Справа №22-ц-307/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай
Код категорії 26 Суддя-доповідач - Таран
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Рибалки В. Г., Смирнової Т. В.,

при секретарі - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ВАТ « Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2010 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш» , третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 7000грн. Стягнуто з ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш» на користь держави судовий збір у сумі 8грн. 50 коп. та 37 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ВАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування « Насосенергомаш» , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводить, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України порядок відшкодування працівнику моральної шкоди визначається законодавством і саме до правовідносин з ОСОБА_1 слід застосувати Закон України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності . Норми ст. 237 -1 КЗпП України не поширюється на правовідносини , які складися між позивачкою та відповідачем. Вважає ,що судом необґрунтовано застосована ст.. 1167 ЦК України. При розгляді справи позивачкою не доведено спричиненні її моральної шкоди ,що підтверджується висновком експертизи., письмовими доказами , в тому числі і медичними довідками про відсутність обмежень здійснення позивачкою своїх трудових функцій .

Заслухавши пояснення представника позивача , представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, з 27.09.1972 року по 26.02. 2009 року позивачка працювала малярем 5 розряду БМУ ВАТ « Сумській завод Насосенергомаш» .

24 .06. 2009 року Харківським науково - дослідним інститутом гігієни праці та профзахворювання позивачці був встановлений остаточний діагноз захворювань, які виникли внаслідок професійного захворювання під час її роботи на ВАТ « Сумський завод «Насосенергомаш».

Згідно довідки Сумської МСЕК від 21.08. 2009 року позивачці була встановлена третя група інвалідності у зв»язку з профзахворюванням і ступень втрати працездатності у розмірі 50%.

В період часу з 21.04. 2010 року по 18.05. 2010року у зв»язку з погіршенням здоров»я внаслідок профзахворювання, позивачка пройшла курс стаціонарного обстеження в Харківському науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювання і вона повторно була направлена на МСЕК для встановлення групи інвалідності і ступеню втрати працездатності .

Згідно довідки Сумської МСЕК від 20.08.2010року у зв»язку з погіршенням здоров»я позивачки внаслідок профзахворювання, їй була встановлена 2 група інвалідності безстроково і 70% втрати професійної працездатності .

З акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14 .07. 2009 року вбачається , що комісія у складі : голови комісії зав. відділенням гігієни праці Сумської міської СЕС, членів комісії : директора з ОП та ТБ ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш» , зав. МСЧ ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш» , страхового експерта з охорони праці відділення ВДФСНВ м. Суми провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивачки ОСОБА_1, за наслідками якого було встановлено наявність шкідливих умов праці позивачки , що відповідає 3 класу 1 ступеню шкідливих умов праці і що професійне захворювання позивачки виникло внаслідок недосконалості технології, неефективності застосування засобів індивідуального захисту , причиною профзахворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів загазованості повітря та тяжкості праці.

З санітарно - гігієнічної характеристики умов праці позивачки від 6.05. 2009 року вбачається , що умови праці ОСОБА_1 відповідають 3 класу 1 ступеню шкідливих умов праці по загазованості і тяжкості праці і що в цеху , де працювала позивачка раніше також реєструвалися випадки професійного захворювання .

Правильно встановивши вказані обставини на підставі належним чином досліджених і оцінених доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1М , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 вказаної статті покладено на власника або уповноважений орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що позивачка працювала у ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш». Внаслідок отримання професійного захворювання ОСОБА_1 згідно з висновком МСЕК встановлена 2 група інвалідності та 70 % втрати працездатності .

Спеціальним законом , яким урегульовано питання відшкодування працівникові

( застрахованій особі) за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України моральної шкоди в разі нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання , які призвели до втрати працівником працездатності , є Закон України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності «.

Оскільки відділення Фонду на час виникнення спірних правовідносин у зв»язку зі зміною спеціального закону не має відповідати за завдану моральну шкоду , то в разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, установлених законом.

У зв»язку з тим, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівникові моральну шкоду у випадку , передбаченому вказаною статтею , покладено на власника або уповноважений ним орган , і, як встановлено судом, втрата працездатності позивачки настала внаслідок професійного захворювання , спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов»язків , і моральну шкоду її завдано ушкодженням здоров»я , пов»язаним із виконанням трудових обов»язків , а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці , то суд обґрунтовано стягнув на її користь відшкодування моральної шкоди з відповідача .

Зупинення , а в подальшому й скасування права громадян , що потерпіли від професійного захворювання , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України » Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності « , саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено , оскільки ст.. 237-1 КЗП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства « Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування « Насосенергомаш» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -