Справа № 2-116/11
КРАСНОАРМІЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року Красноармійський міськрайонний

суд Донецької області

у складі: головуючого судді Заруцької Г.М.

при секретарі Марченко Т.В..

за участі: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманськепро відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманськепро відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він до аварії працював у відповідача горноробочім очисного вибою 4 розряду з повним робочім днем в шахті.08 листопада 2010 року він був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю за станом здоров'я.. Погіршення його здоров'я сталося через те, що 19 липня 2010 року з ним стався нещасний випадок на виробництві в зв'язку з чим він і отримав ушкодження здоров'я, а саме: .

18 липня 2010 року він працював у четверту зміну. Після закінчення зміни у 8 годині 19 липня 2010р. він направився по конвеєрному штреку до нижній посадковій людського ходка пласта №1 для виїзду на поверхню. Він рухався самостійно. Раптово у нього згас головний ліхтарик, через що він опинився в цілковитій темряві. Так як інші працівники вже пройшли попереду нього, він вирішив самостійно виходити до посадочної площадки, тримаючи напрямок за допомогою опор та канату конвеєру. При спробі так рухатись він впав та втратив свідомість. Після того як опритомнив, він підвівся та продовжив рух самостійно. Вийшовши на заїзд він повідомив гірничому майстру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про свою травму, після чого отримав від них першу медичну допомогу і виїхав до ствола. В підземному медпункті йому була надана медична допомога і він виїхав на гора.

В той же день він звернувся до травматолога КРЦП де отримав лікування та був направлений для обстеження до КЦРЛ. З 22.07.10 року він знаходився на лікуванні в неврологічному відділення Красноармійський ЦРЛ.

З 28.07.10р. по 18.08.10 р., він знаходився на лікуванні у нейрохірургічному відділенні ДОКТМО м. Донецьк з діагнозом: Поєднаний черепна - мозкова травма - забиття головного мозку 1 міри, субарахноїдальний крововилив з двосторонньою пірамідною недостатністю, окоруховими порушеннями, двосторонньою аносмією за кірковим типом, дисциркуляторной (резидуальной і посттравматичною) енцефалопатією з ликворососудистой дисциркуляцией, наявністю арахноїдальної кісти в лівій скроневій області, ВСД за гіпертонічним типом, астенічним синдромом, забита рана лівої скроневої області.

Під час лікування він проходив обстеження в діагностичному центрі ДОК ТМО магнітно - резонансної томографії, яке і встановило та підтвердило його діагноз.

Згідно довідок МСЕК № 441882 та 086376 йому було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати працездатності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві.

Після проходження МСЕК він продовжує лікування.

В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоров'я, у зв'язку з чим йому нанесений моральний збиток, що виражається в тому, що він протягом тривалого періоду часу постійно знаходиться у пригніченому стані у зв'язку з травмою.

Для нього все його життя поділено на дві нерівнозначні частини. Перша частина де він є здоровий молодий чоловік, який має достойну роботу, добрі заробітки, надію на майбутнє, яка будує плани на подальше життя, впевнено стоїть на своїх ногах, має родину, про яку вона може подбати, яка є впевнена в своїх силах і має можливість всі свої мрії втілити в життя. І другу половину, в якій ця людина є зламаною, хворою, інвалідом, яка втратила сенс життя.

На теперішній час він почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє йому відчувати себе повноцінною людиною. Періодичні дуже сильні напади головного болю та практична відсутність сну доводять його до різкого погіршення настрою та немотивованою агресії. Він постійно в своїх снах баче всі обставини цього випадку і фактично занову переживає весь цей жах, який трапився з ним. Для того, щоб як-небудь заспокоїтися він повинен постійно вживати дуже сильні ліки. Постійні думки про те що сталося не дають йому спокою, який так потрібен йому для одужання. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в подавленому стані через те, що можливості лікування і відновлення здоров'я практично немає, відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлено можливості повноцінно забезпечувати своїх дітей. Одна думка про те, що після того випадку його родина залишилась без годувальника, так як він єдиний в родині, який працював доводить його до відчуття повної безнадійності, через те що на теперішній час, він як інвалід вже не зможу дати їм те, що він міг дати, якби продовжував працювати за фахом. Через довготривале лікування дружина та дитина віддалилися від нього, іноді він безпричинно сварить їх, що не додає їх відносинам впевненості і стабільності, але сама думка про те, що він може втратити контакт з ними, спричиняє йому сильні моральні страждання. Він постійно звинувачує себе за це нещасний випадок і за те, що він не зміг його відвернути чи попередити.

У відповідності до ст.. 237-1 Кодексу законів про працю України: Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Порядок відшкодування шкоди викладений у Цивільному Кодексі України. А саме, згідно ст. 16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України: Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду викладені у ст. 1167 ЦК України. Згідно з цією статтею моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України: Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Крім того згідно ст.. 38 Гірничого Закону України до основних обов'язків власника (керівника) гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним та юридичним особам і довкіллю.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Моральну шкоду, яка була йому завдана аварією в який втратив здоров'я він оцінює в 100 000 грн., які просить у примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь.

