АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-1422 2011 р Головуючий у 1-й інстанції
Категорія 46 Доповідач Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця 30 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Лісової Г.Є.

Суддів : Семиженка Г.В.

ОСОБА_2

при секретарі Ващенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 19 січня 2011 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним, визнання права власності на 1/2 частку квартири, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням

в с т а н о в и л а:

1.09.2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбного договору, визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири, усунення перешкод у користуванні квартирою.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано квартиру №18 по вул. 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії,49 в м. Херсоні.

13.08.2009 року уклали шлюбний договір, який був нотаріально посвідчений.

Посилається на те, що умови договору викладені в п.п.2.1, 2.11, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.5 договору з приводу того, що квартира належить відповідачці на праві особистої приватної власності, вона самостійно на власний розсуд може розпоряджатися квартирою, що майно яке під час шлюбу збільшиться у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат не підлягає розподілу між ними, що він не має права заявляти будь-які права на вказану квартиру, ставлять його у надзвичайно невигідне матеріальне становище.

Іншого житла у власності він не має, у квартирі за спільні кошти зроблено ремонт.

Крім того, квартира придбана в кредит, він виступає поручителем за цим кредитним договором і повинен здійснювати його повернення та сплату відсотків.

Оскільки укладений шлюбний договір суперечить вимогам чинного законодавства, ставить одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище, за шлюбним договором не може передаватися у власність одного з подружжя нерухоме майно, право на яке підлягає державній реєстрації, то його слід визнати недійсним.

У серпні 2010 року відповідачка позбавила його можливості проживати в квартирі, змінила замки на вхідних дверях. Йому належить 1/2 частина квартири, а тому він вправі вимагати усунення порушення його прав.

Просив визнати недійсним шлюбний договір від 13.08.2009 року укладений ним із ОСОБА_3 О.О.13.08.2009 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири №18 по вул. 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії.49 в м. Херсоні.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 19 січня 2011 року визнано недійсним шлюбний договір від 13.08.2009 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як такий, що суперечить вимогам ч.ч.4,5 ст.93 СК України.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та вселено позивача в цю квартиру.

Стягнено із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 329 грн. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні позивачка та її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній, вважають, що рішення суду підлягає скасуванню як незаконне.

Відповідач та його представник апеляційну скаргу не визнали, вважають, що її слід відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання шлюбного договору недійсним суд обгрунтовано виходив з того, що умови договору з приводу того, що квартира АДРЕСА_3, придбана подружжям під час шлюбу, належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, що вона може без згоди іншого співвласника самостійно розпорядитися цим нерухомим майном, що зазначена квартира не пІдлягає розподілу при розірванні шлюбу, суперачать вимогам закону, так як ставлять позивача у надзвичайно невигідне матеріальне становище.

Відповідно до ч.4 ст. 93 СК України шлюбний договір не може ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище. Крім того за умовами шлюбного договору нерухоме майно набуте подружжям у шлюбі фактично перейшло у власність відповідачки, що суперечить вимогам ч.5 цієї статті, згідно з якою за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.

Доводи апелянта про те, що шлюбним договором визначено лише правовий режим майна відповідно до ст.97 СК України, яка передбачає, що сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них, що є волевиявленням сторін і не стосується передачі майна, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки поширення на майно, що є спільною сумісною власністю, статусу особистої приватної власності одного із подружжя суперечить загальному положенню про рівність часток майна дружини та чоловіка. Оспорюваним шлюбним договором особиста приватна власність ОСОБА_3 на нерухоме майно є абсолютною, в той час як майно придбане у шлюбі.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 5.08.2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого 28.12.2004 року купили квартиру №18 по вул. 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії,49 в м. Херсоні за 35000 грн., яка зареєстрована на ім»я відповідачки ОСОБА_3О.(а.с.14). Лише 30% вартості квартири, як пояснив позивач і визнала відповідачка ними було виплачено відразу, решта суми становлять кредитні кошти.

На час розгляду справи залишок по кредиту складає 8649,76 доларів США. Кредитний договір укладено із ОСОБА_3 Сторони 3 листопада 2010 року розірвали шлюб.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину нерухомого майна, квартири №18 по вул. 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії, 49 в м. Херсоні заявлена на підставі загальних положень про право власності (стст.317,319,321 ЦК України) не може бути розглянута за цим позовом разом із вимогою про визнання шлюбного договору недійсним, як передчасно заявлена, оскільки суд першої інстанції не притягнув до участі в справі банк, який надав сторонам позику і з цих підстав справа не може бути направлена на новий розгляд у цій частині, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частку майна, що не позбавляє його права звернутися до суду за захистом порушеного права у передбачений законом спосіб.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 нерешкоджає позивачу користуватися квартирою, не пускає його в жиле приміщення, суд підставно задовольнив його вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

Інші доводи апеляційної скарги щодо визнання недійсним шлюбного договору та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням належним сторонам на праві спільної власності не можуть бути підставою для скасування рішення суду в частині зазначених вимог, як постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 303, 307,309 ЦПК України, ст.ст.11,214 ЦПК, ст.16 ЦК України,- колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19 січня 2011 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири №18 в будинку №49 по вул. 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії в м. Херсоні скасувати і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Зменшити стягнену із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 суму понесених судових витрат з 329 грн. до 137 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: