АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську, Відкритого акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» про стягнення моральної шкоди спричиненої при виконанні трудових обов'язків, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську, ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» про стягнення моральної шкоди спричиненої при виконанні трудових обов'язків.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 травня 2011 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську на користь ОСОБА_2 35 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позову, відмовлено. В позові до ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Є. Дзержинського», відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську подало апеляційну скаргу, в якої, посилається порушення судом норм матеріального та процесуального права та ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 працював на ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського». 27 жовтня 1999 року позивач був на зміні з 6-00 год. до 15-00 год., проходячи виробничу практику як слюсар електрик з ремонту електрообладнання. В 12-30 год. до зварювального приміщенго електрослюсарної дільниці, де він знаходився, підійшов робітник доменного цеху ОСОБА_3 В для отримання відремонтованої катушки ТІШ 400, без усякої причини він вдарив його у ліве вухо. Після другого удару позивач вдарився головою в батарею.

28 жовтня 1999 року позивач був направлений на лікування до нейрохірургічного відділення міської лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, постравматичний середній отит (перфоративний) лівою вуха, отоневріт.

Комісією 27 жовтня 1999 року був складений акт № 30 від 27 жовтня 1999 року форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві відносно ОСОБА_2, який 31 жовтня 1999 року був затверджений Генеральним директором ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського».

Висновком МСЕК від 11 грудня 2002 року позивачу встановлено стійка втрата професійна працездатність у розмірі 30 % професійної працездатності. 3 01 січня 2005 року на період до 01 січня 2009 року висновком МСЕК від 20 грудня 2006 року позивачу встановлена стійка втрата 20 % професійної працездатності.

У зв'язку зі стійкою втратою професійної працездатності позивач ОСОБА_2 звернувся до ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську для виплати йому одноразової допомоги та виплати грошової сплати на період втрати працездатності.

ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» сплатило позивачу ОСОБА_2 страхову виплату одноразової допомоги та на даний час проводить щомісячні страхові виплати, що підтверджується постановами № 358 від 04 серпня 2004 року «Про призначення страхової виплати ОСОБА_2Ю.» та № 99 від 01 березня 2005 року «Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати».

Суд дійшов до вірного висновку про задоволення вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Судом вірно зазначено, що відповідно до законодавства, у разі настання страхового випадку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності». Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно п. «е» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» у редакції, яка була дійсна на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Відповідно до ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» у редакції, яка була дійсна на час виникнення спірних правовідносин, моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат.

Таким чином, судом обґрунтовано прийшов до висновку, що моральна шкода повинна бути виплачена ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську.

Згідно ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, суд дійшов до вірного висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, але розмір відшкодування моральної шкоди суд визначив без врахування характеру і обсягу страждань. Тому, колегія суддів вважає можливим виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості встановити розмір відшкодування моральної шкоди, яку необхідно стягнути з ВВД ФСС НВВП України в м. Дніпродзержинську на користь позивача у суми З 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів не може визнати рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди, тому в цей частині рішення суду у відповідність до ст. 309 ЦПК України повинно бути змінено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 травня 2011 року -змінити в частині розміру стягнення моральної шкоди, стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську на користь ОСОБА_2 моральну шкоду - З 000 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді