Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1407/2-807/2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Попенко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення авансу, в якому вказував на те, що в квітні 2005 року він домовився з відповідачем про майбутнє укладення договору купівлі-продажу житлового будинку №53 по вул. Шкільній в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області, що перейшов до відповідача в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 Сторонами було узгоджено вартість будинку в сумі - 2 250 грн.

На підтвердження такої домовленості позивач передав відповідачу аванс в розмірі 1250 грн., а відповідач дозволив вселитися до будинку, надав дозвіл в повному обсязі володіти та користуватися житлом, а також зобовязався до кінця грудня 2005 року належним чином оформити спадщину, після чого в належній формі укласти договір купівлі продажу.

Однак, незважаючи на домовленість між сторонами, відповідач так і не оформив документи на житловий будинок та договір купівлі-продажу між сторонами так і не укладений.

Враховуючи такі обставини справи, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 аванс в розмірі 1250 грн., а також всі понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Свої заперечення проти позову обґрунтовував відсутністю між позивачем та його довірителем будь-яких договірних відносин з приводу продажу житлового будинку №53 по вул. Шкільній в с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області та вказуючи на те, що останнім було надано лише дозвіл на тимчасове використання житла для особистого проживання. При цьому ніяких грошей його довіритель не брав, розписки не писав.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, та матеріали цивільної справи № 1407/2-426/2011 в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Так відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 було встановлено, що житловий будинок №53 по вул. Шкільній в с. Манне (раніше - с. Мартинівське) Вознесенського району Миколаївської області на праві власності був зареєстрований за ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, яким заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_4 спадкоємець за заповітом вчинив дії щодо вступу у володіння та управління спадковим майном, але документи на житловий будинок так і не отримав.

В подальшому позивач ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_2 про майбутнє укладення договору купівлі-продажу житлового будинку №53 по вул. Шкільній в с. Манне Вознесенського району Миколаївської області.

На підтвердження такої домовленості ОСОБА_1 передав відповідачу аванс в розмірі 1 250 грн.

Ці обставини, тобто факт отримання ОСОБА_2 коштів саме від ОСОБА_1 за будинок повністю підтверджуються письмовою розпискою відповідача, чинність якої в процесі розгляду справи жодним зі сторін не оспорена та належними доказами не спростована.

Згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Таким чином кошти, що вважаються авансом, у разі неукладення відповідного договору, повертаються виключно кредиторові, тобто особі, що передав такі кошти боржнику.

Враховуючи викладене та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення авансу за житловий будинок в розмірі 1250 гривень підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст..88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним та документально підтверджені судові витрати в тому числі: судовий збір в розмірі 51 гривні, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,213,214,215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, сплачений ним аванс в розмірі 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) гривень, а також понесені ним судові витрати в розмірі 171 (сто сімдесят одна) гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Ротар