ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Суд визнав недійсним з моменту укладення договір кредиту Визнати недійсними кредитні договори: № DZHCG1 12330510 від 30.07.2007 року т.: Уз DZHCG від 30.07.2007 року. - укладені між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк у особі Відділення «Центральне» Дніпродзержинської філії.

В останній частині у задоволенні позову відмовити.

З таким рішенням не погодилися ПАТ КБ ПриватБанк і звернувся з апеляційною скаргою, в якої ставить питання про скасування рішення суду, та постанову нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства /а.с. 83-88/.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, згідно п. 4 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ПАТ Комерційний банк ПриватБанк у особі Відділення Центральне Дніпродзержинської філії 30.07.2007 року були укладені 2 кредитні договори: № DZHCG1 12330510 та № DZHCG 212330510. Згідно з п.2.1. та п.7.1. цих договорів відповідач надав позивачу кредит відповідно у розмірі 30 160 доларів США та 5 800 доларів США на придбання квартири, а позивач зобов'язався належним чином використати і повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення спірних договорів кредиту індивідуальна ліцензія НБУ на використання іноземної валюті при здійсненні платежів за вказаними договорами кредиту була відсутня і що ОСОБА_2 чинним законодавством не було надано права здійснювати використання готівкової іноземної валюті при здійсненні платежів за спірним договором кредиту та внесення плати за користування кредитом на користь відповідача шляхом внесення доларів США в касу ПАТ Комерційний банк ПриватБанк.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є помилковими.

За положеннями статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Конституцією України не встановлено обмежень щодо можливості використання грошових одиниць держави в Україні.

Відповідно до статті 192 ЦК України в Україні може використовуватися іноземна валюта у випадках і в порядку, встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Відповідно до статті 5 цього Декрету за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою. Надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Чинним законодавством не установлено і межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Як встановлено Постановою Верховного Суду України від 21 березня 2011 року за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст.5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою.

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджених постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року №275, у п.5.3 зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в зазначеному Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Оскільки ПАТ Комерційний банк ПриватБанк, як фінансова установа, в установленому законом порядку отримав 4 грудня 2001 року в НБУ банківську ліцензію № 22-2 та додаток до нього на право здійснення операцій з валютними цінностями, то застосування індивідуального ліцензування щодо кредитування в іноземній валюті не вимагалося /а.с.57-59/.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі, підстави для їх переоцінки відсутні, проте, суд допустив помилки у правильному застосуванні норм матеріального права та їх тлумаченні, що згідно зі ст. 309 ЦПК України є підставою для суду апеляційній інстанції скасувати ухвалене по справі судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2011 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк в особі Відділення Центральне Дніпродзержинської філії про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: