_____________________________________________________________________________
Справа№2-4845/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2011 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді - Огренич І.В.

при секретарі Камінській О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за прострочення грошового зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та просить стягнути з ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми заборгованості за договором позики, в розмірі 1575 доларів США, що еквівалентно 12576 (дванадцять тисяч пятсот сімдесят шість) гривень 37 копійок, у відшкодування моральної шкоди стягнути 1000 доларів США, що еквівалентно 7985 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 07 жовтня 2009 року відповідачка надала письмову розписку про отримання від нього коштів у розмірі 63000 доларів США на покупку земельної ділянки для нього та його сімї, які зобовязалась повернути у квітні - травні 2010 року. Зазначені кошти відповідачка у визначений розпискою строк не повернула, свого зобовязання знайти та придбати земельну ділянку не виконала, у звязку з чим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2010 року з відповідачки було стягнуто на користь позивача грошові кошти в розмірі 497700 гривень (еквівалент 63000 доларів США). Зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 27 липня 2010 року, але до теперішнього часу рішення відповідачкою не виконано. Позивач зазначив, що своїми діями відповідачка заподіяла йому і моральної шкоди, оскільки відмова повернути кошти змусила його нервувати і страждати, внаслідок порушення звичного ритму життя, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки державного мита у сумі 125 гривен 76 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала факт отримання відповідачкою коштів. Позовні вимоги, в частині стягнення моральної шкоди не визнала, вважала їх необґрунтованими, в частині стягнення матеріальної шкоди вирішення спору залишила на розсуд суду.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 07 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого, позивач передав відповідачу суму грошей у розмірі еквівалентному 63000 доларів США, строком до квітня травня 2010 року, що підтверджено розпискою.

Однак, у встановлені між сторонами строки борг ОСОБА_2 не повернула.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2010 року з відповідачки було стягнуто на користь позивача суму основного боргу 497700 гривень (еквівалент 63000 доларів США) та судові витрати, рішення оскаржено не було та набрало законної сили 27 липня 2010 року. Постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ від 25 серпня 2010 року було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повернення боргу та виконання вищезазначеного рішення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Станом на 27 травня 2011 року три проценти річних від простроченої суми складає 1575 доларів США.

Відповідно до ст. 192 ЦК встановлено, що законним платіжним способом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України гривня, у звязку з чим, вимоги позивача про стягнення з відповідачки трьох процентів річних в розмірі 12576 (дванадцять тисяч пятсот сімдесят шість) гривень 37 копійок підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідачки моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Позивач не надав суду жодних доказів того, що саме діями відповідачки йому було спричинено моральних страждань, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягненню підлягають і сплачене державне мито у сумі 125 гривень 76 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 192, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 кошти за прострочення грошового зобовязання в розмірі 12576 (дванадцять тисяч пятсот сімдесят шість) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті державного мита в сумі 125 (сто двадцять пять) гривень 76 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривен.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : Огренич І. В.