АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-621/2011р Головуючий 1 інстанції: РоссоловВ.В.
Категорія: сімейні Доповідач : Пшенічна Л.В.
УХВАЛА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2 при секретарі - Варюшичевій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2010 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

встановила:

16березня 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначає, що з відповідачем ОСОБА_3 вона познайомилась у травні 2007 року. З червня того ж року вои почали мешкати разом.

17лютого 2009 року позивач народила доньку ОСОБА_5. ОСОБА_3 обіцяв подати заяву про визнання себе батьком дитини, проте своєї обіцянки не виконав.

На підставі уточнених позовних вимог просила суд просила суд визнати батьківство ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь витрати на оплату правової допомоги в розмірі 700 грн. та на користь держави судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. 00 коп., 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 700 грн. 00 коп.

Допущене негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить змінити рішення суду першої інстанції та зменшити розмір аліментів.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у звязку з погіршенням здоровя ОСОБА_6 являється безробітним. Крім того вказує на те, що сул безпідставно стягнув з нього держмито, оскільки при подачі позовної заяви про стягнення аліментів, позивач звільняється від сплати держмита, а також розмір стягнутих витрат на правову допомогу є завеликим.

В запереченнях на апеляційну ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач подав письмову заяву про визнання себе батьком дитини і визнав позов щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/3 частини доходу.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд повинен враховувати матеріальний стан платника аліментів, стан здоровя дитини.

На час розгляду справи відповідач працював і мав заробіток достатній для стягнення з нього аліментів у розмірі, який визначив суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він зараз не працює, але в судову засіданні апеляційної інстанції пояснив, що він на даний час працює і отримує заробітну плату.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно стягнення з відповідача судового збору та витрат на оплату правової допомоги, то від сплати державного мита звільняється позивач, а не відповідач. Витрати на оплату правової допомоги судом першої інстанції стягнуто у відповідності до вимог чинного законодавства, яке регулює це питання.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Змїївського районного суду Харківської області від 15 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії