Справа № 2-3568/11
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2011 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Тютюник М.С.,
при секретарі: Оболонковій Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому зазначив, що 26.04.2006 року між ТОВ «Авто-Технологія`в особі директора Запорізької філії ТОВ «Український автомобільний холдинг`та позивачем був укладений договір № ЗП-2604 купівлі-продажу транспортного засобу марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 за 29 740,00 грн. 28.04.2006 року на підставі усного договору-доручення на безоплатній основі, нотаріально посвідченою довіреністю позивач уповноважив ОСОБА_2 укладати правочини, пов`язані з технічним обслуговуванням та ремонтом вищевказаного автомобіля, належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТС НОМЕР_3 , виданого МРЕВ ДАІ Запорізької області від 28.04.2006 року, автомобілем марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, двигун НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 . Для виконання повноважень ОСОБА_2 було надано право: керувати автомобілем, переганяти автомобіль до місяця стоянки та обслуговування, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля, проходити техогляд, здійснювати поточний ремонт, сплачувати податок з транспортного засобу, а також виконувати всі інші дії. Під час керування ОСОБА_2 зазначеним транспортним 19.05.2009 року відбулося ДТП, внаслідок якої автомобіль ВАЗ-2107 був пошкоджений, при цьому ОСОБА_2 в подальшому не скоїла жодних дій, спрямованих на відновлення (ремонт) пошкодженого транспортного засобу. Нотаріально посвідченою заявою позивач повідомив відповідача про скасування довіреності, вартість якої склала 210 грн. 28.02.2011 року позивач звернувся до Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для вжиття заходів до відповідача, яка не повертає належний позивачу автомобіль та свідоцтво про реєстрацію. 03.03.2011 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Згідно повідомлення Запорізького ВРЕВ № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області станом на 04.03.2011 року за позивачем зареєстровано право власності на вищевказаний автомобіль. У зв`язку із тим, що відповідачка у добровільному порядку автомобіль не повертає, позивач змушений звернутись з позовом до суду, в якому прохає суд витребувати із незаконного володіння у ОСОБА_2 належний ОСОБА_1 автомобіль марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, двигун НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію ТС НОМЕР_3 , виданого МРЕВ ДАІ Запорізької області від 28.04.2006 року, стягнути з відповідачки на власну користь судові витрати та вартість заяви про відміну довіреності у сумі 210 грн.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст. 76 ЦПК України, повідомлявся належним чином.
В судове засідання представник позивача за довіреністю Уткін О.Є. не з`явився, надав суду заяву, в якій прохає суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги прохає суд задовольнити в повному обсязі на підставі наявних у справі доказах, проти постановлення судом заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надала. В зв`язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною.
Зі згоди представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підстав наявних доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов заявлено із законних підстав, він обґрунтованим письмовими доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі в зв`язку із наступними встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами:
Судом встановлено, що 26.04.2006 року між ТОВ «Авто-Технологія» в особі директора Запорізької філії ТОВ «Український автомобільний холдинг`та позивачем був укладений договір № ЗП-2604 купівлі-продажу транспортного засобу марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 за 29 740,00 грн.
28.04.2006 року на підставі усного договору-доручення на безоплатній основі, нотаріально посвідченою довіреністю позивач уповноважив ОСОБА_2 укладати правочини, пов`язані з технічним обслуговуванням та ремонтом вищевказаного автомобіля, належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТС НОМЕР_3 , виданого МРЕВ ДАІ Запорізької області від 28.04.2006 року, автомобілем марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, двигун НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 . Для виконання повноважень ОСОБА_2 було надано право: керувати автомобілем, переганяти автомобіль до місяця стоянки та обслуговування, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля, проходити техогляд, здійснювати поточний ремонт, сплачувати податок з транспортного засобу, а також виконувати всі інші дії.
Під час керування ОСОБА_2 зазначеним транспортним 19.05.2009 року відбулося ДТП, внаслідок якої автомобіль ВАЗ-2107 був пошкоджений, при цьому ОСОБА_2 в подальшому не скоїла жодних дій, спрямованих на відновлення (ремонт) пошкодженого транспортного засобу. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2010 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , якого було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП, про відшкодування майнової та моральної шкоди був задоволений. Нотаріально посвідченою заявою позивач повідомив відповідача про скасування довіреності, вартість якої склала 210 грн.
28.02.2011 року позивач звернувся до Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для вжиття заходів до відповідача, яка не повертає належний позивачу автомобіль та свідоцтво про реєстрацію. 03.03.2011 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.
Згідно повідомлення Запорізького ВРЕВ № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області станом на 04.03.2011 року за позивачем зареєстровано право власності на автомобілем марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, двигун НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 28.04.2006 року.
Згідно до положень ч. 1 ст. 316 та ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Ст. 325 ЦК України зазначає, що суб`єктами права приватної власності можуть бути фізичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім виключень, передбачених законом. При цьому п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначає, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (цивільного права) у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.
Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При цьому на підставі приписів ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Також ст. 387 ЦК України роз`яснює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Довіренність від 28.04.2006 року на право користування спірним автомобілем на ім`я ОСОБА_2 була позивачем скасована 06.04.2011 року, про що відповідач повідомлялась.
Знаходження спірного автомобіля в користуванні у ОСОБА_2 підтверджується вище наведеним рішенням суду.
Оскільки відповідач тривалий час не повертав позивачу спірний автомобіль й утримував його у себе без законних на те підстав, суд вважає, що ОСОБА_2 у цьому спорі є належним відповідачем, а позивачу, ОСОБА_1 , належить матеріальне право на пред`явлення до неї цих вимог, а тому суд вважає за можливе витребувати від ОСОБА_2 спірний автомобіль.
При цьому за загальним правилом делікту відповідальність настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Як передбачено ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
ОСОБА_1 , маючи статус власника майна, придбаного на законних підставах, тривалий час був безпідставно позбавлений повноважень власника, а саме правом користування, володіння та розпорядження своїм майном, внаслідок протиправних дій відповідача, які є неправомірними.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. При цьому у відповідності до припису ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
На підставі ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Таким чином, із зазначених приписів закону та обставин справи вбачається, що відповідач повинен був довести, що в його діях відсутній склад деліктних правовідносин внаслідок відсутності такого складового елементу як вина, але не довів цього.
Також обґрунтовуючи свій позов про витребування свідоцтва про реєстрацію на автомобіль, позивач посилався на ст.387 ЦК України, яка передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Між тим, віндікаційний позов є речово-правовим позовом. Об`єктом віндікаційного позову може бути лише індивідуально визначене майно, яке існує на момент подання позову.
Ст.190 ЦК України визначає, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно ст.ст.179, 181 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Рухомими є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Таким чином, за змістом зазначених статей майном є автомобіль, а не свідоцтво про реєстрацію, який є правовстановлюючим документом на автомобіль. У зв`язку з чим, ст.387 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин щодо витребування правовстановлюючого документу.
Відповідачка ніяких доказів чи спростувань з при воду наявності чи відсутності в неї свідоцтва про реєстрацію до суду не надала. Об`єктивних доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.
Аналіз зазначених норм закону та обставин справи дають суду підстави до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині витребування свідоцтва належить відмовити, вимоги позивача щодо витребування автомобіля підлігають задоволенню.
Крім того, в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони чиї позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем документально підтверджені ним судові витрати на оплату судового збору у сумі 8,50 грн. та на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді у сумі 37,00 грн.
Крім того, вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрат вартості заяви про відміну довіреності в сумі 210 грн. задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати не відносяться до судових витрат чи витрат, пов`язаних з розглядом справи, що передбачено ст.ст. 79,88 ЦПКУкраїни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,14,15, 201, 202, 203 ЦПК України, ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 15,16, 23, 386, 1167 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.
Витребувати автомобіль марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, двигун НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , якій належить на праві власності ОСОБА_1 із незаконного володіння ОСОБА_2 .
В задоволенні інших заявлених вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя М.С. Тютюник