АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5217/11 Справа № 22ц-7973/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Черненкової Л.А.

при секретарі - Костюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових сум, відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року позивачка звернулись до суду із позовом до відповідачки, та згідно уточнених позовних вимог просила суд стягнути з відповідачки заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що між нею та відповідачкою 27 лютого 2008 року був укладений трудовий договір № 7 та вона була прийнята на роботу різноробочою. Наказом № 27 від 29.04.2009 року звільнена з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідачка не сплатив призначені грошові суми, тому просила стягнути з відповідачки заборгованість по заробітній платі в розмірі 3450 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 432 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 1903 грн. 99 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 432 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що рішення суду в частині відмови у стягнення з відповідача моральної шкоди є незаконним, постановлено з порушенням норми матеріального та процесуального права, тому просить в цій частині рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині скасуванню з постановою нового рішення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому7 засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині відмови у стягненні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вимагаючи стягнення моральної шкоди позивачка посилалась на норми ст..22,23 ЦК України, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2009 року позивачкою ОСОБА_2

предявила позов до відповідачки щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, у

тому числі про стягнення моральної шкоди 2000 грн. на підставі ст.. 237-1 КЗпП України.

Під час розгляду справи позивачкою доповнено позовні вимоги, та збільшено розмір моральної шкоди до 5000 грн. (а.с.1-2,15-17)

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та

приватним підприємцем ОСОБА_3 був укладений строковий трудовий договір, який між

сторонами розірваний 29.04.2009 року, (а.с.4-6)

Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх

сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день

звільнення.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що

при звільненні позивачки приватний підприємець ОСОБА_3 не здійснила повного

розрахунку, як по заробітній платі у розмірі 1903,99 грн., так і по виплаті грошової

компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 432 грн., які судом стягнуто з

відповідачки.

Таким чином, несвоєчасне отримання позивачкою при звільненні грошових коштів порушило її законні права, призвели до втрати нормальних життєвих звязків та

вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, чим спричинено

моральні страждання, тому враховуючи обставини справи колегія судців вважає

необхідним відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України стягнути з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на

всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі

доказів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209,218, 307,305,312-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року в частині відмови ОСОБА_2 у стягнення моральної шкоди скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді