Справа № 22-ц-3343/11 20.12.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3343/11 Головуючий у 1-й інстанції Коваль В.І.
Категорія 6 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2011 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2009 року

за позовом

ОСОБА_2 до адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на прибудови, -

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2008 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на прибудови.

Позивачка зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2005 року вона є власником будинку №62 по вул. Будьонного у м. Миколаєві. У звязку з необхідністю поліпшення житлових умов, нею було збільшено житлову площу, а саме: сіни літ.б 2 (2.78х4.48), загальною площею 10.1 кв.м. та добудовано: літню кухню літ.О, площею 4х3.5; гараж літ.К, площею 6.3х3.45; погріб літ. Япд, площею 1.65х4.05; сарай літ.Я1, площею 1.82х4.01; сарай літ.Х1, площею 3.09х1.14.

Оформлення вказаного нерухомого майна було погоджено з СЕС Заводського району м. Миколаєва, Заводським РВ ГУ МНС в Миколаївській області, Головним управлінням будівництва та архітектури, мешканцями сусідніх будинків. За висновком ЗАТ „Миколаївський Діпроміст порушень будівельних норм не виявлено, технічний стан конструкцій обєкту нормальний та забезпечує небезпечну експлуатацію квартири з добудовами і всього будинку в цілому.

З врахуванням викладеного, позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказані прибудови.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2009 р. позов задоволено. Постановлено: визнати за ОСОБА_2 право власності на самовільно збудовані споруди сіни літ.б2 (2.78х4.48), загальною площею 10.1 кв.м., літню кухню літ.О, площею 4х3.5; гараж літ.К, площею 6.3х3.45; погріб літ. Япд, площею 1.65х4.05; сарай літ.Я1, площею 1.82х4.01; сарай літ.Х1, площе. 3.09х1.14, розташовані за адресою м. Миколаїв, вул. Будьонного, 62, інвентаризаційною вартістю 39091 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, стягнувши з позивачки на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. та судові витрати, повязанні із зверненням до апеляційного суду у розмірі 188 грн.20 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2005 року належить 13/100 частин домоволодіння №62 по вул. Будьонного у м. Миколаєві ( а.с.7), яке складається із камяного житлового будинку літ. А житловою площею 72.7 кв.м., камяного житлового будинку літ.Б., жилою площею 118.3 кв.м., гаражу літ.Р., камяного льоху літ.Ж., металевого гаражу літ.Ю, камяного гаражу літ.Л., камяного гаражу літ.З., деревяного сараю літ.Н., огорожі №1,3, споруди №1.

Станом на листопад 2008 року співвласниками даного домоволодіння є ОСОБА_7.- 49/200 часток, ОСОБА_6- 7/100 часток, ОСОБА_4- 28/100 часток, ОСОБА_8- 6/100 часток, ОСОБА_5-37/100 часток, ОСОБА_9- 3/100 часток.( а.с.25,43-47).

Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться у комунальній власності міста, розподілу земельної ділянки між співвласниками не проводилося. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 2008 р.. загальна площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні співвласників становить 1010 кв.м., самозахват землі становить 354 кв.м.

Позивачка за власні кошти, для поліпшення своїх житлових умов та збільшення житлової площі побудувала сіни літ.б 2 (2.78х4.48), загальною площею 10.1 кв.м. та допоміжні приміщення: літню кухню літ.О, площею 4х3.5; гараж літ.К, площею 6.3х3.45; погріб літ. Япд, площею 1.65х4.05; сарай літ.Я1, площею 1.82х4.01; сарай літ.Х1, площею 3.09х1.14.

Вирішуючи спір по суті, суд вважав, що для цього є передбачені ЦПК України підстави.

Однак, з такими висновками погодитися не можна, оскільки суд дійшов до них внаслідок неналежного дослідження всіх обставин справи та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Так, згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства ( ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, ухвалюючи рішення по суті суд першої інстанції не звернув уваги на наявність в матеріалах справи власноручної заяви позивачки датованої 01 квітня 2009 року, датою ухвалення рішення суду, про залишення її позову без розгляду( а.с.34) та за таких обставин ухвалив рішення по суті заявлених вимог.

Свої наміри про залишення позову без розгляду позивачка підтвердила у суді апеляційної інстанції.

Звернення до суду з заявою відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, є підставою для залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального закону, то відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із залишенням позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2009 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на прибудови - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: