Справа №2-87/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

при секретарі Шахторін А.С.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 3-тя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 3-тя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину. В обґрунтування позовних вимог у своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивачка посилалася на те, що влітку 2007 року вона дізналася про те, що після смерті її матері ОСОБА_5, померлої 26 листопада 1999 року, залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) який складає 4,82 умовних кадастрових гектара на території ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Мати позивачки ОСОБА_5 заповіту на випадок своє смерті не складала. Таким чином після смерті матері позивачка залишилася єдиною спадкоємицею, оскільки її сестра ОСОБА_6 померла ще до смерті матері. ЇЇ племінник (рідний син сестри ОСОБА_3) приховав від позивачки факт наявності спадкового майна після смерті ОСОБА_5, померлої 26 листопада 1999 року, а тому в установлений законом термін вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач у добровільному порядку не бажає повернути їй спадкове майно, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд поновити їй термін для прийняття спадщин після смерті матері ОСОБА_5, померлої 26 листопада 1999 року; зобовязати відповідача по справі ОСОБА_3 повернути їй (як спадкоємиці першої черги після смерті матері ОСОБА_5, померлої 26 листопада 1999 року) спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) який складає 4,82 умовних кадастрових гектара на території ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області вартістю 15957 грн.; у разі якщо спадкове майно не збереглося, зобовязати відповідача по справі ОСОБА_3 сплатити їй грошову компенсацію, відповідно до оціночної вартості земельної ділянки станом на день прийняття рішення суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, пояснила суду, що 26 листопада 1999 року померла ОСОБА_5, яка доводилась позивачці матірю та бабусею відповідачу по справі. Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) який складає 4,82 умовних кадастрових гектара на території ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 являються її діти позивачка по справі та мати відповідача по справі. Відповідач фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав з ним за однією адресою. Крім того, відповідач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачка знала про смерть матері, з 1999 року до 2007 року ніяких дій, спрямованих на прийняття спадщини не вчиняла. На сьогоднішній день відповідач є власником спадкового майна у вигляді земельної частки (паю) який складає 4,82 умовних кадастрових гектара на території ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, відповідно до заяви голова ОСОБА_4 сільської ради просить суд розглядати справу за відсутності представника сільської ради та винести рішення суду відповідно до діючого законодавства.

Представник 3-ї особи Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд вислухавши думку позивачки, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7, дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 3-тя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину, необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КИ №167505 виданого 11 липня 2007 року виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 26 листопада 1999 року померла ОСОБА_5, про що зроблено актовий запис №117, яка доводилась позивачці матірю та бабусею відповідачу.

З 01.01.2004 року вступив в дію новий Цивільний Кодекс України. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Після смерті ОСОБА_5, померлої 26 листопада 1999 року, відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) який складає 4,82 умовних кадастрових гектара на території ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5, померлої 26 листопада 1999 року, являється позивачка по справі ОСОБА_2, яка є донькою померлої.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Як встановлено у судовому засіданні, мати позивачки ОСОБА_5, померла 26 листопада 1999 року, після її смерті позивачка ніяких дій, спрямованих на прийняття спадщини не прийняла, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом термін не зверталася, інших дій, спрямованих на прийняття спадщини позивачка не здійснила.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовуКривої ОСОБА_8 до ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 3-тя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 7, 10, 11, 15, 27, 31, 57, 60, 88, 107, 118, 119, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1261, 1264, 1268, 1269, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 3-тя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Шабанов