Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-1719/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Плужник Ю.О.

за участі : представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

04.05.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат по договору позики. Посилався на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.03.2008 року був задоволений його позов про стягнення з відповідача боргу у сумі 100 000 грн. 09.06.2009 року судом був виданий виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення , який предявлений ним до виконання в Київський ВДВС. 27.01.2010 року було відкрите виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа , але в наданий строк для добровільного виконання рішення суду, відповідач не виконав рішення та не сплатив борг у сумі 100 000 грн. Посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь 5930 грн. 82 коп. 3% річних за період з 1 травня 2008 року по 27 квітня 2011 року та боргу з урахуванням суми інфляції, а всього 94 153грн. 66 коп.

18.08. 2011 року позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідач на його користь 3% річних за період з 1 вересня 2008 року по час розгляду справи у суді , у розмірі 5 819 грн. 17 коп., інфляційні витрати за вказаний період у розмірі 38 000 грн., а всього стягнути 43 819 грн. 17 коп. та витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, застосувавши строки позовної давності, про що подали відповідну заяву. Посилались на те, що борг перед позивачем у відповідача виник 16.03. 2007 року, останній день повернення боргу 31 грудня 2007 року, отже з 01.01.2008 року позивач взнав, що його права порушені, але не предявляв жодних вимог про стягнення суми інфляції та річних. Зазначали, що саме з 01.01.2008 року необхідно рахувати строки позовної давності. Зазначала також, що позивачем невірно нарахована сума інфляції, як на їх думку, вона повинна складати 17 107.45 грн.

Заслухавши сторони дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави встановлено, 16.03.2007 року позивач позичив відповідачеві кошти у розмірі 100 000 грн., які останній зобовязався повернути до 31.12.2007 року. Оскільки відповідач не повернув борг, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, та рішенням суду від 27 березня 2008 року з відповідача на користь позивач стягнутий борг та витрати по справі.

Позивач предявив виконавчий лист до примусового виконання, але рішення до цього часу не виконане.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кожексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст.. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не може бути звільнений від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання зобовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми.

Отже на час звернення до суду зобовязання відповідача про повернення боргу у сумі 100 000 грн. не виконане, а значить не припинене.

Оскільки договором позики між сторонами не були погодженні інші умови виконання грошового зобвязання, окрім строку повернення боргу, до цих правовідносин застосовуються вимоги ст. 625 ЦК України.

Позивач просить стягнути з відповідач на його користь 3% річних та суму інфляційних збитків з 1 вересня 2008 року, отже на час предявлення позову, 4 травня 2011 року , строки позовної давності, що встановлені ЦК України в три роки , позивачем не були пропущені.

Суд приходить до висновку про неможливість застосування до зазначених позовних вимог строків позовної давності , оскільки на час предявлення позову пройшло 2 роки 5 місяців.

Посилання відповідача про те, що позивач взнав про порушення своїх прав у січні 2008 року, а тому строки позовної давності повинні вираховуватись саме з цієї дати не ґрунтуються на вимогах ЦК України.

Так, позивач взнав, що його права порушенні, 1 січня 2008 року, але відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України звернення до суду за захистом своїх прав є виключним правом позивача , і саме він, при предявленні позову, вирішує за який період він бажає стягнути з відповідача інфляційні витрати та річні, передбачені ст. 625 ЦК України.

Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по справі.

Керуючись ст. 526, 599, 625 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 інфляційні витрати та річні у розмірі 43 819 грн. 17 коп., 438 грн. 19 коп. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи, а всього 44 377 грн. 36 коп. ( сорок чотири тисячі триста сімдесять сім тридцять шість копійок ).

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, що не були присутніми у судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Л.М. Васильєва