Справа № 2-184/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2011 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О. М.

при секретарі - Чижевської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В попереднє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте в позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та без застосування технічних засобів. Судові витрати бере на себе.

Відповідачка в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки суду не повідомили, проте надала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просять розглядати справу у її відсутність та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської Ради народних депутатів Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 175, згідно якого належне йому право на земельну частку (пай) в ТОВ СП «Світоч» с. Мала Березянка Таращанського району Київської області, що стверджується Сертифікатом серії КВ № 0311557, виданим Таращанською районною державною адміністрацією 18.02.2000 року за № 243, заповів синові ОСОБА_1.

Належний йому жилий будинок, що розташований в с. Мала Березянка по вул.. Піонерській під номером 46 Таращанського району Київської області і усе інше майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті належатиме йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2.

29.04.2008 року ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями за заповітом є сторони. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає.

У встановлений законодавством шестимісячний термін позивач, не знаючи чинного цивільного законодавства України, не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29.04.2008 року.

Коли в листопаді місяці 2010 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 29.04.2008 року, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку з дня відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Статтею 1270 Цивільного Кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд дійшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, а тому йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 29.04.2008 року.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 130, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В попереднє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте в позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та без застосування технічних засобів. Судові витрати бере на себе.

Відповідачка в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки суду не повідомили, проте надала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просять розглядати справу у її відсутність та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської Ради народних депутатів Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 175, згідно якого належне йому право на земельну частку (пай) в ТОВ СП «Світоч» с. Мала Березянка Таращанського району Київської області, що стверджується Сертифікатом серії КВ № 0311557, виданим Таращанською районною державною адміністрацією 18.02.2000 року за № 243, заповів синові ОСОБА_1.

Належний йому жилий будинок, що розташований в с. Мала Березянка по вул.. Піонерській під номером 46 Таращанського району Київської області і усе інше майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті належатиме йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2.

29.04.2008 року ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями за заповітом є сторони. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає.

У встановлений законодавством шестимісячний термін позивач, не знаючи чинного цивільного законодавства України, не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29.04.2008 року.

Коли в листопаді місяці 2010 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 29.04.2008 року, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку з дня відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Статтею 1270 Цивільного Кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд дійшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, а тому йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 29.04.2008 року.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 130, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, суд, -

Головуючий:ОСОБА_4.