Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа № 4-с-26/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі скаргу Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та перспективних технологій» про визнання дій старшого державного виконавця Франківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 неправомірними та скасування постанови від 31.08.2011 року,-

в с т а н о в и в :

Скаржник ректор Привтного навчального закладу «Інститут підприємництва та перспективних технологій» - ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Шалаковського Д. П. Франківського ВДВС Львівського МУЮ щодо винесення у виконавчому провадженні № 27975130 Постанови про накладення штрафу від 31.08.2011р..

При цьому скаржник посилається на те, що 31 серпня 2011р. старший державний виконавець Франківського відділу ДВС Львівського МУЮ ОСОБА_1 на виконанні в якого перебуває виконавче провадження ВП № 27975130, виніс Постанову про накладення на Інститут підприємництва та перспективних технологій штраф у розмірі 680 грн., за невиконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області згідно виконавчого листа № 2-2671/2010 від 01.02.2011р.. Згадана Постанова згідно поштового штемпеля була відправлена 05.09.2011р., а отримана скаржником 07.09.2011р..

Із зазначеною постановою Інститут підприємництва та перспективних технологій не згоден, вважає її неправомірною і такою, що порушує їх права виходячи з наступного.

1. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. від 19.08.2010р. у справі за позовом ОСОБА_3 до «Інституту підприємництва та перспективних технологій», надалі «ІППТ», було поновлено позивача на посаді викладача кафедри маркетингу та економіко-гуманітарної підготовки на 0,36 окладу та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Апеляційного суду Львівської обл. від 09.12.2010р. рішення суду І інстанції було змінене, в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді викладача виключене та зобов'язано ІППТ до обов'язкового працевлаштування.

Оскільки, як встановлено зазначеними рішеннями судів, ІППТ не міг запропонувати позивачці посаду викладача безпосередньо (відсутність ліцензії на освітню діяльність) то їй листом від 28.12.2010р. було запропоновано повідомити рахунок для сплати 1204, 22 грн. заробітної плати (за рішенням суду) та укласти трьохсторонню угоду з агенцією по працевлаштуванню (за рахунок ІППТ). Також було повідомлено про звернення в Дрогобицький міський центр зайнятості, щодо можливості працевлаштування позивачки. Зазначений лист ОСОБА_4 отримала 04.01.2011р., але ніякої відповіді на пропозиції до ІППТ не надійшло. Крім цього, в лютому 2011р. ІППТ звертався, з питань працевлаштування ОСОБА_4, в Дрогобицький коледж статистики. Так само ІППТ, повторно, звертався до ОСОБА_4 в серпні 2011р. з проханням повідомити рахунок для перерахування вищезгаданої суми заробітної плати. ОСОБА_4 отримала листа 11.08.2011р., відповіді не надала.

Таким чином ІППТ здійснював необхідні заходи для добровільного виконання рішення суду як до, так і після відкриття виконавчого провадження.

2. В кінці березня 2011р. ІППТ отримав від державного виконавця Франківського відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 листа від 28.03.2011р. за № В-6/М.Д.О. згідно якого Інститут підприємництва та перспективних технологій слід було надати письмове підтвердження про виконання рішення суду по виконавчих листах на користь ОСОБА_4. У відповіді від 08.04.2011р. ІППТ повідомив державного виконавця про вжиті ним заходи (згідно п.1. цієї скарги) та сплату ІППТ судового збору та витрат на ІТЗ. З листа від 23.05.2011р. № В-6/1-23/05, згаданого виконавця, слідувало, що стягувач нібито повідомив реквізити, а заборгованість по зарплаті не погашена (реквізитів рахунків в листі не було). Листом від 31.05.2011р. ІППТ повідомив виконавця про те, що не зважаючи на лист з проханням повідомити рахунок, ОСОБА_4 не надала номера рахунку, а також повторно проінформовано виконавця про звернення в центр зайнятості, коледж статистики з питань працевлаштування ОСОБА_4

В зв'язку із неповідомленням ОСОБА_4 номера свого рахунку ІППТ 15.08.2011р. проплатив на рахунок Франківського ВДВС ЛМУЮ заробітну плату ОСОБА_4, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій всього на загальну суму 1372,01 грн.. Про це було повідомлено державного виконавця листом від 15.08.2011р..

Оскаржувана постанова отримана 07.09.2011р., а 12.09.2011р. отримано ще три постанови від 08.09.2011р., в тому ж виконавчому провадженні, винесені тим же ст. держвиконавцем ОСОБА_1 (про накладання штрафу в розмірі 1360грн., про стягнення витрат на проведення виконавчих дій 63,24 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору). З тексту останньої стало відомо, що Постановою державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ від 02.08.2011р. було відкрите виконавче провадження та запропоновано ІППТ виконати виконавчий лист щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_4 Всупереч вимогам ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» вказана постанова не була надіслана Боржнику, ІППТ не отримував її, в зв'язку з цим не мав можливості її оскаржити, та виконати її добровільно, заявивши клопотання про залучення стягувача до цього.

3. При особистих зустрічах із зазначеними в скарзі державними виконавцями і в

листуванні з ними неодноразово наголошувалось на тому, що ІППТ хоче виконати рішення

суду в повному обсязі і в добровільному порядку та, що саме бездіяльність Позивачки

(стягувачки) заважає це зробити. Адже для того, щоб виконати рішення суду по стягненню

зарплати їй треба було лише повідомити рахунок, а для того щоб по працевлаштуванню,

Позивачці слід було прийняти участь в цьому процесі. Вибрати з варіантів

працевлаштування запропонованих ІППТ, запропонувати свої варіанти, адже мова йшла не

про поновлення на роботі, а про обов'язкове працевлаштування, яке могло бути реалізоване

в різних формах і прийняття на роботу могло бути на різні посади і в різних роботодавців. І

безумовно, що без згоди позивачки ІППТ не міг не те, що влаштувати її на роботу в

інший освітній заклад, а навіть на посаду прибиральниці чи секретаря (ст. ст. 31-34

КЗпП України). На це весь час зверталась увага виконавців.

Слід зауважити, що до серпня 2011р. Франківський ВДВС розділяв таку правову позицію Інституту підприємництва та перспективних технологій, інакше нічим пояснити той факт, що по виконавчому листі від 01.02.2011р. виконавче провадження було відкрите лише в 02.08.2011р.. Дивує також дивна поспішність державного виконавця, ще не сплив термін оскарження по першій постанові про накладання штрафу, як вже виноситься повторна.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно ст. 11 цього ж закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема роз'яснювати сторонам (в даному випадку стягувач) їх права і обов'язки, право звертатися до суду із заявою про роз'яснення рішення, встановлення способу його виконання, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 7 ст. 12 згаданого закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Вважає, що для дотримання вищезазначених вимог закону, державний виконавець повинен був роз'яснити стягувачці її обов'язок, щодо погодження варіантів її обов'язкового працевлаштування та вимагати від неї письмового викладу своєї правової позиції. Та у випадку відмови стягувана повернути йому виконавчий документ відповідно до пп. 4 п.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Проте, з незрозумілих причин, державний виконавець відмовився вжити ці передбачені законом заходи. Не скористався державний виконавець і правом відкладення провадження виконавчих дій чи правом звернення до суду про встановлення способу і порядку виконання рішення передбачених ст. ст. 35; 36 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні скаржник «Інститут підприємництва та перспективних технологій» в особі ректора Хром?яка Й.Я. та його представник ОСОБА_6 доводи скарги підтримали повністю, просять їх задовольнити, визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову ВП № 27975130 від 31 серпня 2011 року, про накладення штрафу у розмірі 680 грн.. Додатково пояснили, що сьогодні тобто 03.11.2011 року в Апеляційному суді Львівської області розглядалась заява ОСОБА_4 про роз?яснення рішення Апеляційного суду від 09.12.2010 року, однак в задоволенні цієї заяви було відмовлено за безпідставністю.

Державний виконавець Франківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_7 проти задоволення скарги заперечила з тих підстав, що 02.08.2011р. у відповідності до вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Відділу було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2671/2010 від 01.02.2011р., виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про: «зобов'язати Інститут підприємництва та перспективних технологій м.Львова до обов'язкового працевлаштування ОСОБА_4».

В процесі проведення виконавчих дій, 30.08.2011 р. державним виконавцем встановлено, що рішення суду боржником в добровільний термін не виконано, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Враховуючи те, що рішення боржником виконано не було, керуючись ст.ст. 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче проваджєення», 31.08.2011 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 680,00 грн.

07.09.2011р. державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою знаходження боржника та встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складено відповідний акт державного виконавця, а на боржника постановою від 08.09.2011 р. накладено штраф у подвійному розмірі 1360,00 грн.

Керівника (ректора) Інституту підприємництва та перспективних технологій - попереджено про кримінальну відповідальність за ст.382 Кримінального кодексу України, про що свідчить акт державного виконавця від 07.09.2011р.

Від надання письмових пояснень щодо невиконання рішення суду ректор Інституту підприємництва та перспективних технологій - ОСОБА_8 відмовився, про що вказано в акті державного виконавця від 07.09.2011р.

Враховуючи вищенаведені обставини, 08.09.2011р. державним виконавцем Відділу у відповідності до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» було скеровано подання до Прокуратури Франківського району м.Львова про притягнення до кримінальної відповідальності керівника (ректора) Інституту підприємництва та перспективних технологій - ОСОБА_8 за ст.382 Кримінального кодексу України.

Таким чином, державним виконавцем Відділу було вчинено весь комплекс заходів передбачених чинним законодавством, спрямованих на виконання вищевказаного виконавчого документа, а оскаржувана постанова про накладення на Інститут підприємництва та перспективних технологій штрафу від 31.08.2011 р., є одним із таких заходів.

Державний виконавець Савка Оксана Михайлівна повідомила, що ОСОБА_1 вже не працює. Державний виконавець додатково пояснив, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий лист № 2-2671/2010 від 01.02.2011 р., виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про: «стягнути з Скаржника на користь ОСОБА_4 1204,22 грн.», виконавче провадження з виконання якого є закінчено за п.8, ч.1, ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши виконавче провадження, яке не було прошите та пронумероване, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що заявлена скарга Інституту підприємництва та перспективних технологій підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

По справі встановлено, що старшим державним виконавцем Франківського відділу ДВС Львівського МУЮ ОСОБА_1 - 02.08.2011р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2671/2010 від 01.02.2011р., виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про: «зобов'язати Інститут підприємництва та перспективних технологій м.Львова до обов'язкового працевлаштування ОСОБА_4».

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.7 цього ж Закону Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути розяснені державним виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону.

В ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим, субєктом оскарження державним виконавцем в судовому засіданні та письмовому запереченні стверджується про те, що після відкриття виконавчого провадження, виконавцем було скеровано виклик боржнику про явку у відділ ДВС, однак останні на виклик не зявились і причину своєї неявки не повідомили. При цьому доказів отримання боржником та його представником згаданого повідомлення суду представлено не було.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно ст. 11 цього ж закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема роз'яснювати сторонам (в даному випадку стягувач) їх права і обов'язки, право звертатися до суду із заявою про роз'яснення рішення, встановлення способу його виконання, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Для дотримання вищезазначених вимог закону, державний виконавець повинен був роз'яснити стягувачці її обов'язок, щодо погодження варіантів її обов'язкового працевлаштування та вимагати від неї письмового викладу своєї правової позиції. Та у випадку відмови стягувана повернути йому виконавчий документ відповідно до пп. 4 п.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Проте, з незрозумілих причин, державний виконавець відмовився вжити ці передбачені законом заходи. Не скористався державний виконавець і правом відкладення провадження виконавчих дій чи правом звернення до суду про встановлення способу і порядку виконання рішення передбачених ст. ст. 35; 36 ЗУ «Про виконавче провадження».

З огляду на дані обставини, суд вважає, що скарга «Інституту підприємництва та перспективних технологій» на неправомірні дії старшого державного виконавця щодо накладення штрафу в розмірі 680 грн. підлягає до задоволення.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 210, 386-388 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, -

у х в а л и в :

Скаргу Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та перспективних технологій» про визнання дій старшого державного виконавця Франківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 неправомірними та скасування постанови від 31.08.2011 року про накладення штрафу задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Франківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 неправомірними та скасувати постанову від 31.08.2011 року про накладення накладення штрафу у розмірі 680 грн. по виконавчому провадженні № 27975130.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.