Справа № 2002/2-149/11
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2011 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Андросова О.М.

секретаря Сторчай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Барвінківська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Барвінківська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області 03.09.2010 року, на користь ОСОБА_2, яка мешкає в м. Барвінковому Харківської області, вулиця Київська, 15.

Позивач мотивує свій позов тим, що ОСОБА_3 був його батьком і проживав окремо по вулиці Пушкіна, 34 в м. Барвінковому Харківської області, зловживав алкогольними напоями. Позивач спілкувався з батьком, підтримував його морально і фізично. Оскільки в м. Барвінковому роботу знайти важко, він періодично іздив до м. Харкова на заробітки. На час відсутності він прохав сусідку батька ОСОБА_4 відвідувати батька, доглядати за ним та допомагати йому по господарству. Для цього по можливості надавав гроші на витрати. Так було і в 2010 році.

В 2010 році батько почав хворіти. Після обстеження в лікарні йому було поставлено діагноз Са шлунку онкологічне захворювання.

Позивач повернувся додому 12.09.2011 року, а 13.09.2011 року його батько помер.

Позивач зазначає, що в період хвороби батька за ним ніхто не доглядав і ніхто не відвідував, окрім нього та сусідки ОСОБА_4, лише 03.09.2011 року батька відвідала державний нотаріус разом з ОСОБА_2

Лише після смерті батька йому стало відомо, що батько заповів все своє майно ОСОБА_2

Оскільки він як син є спадкоємцем першої черги, він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Від сусідки батька ОСОБА_4 йому стало відомо, що батько для оплати операції позичив у ОСОБА_2 3000 грн. Остання постійно нагадувала батькові про борг, в рахунок боргу забрала велосипед та мопед, що належали батькові.

Позивач вважає, що його батько склав заповіт під психологічним впливом зі сторони ОСОБА_2 з за неповернутого боргу, в силу чого заповіт слід визнати недійсним..

Відповідач проти позову заперечує, вказавши, що ОСОБА_3 раніше працював з її чоловіком, бував у них вдома, тому вона з чоловіком добре його знали. Оскільки ОСОБА_3 проживав один, вона інколи на його прохання допомагала йому по господарству. На початку липня 2010 року ОСОБА_3 пожалівся, що в нього все більше болить шлунок, на операцію потрібні гроші, і попрохав у борг 3000 грн. Вона з чоловіком дали йому в борг цю суму, не взявши навіть розписки, сказавши, що віддасть, коли зможе. В подальшому вони не вимагали від ОСОБА_3 повернення боргу, оскільки він ще не вилікувався.

Після операції на прохання ОСОБА_3 вона готувала йому бульон, прала білизну, купувала продукти харчування, прибирала в будинку, оскільки, як сказав ОСОБА_3, ніхто з рідних йому не допомагає. Це було протягом липня та серпня 2010 року. ОСОБА_3 стало гірше, і він запропонував скласти заповіт на неї чи чоловіка, оскільки тільки ми в скрутний час допомагали йому, а син не надавав ніякої допомоги. Спочатку вони відмовлялися, але, оскільки ОСОБА_3 наполягав, погодилися. Вона звернулася до нотаріальної контори, державний нотаріус повідомила, коли приїде до ОСОБА_3 для складення заповіту, оскільки за станом здоровя сам ОСОБА_3 не міг прийти до нотаріальної контори. В призначений день 3 вересня 2010 року нотаріус ОСОБА_5 зявилася до ОСОБА_3, з нею були свідки чоловік та жінка. Нотаріус вголос зачитувала заповіт, ОСОБА_3 сказав, що згоден з заповітом. Коли ОСОБА_3 стало гірше і його поклали до лікарні, він сказав їй, ОСОБА_2, щоб вона з чоловіком забрали до себе його мопед і велосипед, щоб їх не вкрали.

Представник третьої особи державний нотаріус ОСОБА_5 заперечує проти задоволення позову і пояснила, що заповіт нею було складено та посвідчено згідно вимогам чинного законодавства. Вона впевнилась в правоздатності та дієздатності ОСОБА_3, в тому, що він все усвідомлює та адекватно відповідає на запитання. В обумовлену дату вона приїхала до ОСОБА_3 з двома свідками, яких взяла з черги до себе, і попрохала, щоб вони посвідчили вільність волевиявлення ОСОБА_3, зважаючи на те, що він все своє майно заповідав сторонній особі. На її запитання ОСОБА_3 відповів, що в нього є син, але заповідати йому своє майно він не бажає, при цьому не пояснив, чому. Про свій борг ОСОБА_2 ОСОБА_3 нічого не говорив. Заповіт вона зачитала вголос, потім заповіт вголос зачитали свідки та ОСОБА_3. Потім ОСОБА_3 та свідки підписали заповіт. Повернувшись до нотаріальної контори, вона засвідчила заповіт та внесла його до реєстру.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, допитавши свідків, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2010 року державний нотаріус ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посвідчила заповіт, згідно з яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, заповів на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкає в м. Барвінковому Харківської області, вулиця Київська, 15, все своє майно.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали в суді, що вони були запрошені в якості свідків при посвідченні державним нотаріусом ОСОБА_5 заповіту ОСОБА_3 Останній був в нормальному стані, все розумів, адекватно відповідав на запитання нотаріуса. Нотаріус в їх присутності вголос зачитала заповіт, він був зрозумілий ОСОБА_3, ніяких зауважень щодо заповіту він не висловив. Потім заповіт вголос зачитав ОСОБА_3 та вони, свідки, а потім ОСОБА_3 і вони підписали заповіт.

Стаття 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Позивач не має право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним

Згідно ст. 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Стаття 1257 ЦК України передбачає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення відповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В судовому засіданні встановлено, що державним нотаріусом ОСОБА_5 додержано вимоги зазначених статтей ЦК України при посвідченні заповіту ОСОБА_3, та що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Показання в суді свідків ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не спростовують зазначеного та не мають правового значення для вирішення справи.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 змусила його батька ОСОБА_3 скласти заповіт на його користь в рахунок погашення боргу, носить характер припущення і не підтверджено доказами.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Аналізуючи викладені вище докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст. ст. 220, 657 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Барвінківська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області 03.09.2010 року, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкає в м. Барвінковому Харківської області, вулиця Київська, 15.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2011 року.

Суддя Барвінківського районного суду

Харківської області ОСОБА_11