У судове засідання позивач надав письмову заяву, згідно якої на своєму позові наполягає і просить справу розглядати в його відсутність (а.с. 21).

Представник позивача на позові наполягає і просить задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, оскільки вважає, що на осіб, яки працюють на підставі трудового контракту, дія норми ст. 237-1 КЗпП України не поширюється, тому їх підприємство не зобовязано сплачувати позивачу моральну шкоду.

Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську просить розглянути справу на розсуд суду та розглядати справу у відсутність представника фонду, що підтверджується письмовою заявою на а.с. 28-30.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працював на ТОВ Краснолиманськегорноробочім очисного вибою 4 розряду з повним робочім днем в шахті по 08 листопада 2010 року і був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю за станом здоров'я.

18 липня 2010 року при виконанні трудових обовязків з позивачем стався нещасний випадок при таких обставинах:

18 липня 2010 року позивач у справі працював у четверту зміну. Після закінчення зміни у 8 годині 19 липня 2010 року позивач направився по конвеєрному штреку до нижній посадковій людського ходка пласта №1 для виїзду на поверхню. Позивач рухався самостійно. Раптово у ОСОБА_3 згас головний ліхтарик, через що той опинився в цілковитій темряві. Так як інші працівники вже пройшли попереду позивача, то він вирішив самостійно виходити до посадочної площадки, тримаючи напрямок за допомогою опор та канату конвеєру. При спробі так рухатись позивач впав та втратив свідомість. Після того як опритомнів, позивач підвівся та продовжив рух самостійно. Вийшовши на заїзд позивач повідомив гірничому майстру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про свою травму, після чого отримав від них першу медичну допомогу і виїхав до ствола. В підземному медпункті позивачу була надана медична допомога і той виїхав на гора, що підтверджується актами за формою № Н-5 на а.с. 12-16 та актом № 8 за формою Н-1 на а.с. 8-11.

В той же день позивач звернувся до травматолога КРЦП де отримав лікування та був направлений для обстеження до КЦРЛ. З 22.07.10 року по 27 липня 2010 року ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в неврологічному відділення Красноармійський ЦРЛ, що підтверджується епікризом № 5666/684 на а.с.3.

З 28.07.10р. по 18.08.10 р., позивач знаходився на лікуванні 1 нейрохірургічному відділенні ДОКТМО м. Донецьк з діагнозом: Поєднаний черепна - мозкова травма - забиття головного мозку 1 міри, субарахноїдальний крововилив з двосторонньою пірамідною недостатністю, окоруховими порушеннями, двосторонньою аносмією за кірковим типом, дисциркуляторной (резидуальной і посттравматичною) енцефалопатією з ликворососудистой дисциркуляцией, наявністю арахноїдальної кісти в лівій скроневій області, ВСД за гіпертонічним типом, астенічним синдромом, забита рана лівої скроневої області, що вбачається з витягу з історії хвороби № 14965 на а.с. 4-5.

04 серпня 2010 року ОСОБА_3 проходив обстеження в діагностичному центрі ДОК ТМО магнітно - резонансної томографії, яке і встановило та підтвердило вищевказаний діагноз (а.с.6).

Згідно довідок МСЕК № 441882 та 086376 позивачу у справі було встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати працездатності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві (а.с. 7).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки відповідач, ТОВ Краснолиманське, не забезпечило безпечних умов праці своєму робітнику ОСОБА_3, у звязку з чим позивач у справі отримав пошкодження здоровя при нещасному випадку та позивачу встановлено часткову стійку втрату професійної працездатності, моральну шкоду необхідно стягнути з підприємства.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ Законом України Про внесення змін до Закону України Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності від 23.03.2007 р. № 717-V ( п.1.абз.3 п.5,п.9, абз. 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України , право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.. 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця), тому ствердження представника відповідача, що норма законодавства, встановлена ст. 237-1 КЗпП України не поширюється на право відношення, яки склалися між їх підприємством і позивачем не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Визнаючи розмір моральної шкоди, суд вважає необхідним врахувати розяснення, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди „ №4 від 31 березня 1995 року.. з наступними змінами та доповненнями, де вказано, що розмір моральної /немайнової/шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань...Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого професійного захворювання, наслідки захворювання, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача.

При цьому судом враховується, що позивач відчував і відчуває фізичні страждання, частково втратив професійну працездатність, тяжко хворіє, неодноразово лікувався та враховуючи глибину моральних страждань позивача. В той же час вважає необхідним урахувати, що нещасний випадок з позивачем у справі стався через порушення ним п.1.11. Інструкції по охорони праці, безпечному веденню робіт і поведінки у шахті горноробочого очисного забою, а також позивачем не надано суду ніяких доказів, що він після проходження МСЕК продовжує лікування до наступного часу

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у суми 20000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23 ЦК України, ст., ст. 153 ч. 2, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зі змінами та доповненнями внесеними постановою ПВС України від 25 травня 2001 року № 5, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманськена користь ОСОБА_3, з р/р 0799 в АК ПІБ м. Красноармійська, МФО 334497, код ОКПО 32281519 моральну шкоду в сумі 20 000 грн. (двадцять тисяч грн.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя