Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2011р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу у вигляді довідки-рахунку КІМ 285718 від 25 серпня 2010р., виданої на автомобіль «TOYOTA- CAMRY», 2007року випуску, укладеного одним із подружжя без згоди іншого, та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, -

встановила:

25 березня 2011р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу у вигляді довідки-рахунку КІМ 285718 від 25 серпня 2010р., виданої на автомобіль «TOYOTA» модель CAMRY, кузов № НОМЕР_1, 2007року випуску, укладеного одним із подружжя без згоди іншого, зобовязання ОСОБА_3 повернути йому спірний автомобіль.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказав, що він знаходився з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2001р. до 16 квітня 2010р.

В період шлюбу у квітня 2007року вони придбали автомобіль «TOYOTA» модель CAMRY, кузов № НОМЕР_1, 2007року випуску за 36500євро. Вказаний автомобіль був оформлений на імя ОСОБА_2

25 серпня 2010р. ОСОБА_2 без його згоди продала вказаний автомобіль ОСОБА_3 згідно довідки-рахунку серії КІМ №285718 від 25 серпня 2010р.

Посилаючись на те, що відповідачка в порушенні його прав, передбачених Сімейним Кодексом України, продала без його згоди автомобіль, який вони придбали в період шлюбу, позивач просив задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 08 вересня 2011р. за заявою позивача ОСОБА_1 позовна заява ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача ОСОБА_6 повернути автомобіль залишена без розгляду (а.с.166).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, подав заяву про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5, посилаючись на те, що він на законних підставах придбав автомобіль. В подальшому він позичив у ОСОБА_5 гроші в сумі 250000грн. та відповідно нотаріально посвідченому договору застави транспортного засобу від 20 квітня 2011р. надав в заставу вказаний автомобіль (а.с.57, 42-46).

04 липня 2011р. третя особа ОСОБА_5 подала позовну заяву до ОСОБА_3, в якій просила звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль «TOYOTA» модель CAMRY, кузов № НОМЕР_1, 2007року випуску, державний номер НОМЕР_2 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 в сумі 250000грн. за договором позики від 11 квітня 2011р.

Справа №22ц-8448/2011 Категорія 20

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

В обґрунтування позову ОСОБА_5 вказала, що вона за нотаріально посвідченим договором позики від 11 квітня 2011р. надала в борг ОСОБА_3 250000грн. Згідно нотаріально посвідченому договору застави транспортного засобу від 20 квітня 2011р. ОСОБА_3 надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль «TOYOTA» модель CAMRY, кузов № НОМЕР_1, 2007року випуску, державний номер ВН 1588 СТ. В передбачений строк, а саме до 11 червня 2011р. ОСОБА_3 борг їй не повернув, тому вона просила задовольнити її позовні вимоги (а.с.110-112)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права, без урахування усіх обставин по справі необґрунтовано відмовив йому у задоволені позову (а.с.178-182).

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися до суду апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, надані докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів в їх сукупності.

Вказаним вимогам ЦПК України рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовивши у задоволені позову ОСОБА_1 і задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_8? суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які ознаки недобросовісності відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 при відчуженні спірного автомобіля, який не перебував під забороною, обтяженням чи під арештом.

Також суд першої інстанції послався на те, що зі змісту статті 65 CK України випливає, що відсутність згоди одного із подружжя може бути підставою для визнання недійсним угоди лише в тому випадку, якщо вона потребувала обовязкового нотаріального посвідчення або якщо судом буде встановлено, що сторони при укладенні договору (правочину) діяли не добросовісно, при цьому сам по собі факт неповідомлення одним з подружжя іншого про здійснення правочину не може бути достатнім доказом його недобросовісності.

Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 знав про те, що його дружина знімає автомобіль з обліку для реалізації, що підтверджується його заявою в страхову фірму про припинення договору страхування на спірній автомобіль у звязку з його продажем (а.с.139).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції судова колегія повністю погодитися не може, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, та суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 п. 2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційній суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 п.3 і п.4 ст.309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2001р. до 16 квітня 2010р.

В період шлюбу у квітня 2007року вони придбали автомобіль «TOYOTA» модель CAMRY, кузов № НОМЕР_1, 2007року випуску. Вказаний автомобіль був оформлений на імя ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, та ОСОБА_2 не заперечувала, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю (а.с.13).

Дійсно 25 серпня 2010р. ОСОБА_2 продала вказаний автомобіль ОСОБА_3 згідно довідки-рахунку серії КІМ №285718 від 25 серпня 2010р. (а.с.40).

Статтею 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджуються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя . Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Судова колегія вважає, що договір продажу спірного автомобіля виходить за межі дрібного побутового.

Не може бути визнано як факт надання такою згоди на продаж спірного автомобіля те, що ОСОБА_1 подав заяву в страхову фірму про припинення договору страхування на спірній автомобіль, в якій він вказав причину у звязку з його продажем.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він подав вищевказану заяву до страхової фірми, так як не бажав, щоб ОСОБА_2 користувалася страховим полісом, який був оформлений на нього, оскільки він на той час припинив сімейні стосунки з ОСОБА_2 Саме причину припинення договору страхування у звязку з продажем автомобіля було запропоновано страховою фірмою, оскільки при цьому він зазнавав менш матеріальних витрат.

Судова колегія не погоджується з висновком суду про те, що при здійсненні продажу автомобілю за довідкою-рахунком, не було потрібно витребування згоди ОСОБА_1, а така згода оформлюється лише при нотаріальному посвідченні договору з додержанням вимог ч.3 ст.65 СК України, оскільки по суті це був договір продажу автомобіля, та при його здійсненні шляхом застосування довідки-рахунку, були порушенні права ОСОБА_1, який не давав згоду на продаж автомобіля, який вони придбали в період шлюбу.

Судова колегія дійшла до висновку, що ОСОБА_2, продавши автомобіль за допомогою саме довідки-рахунку, намагалася уникнути розподілу вказаного автомобіля. ОСОБА_1, подав позов про розподіл майна в тому числі і спірного автомобіля. Вказані обставини, на думку колегії, також свідчать про те, що ОСОБА_1 включив автомобіль до розподілу спільного майна, і не мав бажання надавати ОСОБА_2 згоду на продаж спірного автомобілю в будь-який спосіб.

Відповідачка ОСОБА_2 взагалі не надала суду першої і суду апеляційної інстанції доказів тому, що вона продала спірний автомобіль за взаємною згодою із ОСОБА_1

Частиною 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу у вигляді довідки-рахунку КІМ 285718 від 25 серпня 2010р., виданої на автомобіль «TOYOTA- CAMRY», 2007року випуску, укладений одним із подружжя без згоди іншого, судова колегія при вищевикладених обставинах вважає, що вказаний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

У звязку з задоволенням позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобілі, який відбувся з порушенням вимог закону, судова колегія вважає, що у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави слід відмовити, оскільки відносно предмету застави, а саме спірного автомобілю, визнано недійсним договір його продажу.

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2011р. скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу у вигляді довідки-рахунку КІМ 285718 від 25 серпня 2010р., виданої на автомобіль «TOYOTA- CAMRY», 2007року випуску, укладений одним із подружжя без згоди іншого

У задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_9