АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія стягнення боргу Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Пономаренко Ю.А.,

суддів Черкасова В.В., Кукліної Н.О.

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоком» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2010 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоком» до ОСОБА_1, третя особа: Акціонерне товариство закритого типу «Автомар» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 листопада 2009 року ТОВ «Автоком» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 16.11.2006 на підставі угоди купівлі-продажу № 16/11/06-01 ОСОБА_1 придбав у АТЗТ «Автомар» автомобіль ГАЗ 31105-120М за 42200 грн., який був переданий відповідачеві. Останній зобов'язався оплатити 100% вартості товару до 30.12.2006 ., проте до теперішнього часу не розрахувався за придбаний автомобіль.

На підставі договору № 0202/2 від 02.02.2009 про відступлення права вимоги за правочином купівлі-продажу від 16.11.2006р. ОСОБА_1 є боржником позивача- ТОВ «Автоком».

Окрім того, на підставі видаткової накладної № АК-0000811 від 19.04.2007 ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Автоком» автомобіль ГАЗ 31105-411 за ціною 42200 грн., за який також не розплатився.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 борг за обома угодами з урахуванням індексу інфляції, 3-х відсотків річних від простроченої суми основного боргу, пеню, а всього заборгованість в розмірі 149998,48 грн. та судові витрати.

Представник позивача додатково пояснив, що довідки-рахунки на які посилається відповідач як на підтвердження виконання своїх зобов'язань за угодами купівлі-продажу автомобілів не є розрахунковими документами, отже не можуть бути доказами оплати останнім вартості автомобілів.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2010 року позов ТОВ «Автоком» до ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Автоком» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 всього суму в розмірі 159468,68 грн. та стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та залишаючи без задоволенні позов ТОВ «Автоком» обгрунтовано виходив з того, що відсутнє належне обґрунтування позову з боку позивача.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 16.11.2006 та 19.04.2007 ОСОБА_1 придбав у АТЗТ «Автомар» та ТОВ «Автоком» два автомобіля: ГАЗ 31105-120М і ГАЗ 31105-411 за ціною 42200 грн. кожний відповідно. Вказані обставини окрім того підтверджуються договором купівлі-продажу № 16/11/06-01 від 16.11.2006, видатковими накладними, довідками-рахунками (а.с. 6-10, 15-16, 70-71).

Суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованістьдоводів позивача про те, що довідки-рахунки, які відповідно до Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31.07.2002 № 228 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами», який діяв на час укладення угод видаються покупцеві підприємством продавцем, не є розрахунковими документами, оскільки за сукупністю з іншими доказами у справі вони підтверджують факт розрахунку відповідача за придбаний товар з позивачем.

Так, довідки-рахунки містять записи «сплачено» та підписи посадових осіб продавців, а саме керівників, бухгалтерів та касирів.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п. 8.1. договору купівлі-продажу № 16/11/06-01 від 16.11.2006 право власносіі на товар що продається за цим договором переходить від продавця до покупця з момешу оплати за автомобіль.

Позивачем не заперечується той факт, що кожний з автомобілів був зареєстрований на праві власності за відповідачем (отже був оплачений), який на протязі тривалого часу безперешкодно та за відсутності претензій з боку позивача користувався ними і на теперішній час розпорядився ними за власним бажанням, як власник - продав.

Відповідно до п.1.14. Наказу розрахунки за продані транспортні засоби, номерні агрегати та супутні товари можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Споживачу в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт оплати за певний транспортний засіб чи номерний агрегат. Пунктом 1.15 передбачено, що бухгалтерський облік ведеться, а фінансова звітність подається суб'єктом господарювання відповідно до законодавства.

Отже, позивач мав провести операції купівлі-продажу автомобілів за всіма вимогами бухгалтерського обліку та в наступному прозвітувати про них відповідно до вимої законодавства, проте на вимогу суду докази такого обліку та фінансової звітності не надані.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність належного обгрунтування позову, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог лише підтверджують укладення відповідних договорів купівлі-продажу з відповідачем, проте не доводять факт невиконання останнім своїх зобов'язань за цими договорами в частині їх оплати.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що позивач не виконав вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, оскільки не надав суду доказів наявності заявлених обставин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоком» відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді