Справа № 2 -402 /11 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

6 квітня 2011 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДВС», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДВС», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивач вказував на те, що з 2002 р. він був учасником ТОВ «ДВС» з часткою в статутному фонді підприємства у розмірі 33,34%. В період його участі в товаристві 22.06.2006 р. ТОВ «ДВС» уклало з Миколаївською міською радою договір купівлі-продажу комунального майна нежитлового обєкту розташованого за адресою: м.Миколаїв вул.Передова,87-А. 8 квітня 2008 р. його було виключено із учасників товариства.

20 травня 2009 р. ТОВ «ДВС» уклало договір купівлі-продажу зазначеного вище нежитлового обєкту, відповідно до якого відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підставі договору стали власниками нерухомого майна кожний по ? частині.

В липні 2009 р. він звернувся до господарського суду з позовом про стягнення частини вартості майна товариства. Рішеннями господарського суду Миколаївської області та Одеського апеляційного господарського суду його позов задоволено та стягнуто з ТОВ «ДВС» на його користь вартість частки майна ТОВ «ДВС» пропорційно частці в статутному капіталі товариства в розмірі 155265 грн. 33 коп. Посилаючись на те, що ТОВ «ДВС» відчужило спірне майно без його згоди, оскільки йому належить частка в спірному майні в розмірі 112608 грн., та всупереч п.5.2 Статуту ДВС, згідно якого вирішення питання про відчуження нерухомого майна належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, а він участі при вирішенні питання продажу майна не приймав, просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

В подальшому позивач неодноразово уточнював свої вимоги. Вказував також на те, що оскільки він був виключений зі складу товариства 8 квітня 2008 р., але ТОВ «ДВС» не сплатило йому вартість його частки, він залишається співвласником майна товариства, а тому на підставі п.5.2 Статуту ТОВ «ДВС» повинен був бути повідомлений товариством про розгляд питання про продаж майна на загальних зборах товариства. Посилаючись на те, що спірне майно було відчужене без його згоди, а також 20 травня 2009 р. ТОВ «ДВС» без його згоди відчужило і земельну ділянку для обслуговування майнового комплексу, просив суд визнати укладені договори купівлі-продажу недійсними.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив про його задоволення. Представники відповідачів позов не визнали, посилаючись на безпідставність вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 9 червня 2006 р. виконкомом Миколаївської міської ради було зареєстровано статут ТОВ ДВС», згідно якого позивач був учасником зазначеного товариства з часткою 33,34% в статутному фонді.

22 червня 2006 р. товариство придбало у власність за договором купівлі-продажу нежитловий обєкт, який знаходиться за адресою: м.Миколаїв вул.Передова,87-А.

Рішенням загальних зборів учасників товариства від 08.04.2008 р. ОСОБА_1 виключено зі складу товариства, і статутний капітал поділено між іншими двома засновниками.

20 травня 2009 р. між ТОВ «ДВС» і відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу нежитлового обєкту в будинку 87- А по вул.Передовій в м.Миколаєві, а також між зазначеними сторонами 20 травня 2009 р. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул.Передовій.87-а в м.Ми:-

для обслуговування майнового комплексу.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо визнання недійсними правочинів

позивач вказує на те, що при їх укладенні він був співвласником майна ТОВ «ДВС», оскільки мав частку в статутному капіталі товариства. Проте, всупереч вимогам п.5.1, 5.2 Статуту ТОВ «ДВС» в розгляді питання щодо відчуження нерухомості він участі не приймав, тоді як в проданому майні є його частка в розмірі 112 608 грн..

З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2008 р. виконкомом Миколаївської міської ради зареєстровано статут ТОВ «ДВС», згідно п.2.3 якого учасниками товариства станом на 10 квітня 2008 р. були дві особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Як вбачається з протоколу зборів ТОВ «ДВС» від 17 квітня 2009 р. цими учасниками товариства було прийнято рішення про продаж земельної ділянки по вул.Передовій,87-А в м.Миколаєві та нежитлового обєкту по вул.Передовій,87- А в м.Миколаєві відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що на час вирішення питання щодо продажу спірного майна позивач не був учасником ТОВ «ДВС», а розмір його частки в статутному фонді товариства було визначено постановою Одеського апеляційного господарського суду 10 червня 2010 р.

Згідно зазначеної постанови на користь ОСОБА_1 з ТОВ ДВС стягнуто частину вартості частки майна ТОВ «ДВС» пропорційно частці в статутному капіталі товариства в розмірі 155265 грн. 33 коп.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 31 серпня 2010 р. на користь позивача з ТОВ «ДВС» стягнуто іншу частину вартості майна в статутному капіталі товариства.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними є необґрунтованим і недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДВС», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська