Справа № 2-1207-11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А.С.,

при секретарі: Харьковій Л. М.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Донецька вугільна енергетична компаніявідокремлений підрозділ Шахта ім. Скочинського про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті ушкодження здоровя на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача відокремленого підрозділу Шахта імені ОСОБА_4Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 45 000,00 гривень, завданої в наслідок отриманого професійного захворювання.

ОСОБА_1, позивач по даній цивільній справі, з лютого 2004 року по жовтень 2006 року перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом Шахта імені ОСОБА_4Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія(працював на посаді підземного проходчика з повним робочим днем), що підтверджується копією його трудової книжки.

Робота в шахті, під землею, є джерелом підвищеної небезпеки. Це робота з особливими природними, географічними, геологічними умовами підвищеного ризику і небезпеки для здоров'я, яка пов'язана з шкідливими, важкими і небезпечними умовами праці. Здійснення трудової діяльності в шахті створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками.

Час роботи на вугільному підприємстві, став основною причиною виникнення та розвитку у позивача професійного захворювання, а саме: хронічна вертеброгена попереково-крижова радикулопатія в стадії тривалого загострення з вираженим сольовим, м'язово-тонічним, лівостороннім, корінцевим синдромом. Згідно акту розслідування професійного захворювання від 1 жовтня 2006 року професійне захворювання позивача хронічна вертеброгена попереково-крижова радикулопатіявиникло внаслідок, зокрема, недосконалості технологічного процесу, відсутність противорадікулітних поясів, що є порушенням ст. 8 Закону України Про охорону праці.

За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії з 4 жовтня 2006 року позивача ОСОБА_1 визнано інвалідок третьої групи безстроково, причиною інвалідності є професійне захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК серї ДОН-04 № 057106. Внаслідок зазначеного пошкодження здоров'я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання травм позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що ОСОБА_1 втратив професійну працездатність на 45 %, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих звязків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у розмірі 45 000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, наполягав на повному задоволенні заявлених вимог, оскільки грошова сума у розмірі 45 000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих моральних страждань. ОСОБА_1, посилаючись на особисті відчуття фізичного та душевного болю, зауважив, що ще зовсім молода людина (53 роки), життєдіяльність якого обмежена протягом останніх пяти років з причини порушення опорно-рухомої функції організму, порушені нормальні життєві звязки, змінено звичайний спосіб життя. Крім того, позивач звернув увагу суду на той факт, що необхідність проходження стаціонарного лікування, обстежень та консультацій спеціалістів позбавляє його можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан позивача.

Представник позивача ОСОБА_5 (діюча на підставі довіреності від 21 червня 2011 року) у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, юридично обґрунтувавши вимоги ОСОБА_1

Представник ВК Шахта імені ОСОБА_4 Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компаніяОСОБА_3 (діюча на підставі довіреності від 20 липня 2011 року) у судове засідання зявилась, просила в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, надала пояснення аналогічні викладеним в письмовому заперечені, зокрема зауважила наступне. Так, ОСОБА_3 озвучуючи в судовому засіданні положення багатьох нормативно-правових актів, просила суд: і застосувати до спірних відносин строк позовної давнини, і визнати безпідставність позивача щодо посилання на норми цивільного законодавства (оскільки спір про відшкодування шкоди виник в результаті трудових відносин), і врахувати відсоткову частку провини ОСОБА_1 в отриманні ним професійного захворювання, і розподілити обовязок по відшкодуванню позивачу моральної шкоди між декількома гірничими підприємствами, і визнати недоказовості позовних вимог ОСОБА_1 Загалом просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 з причини необґрунтованості та недоказовості.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Здоровю позивача ОСОБА_1 шкідливими і небезпечними умовами праці завдано шкоду у звязку з професійними захворюваннями - хронічна вертеброгена попереково-крижова радикулопатія. Відповідно до ст. 14 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностідо професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою.

ОСОБА_1 має основний клінічний діагноз: хронічна вертеброгена попереково-крижова радикулопатія в стадії тривалого загострення з вираженим сольовим, м'язово-тонічним, лівостороннім, корінцевим синдромом, з супутнім діагнозом: остеохондроз з явищами деформуючого спондильозу, гріжи позвінков, протрузія дисків, з деформацією дурального мозкового каналу, що є результатом праці на підприємствах вугільної промисловості. Зазначене знайшло свої підтвердження в письмових доказах по справі: актом розслідування хронічного професійного захворювання від 1 жовтня 2006 року, висновком лікувально-експертної комісії від 12 вересня 2006 року.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, тому суду необхідно в кожній справі зясувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках.

Так, під час розгляду справи по суті, суд зясовує момент виникнення права ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до розяснень Верховного суду України моментом виникнення права на відшкодування моральної шкоди є висновок МСЕК, коли позивачу вперше встановлена стійка втрата працездатності. Незалежно від моменту звернення до суду, потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, якщо право у нього виникло з 1 квітня 2001 року до 1 січня 2006 року. Коли право на відшкодування моральної шкоди виникло у потерпілого: 1) після 1 січня 2006 року і до 20 березня 2007 року - фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не зобовязаний здійснювати відшкодування моральної шкоди, з тих підстав, що дія ч. 3 ст. 34 Закону України По загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання Українизупинена Законом України Про державний бюджет України на 2006 рік(від 20 грудня 2005 року), та Законом України Про державний бюджет на 2007 рік(від 19 грудня 2006 року) (призупинення дії закону не дає підстав для його застосування); 2) після 20 березня 2007 року, - фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не зобовязаний здійснювати відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України від 23 лютого 2007 року № 717 про виключення ч. 3 ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Як вбачається з довідок медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 з 3 жовтня 2006 року вперше безстроково була встановлена ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 45 %, встановлена третя група інвалідності (довідки серії ДОН-04 № 057106, серії ДОН-05 № 194107)

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача після набрання чинності як Законом України Про державний бюджет України на 2006 рік, так і Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З урахуванням вищезазначеного та вказаного положення основного закону України, суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України, та статтею 237-1 КЗпП України надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 12 Закону України Про охорону праці від 14 жовтня 1992 року під моральною шкодою розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством, що регулює розгляд трудових спорів, зокрема главою 15 КЗпП України, главами 3, 82 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровям, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів № 472 від 23 червня 1993 року.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкодиза моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Згідно наданої копії трудової книжки позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем відокремленим підрозділом Шахта ім. О.О. СкочинськогоДержавне підприємство Донецька вугільна енергетична компанія з 4 лютого 2004 року по 10 жовтня 2006 року. З акту розслідування хронічного професійного захворювання від 1 жовтня 2006 року вбачається, що підприємством, перебуваючому в причинному звязку з отриманими позивачем професійному захворюванню є саме відокремлений підрозділ Шахта ім. О.О. СкочинськогоДержавне підприємство Донецька вугільна енергетична компанія, та саме керівництво вказаного підприємства допустило порушення законодавства про охорону праці. А тому суд, не приймає посилання представника відповідача ОСОБА_3 щодо розподілу обовязку відшкодування спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди між всіма вугільними підприємствами у трудових відносинах з якими перебував позивач, як такого що не доведено неправомірності вчинення причинних дій кількома особами.

Суд не приймає посилання представника відокремленого підрозділу Шахта ім. О.О. СкочинськогоДержавне підприємство Донецька вугільна енергетична компаніяна те, що факт спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому третьої групи інвалідності. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Сукупність наданих позивачем ОСОБА_1 доказів: трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання від 1 жовтня 2006 року, виписки з історії хвороби, епікризи, довідки МСЕК, пояснення представника відокремленого підрозділу Шахта ім. О.О. СкочинськогоДержавне підприємство Донецька вугільна енергетична компанія, який не оспорює ні один із вказаних письмових доказів, пояснення позивача, підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди професійними захворюваннями.

Посилання представника відокремленого підрозділу Шахта ім. О.О. СкочинськогоДержавне підприємство Донецька вугільна енергетична компаніяна застосування в даних спірних відносинах строку позовної давнини, суд також вважає безпідставними, оскільки згідно діючому законодавству позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоровя (ст. 268 ч. 1 п. 3 ЦК України).

Визначаючи розмір моральної шкоди, підлягаючої відшкодуванню ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до розяснень, викладений у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача і інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоровя, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає, що позовні вимоги позивача безпідставно завищені.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням: стану здоровя ОСОБА_1, тяжкість професійного захворювання, наслідків професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Так з наданих суду виписок з амбулаторної карти ОСОБА_1, історії хвороби встановлено, що позивач періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні з причини отриманого професійного захворювання. Окрім стаціонарного лікування позивач потребує тривалого обстеження в медичних закладах, періодичних консультацій лікарів.

Відповідно до глибини фізичних і душевних страждань (ступінь втрати професійної працездатності позивача, обмеження його можливостей вести активний спосіб життя, необхідність прикладання додаткових зусиль для організації свого життя), враховуючи принципи виваженості, розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відокремленого підрозділу Шахта ім. О.О. СкочинськогоДержавне підприємство Донецька вугільна енергетична компаніяна користь ОСОБА_1 8 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, ст. 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 209 ч. 2, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія відокремлений підрозділ Шахта ім. Скочинськогопро відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті ушкодження здоровя на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з відповідача державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія відокремленого підрозділу Шахта ім. Скочинського на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя Мар`їнского районного суду ОСОБА_6

Секретар

Дата документу 24.11.2011