АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6437/11 Справа № 22ц-6420/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року

27 вересня 2011 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОТП Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (третя особи: ОСОБА_3, Національний банк України) про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ТОВОТП Факторинг Україна звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 164415 грн.89 коп., уточнивши позовні вимоги у грудні 2010 року (т.1, а.с. 90-92), де просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 148384 грн. 72 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року відступило, а ТОВ«ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CL-307/069/2008 від .2008 року, згідно умов якого, позичальнику надано кредит у сумі 21831,00 доларів США, строком погашення 25 березня 2014 року з використанням фіксованої процентної ставки в розмірі 12,49%. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №SR-307/069/2008 від 25.03.2008 року.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки ОСОБА_4 прийняла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

Оскільки, в порушення взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_2 перестав належним чином здійснювати повернення заборгованості за користування кредитом, позивач просив стягнути заборгованість, станом на 13.12.2010 року у розмірі 18657,47 доларів США, саме: залишок заборгованості за кредитом 04,68 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків - 1952,79 доларів США, яка в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.12.2010 року складає 148384 грн. 72 коп.

У січні 2011 року ОСОБА_2.В.. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг», треті особи - ОСОБА_3, Національний банк України про визнання кредитного договору недійсним (т.1, а.с.151-155), в якій просив ухвалити рішення, яким визнати кредитний договір №CL-307069/2008 від 25 березня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», наступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 недійсним і стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 97030 грн.,отриманих у зв'язку із укладенням недійсного кредитного договору №CL-307/069/2008 від 25 березня 2008 року та стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати у зв'язку із зверненням до суду із даним позовом - 1652 грн. 97 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В обґрунтування позов ОСОБА_2.В.. посилався на те, що 25 березня 2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав йому в тимчасове користування кредитні кошти в розмірі 21831 доларів США на строк до 25 березня 2014 року. В період від дати отримання кредиту і до вересня 2010 року він сплачував платежі за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі, а з вересня 2010 року умови договору почав виконувати з порушенням графіку з причини різкого підвищення курсу долару США. На підвищення курсу валют при укладенні кредитного договору він не розраховував. На початку 2011 року йому стало відомо, що банк взагалі не мав право укладати з ним кредитний договір в іноземній валюті, з тих підстав, що єдиним законним засобом платежу торії України є національна валюта України - гривня. При укладанні кредитного договору, ні він, ні банк не отримували в Національному банку України індивідуальної ліцензії на дозвіл вести розрахунки за кредитним договором, а саме сплачувати кредит та відсотки за його використання у державній валюті США.

Тому просив визнати кредитний договір недійсним /т.1, а.с. 151-155/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року позовна заява Товариства з обмеженого відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним - задоволена частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним говором у сумі 148384 грн. 72 коп., а також судовий збір у сумі 1483 грн. 84 коп. та витрати на інформаційно-нічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., а разом - 1603 грн. 84 коп.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору недійсним - суд відмовив.

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодився і звернувся з апеляційною скаргою, в який ставить питання про скасування рішення, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню за такими підставами.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на невиконання ОСОБА_2, зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим на 13.112.2010р. виникла заборгованість у. розмірі 148384 грн. 72 коп.

Вказаний висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Судом встановлено, що25 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CL-307/069/2008 від .2008 року, згідно умов якого, позичальнику надано кредит у сумі 21831,00 доларів США, строком погашення 25 березня 2014 року з використанням фіксованої процентної ставки в розмірі 12,49%, а ОСОБА_2 зобов'язався погашати його шляхом щомісячних платежів.

Відповідно до п.1.9.1. договору Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та Майновим поручителем своїх Боргових зобовязань за цим Договором. При цьому зобовязання Позичальника щодо дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги.

У порушення вказаних вимог договору матеріали справи не містять відомостей про направлення банком позичальнику відповідного повідомлення про зміну ним умов договору, вимогу достроково повернути кредит та виконати інші зобов'язання з зазначенням конкретної дати виконання цієї вимоги. ОСОБА_2 факт такого повідомлення заперечує. Крім того ні позовна заява, ні рішення суду першої інстанції не містять обставин про конкретні не виконані ОСОБА_2. зобов'язання, що давали підставу за умовами договору кредиту на його дострокове стягнення.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору кожною із його сторін.

Враховуючи вказані вимоги закону та встановлені у судовому засіданні обставини, які свідчать про недодержання банком передбаченого умовами договору порядку повідомлення позичальника про зміну ним умов договору та вимогу про дострокове повернення грошових коштів, позовні вимоги банку, як заявлені передчасно, задоволенню не підлягають.

Оскільки висновки суду першої інстанції у частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним говором у сумі 148384 грн. 72 коп., а також судових витрат - не відповідають вимогам закону та обставинам справи, то у вказаної частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Що стосується рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору недійсним, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що при наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі про те, що укладений з банком кредитний договір є недійсним у звязку з тим, що кредит було надано у іноземній валюті є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307, 308, п.3,4 ст.309,ст.ст.316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року у частині стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: