Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі - Михавко І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, з участю третіх осіб Доброгостівської сільської ради, управління держкомзему у Дрогобицькому районі, про усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком , -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні проїздом до її житлового будинку № 80 по вул. Ів. Франка в селі Доброгостів Дрогобицького району та земельною (садибною) ділянкою, на якій цей будинок розташований, а також зобовязати ОСОБА_6 знести (демонтувати) самовільно встановлені ним брами, якими перегороджено існуючий проїзд із основної дороги вул. Ів. Франка до її домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником будинковолодіння № 80 по вул. Ів. Франка в с. Доброгостів, де проживає зі своєю сімєю. Будинок з господарськими спорудами придбала у 2005 році на підставі договору купівлі продажу. Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0, 1707 га. В даний час, згідно рішення сесії Доброгостівської сільської ради вказана земельна ділянка передана їй у власність, у звязку з чим вона виготовляє державний акт на право власності на земельну ділянку.

Вїзд і прохід до її будинковолодіння проходить через провулок, який іде від центральної дороги вулиці ОСОБА_7, повз будинковолодіння відповідача ОСОБА_6 ( вул. Ів. Франка, будинок № 74). Ширина проїзду складає 3 метри, що дозволяє, в свою чергу, проїзд по ньому автотранспорту, зокрема, легкових та невеликих вантажних автомобілів. Даний проїзд та одночасно прохід є єдиним до її житлового будинку та використовувався попередніми власниками ще з часів забудови цієї садибної ділянки. Однак, з квітня 2010 року відповідач забороняє проїжджати до її будинку будь яким транспортним засобам, а також проходити вільно їй та членам її сімї. А у липні 2011 року ОСОБА_6 перегородив існуючий проїзд, встановивши самовільно дві брами: одну деревяну, а іншу металеву, які зачиняються на ключ, що унеможливлює проїзд чи прохід без дозволу відповідача. Дії останнього вважає незаконними і такими, що порушують її конституційне право на безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що ОСОБА_6 не погоджується вирішити даний спір в добровільному порядку, змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_5 підтримав. В обґрунтування своєї позиції суду додатково до викладеного у позовній заяві пояснив, що жодних документів про те, що земельна ділянка є у власності чи в користуванні ОСОБА_6 станом на сьогодні немає. Свідки та сільський голова с. Доброгостів підтвердили, що спірний проїзд до ОСОБА_5 та її сусідів, ще двох будинковолодінь , є єдиним, тому будь які дії відповідача по перегородженою проїзду слід розуміти як перешкоджання позивачці та її сусідам у здійсненні ними володіння, користування та розпорядження належним їм майном.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала. Суду пояснила, що позивач є людиною похилого віку. Відповідні документи на право власності або право користування земельною ділянкою, закріпленою за будинковолодінням батька, останній не виготовляв, оскільки земельною ділянкою користувався постійно і вважає її своєю власністю.

Представник відповідача - ОСОБА_4 позов не визнала, в обґрунтування своїх заперечень суду пояснила, що будинок її довірителя розташований на земельній ділянці, площею 0,11 га., наданій йому в користування, призначення якої полягає саме в обслуговуванні цього житлового будинку та господарських споруд, розміщених на ній, що підтверджується довідкою Доброгостівською сільради. Своєю земельною ділянкою ОСОБА_6 володію не один десяток років, а саме з 1950 р., використовую її за призначенням, а відтак, має право розпоряджатись нею на власний розсуд. В матеріалах справи відсутнє чинне рішення Доброгостівської сільської ради про те, що по земельній ділянці ОСОБА_6 пролягає проїзд загального користування, оскільки такого рішення взагалі не існує. Проте, саме до виключної компетенції селищних рад, їхніх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Вважає, що позивачка, насамперед, мала б звернутись до Доброгостівської сільської ради з заявою про влаштування проїзду до її будинковолодіння, або із позовом про встановлення сервітуту, а не позиватись до ОСОБА_6 з вимогами про усунення перешкод у користуванні її земельною ділянкою та її житловим будинком. Що ж до використання земельної ділянки ОСОБА_6 для проїзду позивачки до своєї оселі, то жодним належним та допустимим доказом остання свого права на це не підтвердила. Про це свідчить і відповідь № 02/22-2037 від 05.09.2011 року, отримана на її запит, за підписом голови районної державної адміністрації, в якій чітко зазначено, що, відповідно до опорного плану с. Доброгостів, через земельну ділянку ОСОБА_6 (ОСОБА_7,74) до будинковолодіння позивачки (ОСОБА_7,80) заїзд не передбачений. Водночас, належна ОСОБА_6 земельна ділянка передана йому у постійне (безстрокове) користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі законодавства, що діяло в УРСР , і на сьогоднішній день ця земельна ділянка, чи її частина, в нього не вилучена з мотивів суспільної необхідності та суспільних потреб, та при цьому дана земля не має статусу землі загального користування.

Представник третьої особи управління держкомзему в Дрогобицькому районі ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відтак, суд розглядає дану справу у відсутності третьої особи, по наявних в матеріалах справи доказах.

Представник третьої особи сільський голова с. Доброгостів ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_5 підтримав та пояснив, що даний заїзд до будинковолодіння позивачки та ще двох будинковолодінь склався історично. Схожих заїздів у селі є 15, однак обходиться без подібних конфліктів. Земельна ділянка ОСОБА_6 не приватизована. Інших заїздів до будинковолодіння ОСОБА_5. Л. І. немає, і облаштування іншого заїзду неможливе. Даним заїздом власники як теперішні, так і їх попередники, користувалися протягом багатьох років. На місце конфлікту виїжджала земельно погоджувальна комісія, яка рекомендувала відповідачеві не чинити перешкод позивачці у користуванні заїздом. Даний заїзд веде до трьох будинковолодінь. У випадку, якщо буде викликано швидку медичну допомогу іншого доїзду немає. З заявою про надання дозволу на встановлення брами ОСОБА_6 в сільську раду не звертався.

Оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог позивача, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення виходячи з наступного:

як вбачається з договору купівлі продажу житлового будинку від 07.07.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2010, ОСОБА_5 купила в ОСОБА_10 житловий будинок № 80 з відповідними господарськими будівлями, що розташовані в с. Доброгостів Дрогобицького району Львівської області, вул. Ів. Франка.

Дане підтверджується і витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7727792 від 08.07.2005 року, виданим Дрогобицьким державним підприємством МБТІ та ЕО, та довідкою № 344 від 14.04.2011 року, виданою КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Згідно акту земельно погоджувальної комісії Доброгостівської сільської ради від 06.05.2010 року, комісія встановила, що ОСОБА_6 перешкоджає у проїзді ОСОБА_5 та членам її сімї. Комісія рекомендувала ОСОБА_6 у проїзді ОСОБА_5 не перешкоджати.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 14 листопада 2001 року виконавчим комітетом Доброгостівської сільської ради, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить житловий будинок № 74 по вул. Ів.Франка у с. Доброгостів Дрогобицького району Львівської області.

Як вбачається з довідки № 1565, виданої 17.08.2011 р., Доброгостівською сільською радою на підставі погосподарської книги № 9 (особ. рахунок 735, графа V), за будинком № 74 по вул. Ів. Франка в с. Доброгостів рахується земельна ділянка площею 0,11 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Розділу ІХ (Прикінцеві положення) Земельного кодексу України, Кодекс набирає чинності з 01.01.2002 року. Закони та інші нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу

Згідно ч. 3 ст. 126 Земельного кодексу України право постійного користування на земельну ділянку посвідчуються державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельних кодексом.

Відповідачем по справі та його представниками не надано належних доказів надання ОСОБА_6 в користування вищевказаної земельної ділянки ( акту на право користування, рішення органу місцевого самоврядування). Крім цього, суд звертає увагу на те, що у власність будинок № 74 по вул. Ів. Франка в с. Доброгостів ОСОБА_6 набув на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.11.2001 року.

Одночасно, суд не ставить під сумнів відомості про те, що за будинковолодінням відповідача згідно по господарських книг рахується земельна ділянка 0, 11 га. Однак, жодних належних документів, які б визначали її конфігурацію і доводили те, що в її межі входить заїзд, стороною відповідача не представлено і під час розгляду справи судом не здобуто.

Суд не бере до ували відповідь на запит представника позивача ОСОБА_4, на який остання посилається як на одну з підстав своїх заперечень, № 02/22-2037 від 05.09.2011 року, за підписом голови Дрогобицької райдержадміністрації, в якій зазначено, що спірний заїзд згідно опорного плану не передбачений, оскільки у цій же відповіді зазначено, що генплан села Доброгостів відсутній.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що покійна бабуся дозволила проходити через своє обійстя. Даний конфлікт виник між її батьком відповідачем по справі та зятем позивачки, який не хоче зачиняти ворота. Коло батьки встановили металеву браму, вона була знята, тому батько на велику браму поставив колодку. Станом на сьогодні земельна ділянка батька є частково відгороджена від спірного проїзду. Долучений до матеріалів справи план земельної ділянки батька був виготовлений цього літа інших документів немає. Це не кадастровий план, а план, складений землеупорядником. Батько землю не приватизовує, оскільки вважає її своєю.

Свідок ОСОБА_11 дала суду аналогічні пояснення. Крім цього, доповнила, що, на її думку, на дорозі жити не можна. Батько одружився, як зять прийшов проживати у будинок і став господарем. Минулого року сама особисто допомагала батькові встановлювати браму. Земля була виділена в користування бабусі.

Дані покази свідків суд розцінює як такі, що підтверджують відсутність у відповідача будь яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відповідно до яких був би розроблених схемплан ділянки. Крім цього, свідки відповідача підтвердили самовільне перегородження ним спірного проїзду.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що народилася у будинку № 70 по вул. Ів. Франка, який збудований у 1958 році. Спірний проїзд завжди використовувався нею та членами її сімї. Іншого проїзду до її будинковолодіння також немає. На спірному проїзді ніколи не було брами. Перешкоджає лише ОСОБА_6, який перегородив і закрив проїзд.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що по вул. Ів. Франка, 70 проживає багато років, як і її батьки. До даного будинку та будинку позивачки з 1942 року існував єдиний проїзд, і у нікого ніколи не було жодних претензій. Всі жили родинно. ЇЇ батько все життя був водієм і завжди користувався спірним проїздом. Відповідач своїми брамами чинить перешкоди і її похилого віку мамі, яка також все життя користувалася цим проїздом.. Відповідач ображає їхніх дітей та їх, її маму, коли хтось користується проїздом. Вона особисто з цих підстав зверталася до ждільничного інспектора та сільського голови.. Інших варіантів облаштування заїзду до їхніх будинковолодінь немає. Будинок ОСОБА_6 відгороджений від проїзду останні років 10 парканом.

Згідно ст.41 Конституції України та ст.. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ч.1 ст.316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Керуючись ст. ст. 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 126 ЗК України, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні проїздом до її житлового будинку № 80 по вул.. І. Франка в селі Доброгостів Дрогобицького району та земельною (садибною) ділянкою, на якій цей будинок розташований.

Зобов»язати ОСОБА_6 знести (демонтувати) самовільно встановлені ним брами, якими незаконно перегороджено існуючий проїзд із основної дороги вулиціІ. ОСОБА_7 до домоволодіння ОСОБА_5 № 80 по вул.. І. Франка у с. Доброгостів

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ____________