Справа № 22-ц-540/2011 Головуючий у I інстанції Гнип О.І.
Категорія цивільна Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:апелянта ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6, Радомського сільського голови ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 і ОСОБА_8 на рішення Семенівського районного суду від 04 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_9 до Радомської сільської ради про визнання права власності на будинок, треті особи: Комунальне підприємство «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації», Семенівська районна державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2010 р. ОСОБА_9 предявила позов до Радомської сільської ради, в якому просила визнати за нею право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: вул. Молодіжна, № 10, с. Радомка, Семенівського району. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вказане домоволодіння належало її чоловікові ОСОБА_10, який помер 07.07.2010 р. Після смерті останнього вона прийняла спадщину, але нотаріусом їй не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 у звязку з відсутністю документів про право власності останнього на зазначене вище домоволодіння.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 і ОСОБА_8 просять скасувати дане рішення і визнати за кожною з них і за ОСОБА_9 право власності по 1/3 частині на буд. № 10 по вул. Молодіжна в с. Радомка. При цьому вони посилаються на те, що вони є доньками, а отже і спадкоємцями спадкодавця ОСОБА_10, і бажають отримати спадщину, що відкрилася після його смерті, але місцевим судом розглянуто справу без залучення їх до участі у ній.

Як доказ правомірності вимог ОСОБА_9 судом використано складений на імя останньої заповіт ОСОБА_10 Але даний заповіт є недійсним і про визнання його недійсним ними предявлено позов до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та представник ОСОБА_5 і ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що спірний будинок за життя збудував ОСОБА_10, що відповідач позов визнав і що на право власності на даний будинок ніхто, крім позивача, не претендує. Дані висновки суду гне відповідають нормам процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, по справі встановлено наступне.

Довідками Радомської сільської ради підтверджується, що ОСОБА_10 в 1961 р. для будівництва й обслуговування будинку було виділено земельну ділянку за адресою: с. Радомка, вул. Молодіжна, № 10, на якій він збудував для власних потреб жилий будинок і в якому він разом з дружиною ОСОБА_9 проживав до 07.07.2010 р. до дня смерті (а.с. 14, 15).

Право власності на спірний будинок у бюро технічної інвентаризації ні за ким не зареєстровано, що підтверджується копіями технічного паспорта на нього (а.с. 9-14) і довідки Семенівського відділення КП «Новгород-Сіверське МБТІ» від 24.09.2010 р. № 121 (а.с. 16).

Копією спадкової справи № 196/2010, що заведена Семенівською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ОСОБА_10, підтверджується, що останній помер 07.07.2010 р. і що у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 звернулися його дружина позивач ОСОБА_9 та апелянти ОСОБА_5 і ОСОБА_8 доньки ОСОБА_10 08.02.2010 р. останній склав заповіт, згідно з яким все своє майно він заповів дружині позивачеві ОСОБА_9 Даний заповіт у цей же день посвідчено секретарем Холминської селищної ради (реєстровий № 17). Свідоцтво про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_10, нікому не видано.

У грудні 2010 р. ОСОБА_5 і ОСОБА_8 предявили позов до ОСОБА_9 про визнання вищевказаного заповіту недійсним. Ухвалою судді від 03.02.2011 р. провадження у справі за цією позовною заявою відкрито; справу на даний час по суті не вирішено. Це підтверджується копіями позовної заяви і ухвали про відкриття провадження у справі відповідного змісту та поясненнями представника апелянтів.

З встановленого випливають наступні висновки.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України „Про основи містобудування, забороняється експлуатація обєктів, не прийнятих в експлуатацію у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його створення, але якщо законом передбачено прийняття цього майна до експлуатації, то право власності на нього виникає з моменту прийняття його до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності на це майно виникає з моменту державної реєстрації. Аналогічний сенс мала і ст. 101 ЦК УРСР, 1963 р.

Оскільки спірний будинок не введено в експлуатацію і право власності ОСОБА_10 на цей будинок не було зареєстровано, то підстав для визнання на нього права власності за позивачем нема.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 101 ЦК УРСР, 1963 р., ст. 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Семенівського районного суду від 04 листопада 2010 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_9 до Радомської сільської ради про визнання права власності на будинок відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: