Справа № 22ц-33/11р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія:5 Доповідач Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Колісниченка А.Г.,

суддів Вербицької Л.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі Ільченко К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до малого підприємства «Сонет», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Спортландія», регіональний фонд підтримки підприємництва по Херсонській області, акціонерний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях, які надійшли на скаргу до апеляційного суду, мале підприємство «Сонет»просить зазначену скаргу відхилити, а рішення першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні, апелянт та представник товариства з обмеженою відповідальністю «Спортландія»наполягали на задоволенні апеляції, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини, які мають суттєве значення для справи та покладені в основу рішення, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Директор малого підприємства «Сонет», та представник акціонерного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»у судовому засіданні, проти задоволення апеляції заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник регіонального фонду підтримки підприємництва по Херсонській області до суду не з'явився, повідомлявся апеляційним судом про розгляд справи належним чином, тому колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено,що 01.06.2002 року між ВАТ «Каланчацький КХП»та МП «Сонет»укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу бази відпочинку «Хлібодар», розташованого у с. Хорли Каланчацького району Херсонської області (т.1 а.с.13-15). За цим договором, відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2002 року у власність МП «Сонет»було передано корпус № 1 (зерносклад № 1), корпус № 2 (зерносклад № 2), два асфальтовані майданчики, водогін, душова, 2 туалети, будівля контори та повітряна лінія електропередач (т.1 а.с.16-17). 12.08.2003 року між ВАТ «Каланчацький КХП» та МП «Сонет»укладено договір про придбання обєктів нерухомості що відносяться до єдиного майнового комплексу «Хлібодар», відповідно до якого у власність МП «Сонет»було передано приміщення чергових літ. «Г», склад літ. «Д», приміщення дизельної літ. «Е», пожежне депо літ. «Ж», естакаду № 1, трансформатор № 2, мийку № 5, огорожу № 6-13, мостіння літ. «І», щит електросилової (т.2 а.с.178). Це майно за актом прийому-передачі передано МП «Сонет»(а.с.179). Право власності на майно, набуте МП «Сонет» за договорами купівлі-продажу від 01.06.2002 року та від 12.08.2003 року зареєстроване за вказаним підприємством у Херсонському БТІ (т.1 а.с.96-97). Як вбачається з акту звірки взаємних розрахунків між ВАТ «Каланчацький КХП»та МП «Сонет»розрахунок за придбані обєкти нерухомості здійснювався саме МП «Сонет»(т.2 а.с.67).

МП «Сонет»за договором купівлі-продажу від 26.01.2004 року здійснило відчуження складу літ. «Д», дизельної літ. «Е», естакади № 1 мостіння літ. «І»та асфальтованого майданчику на користь ТОВ «Спортландія».

28.12.2007 року між Регіональним фондом підтримки підприємництва та МП «Сонет» укладено угоду про фінансування та договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку Фонду передано будівля зерноскладу № 2 літ. «Б», яке входить до складу цілісного майнового комплексу бази відпочинку «Хлібодар» (т.2 а.с. 74-76,78-79). А 07.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та МП «Сонет»було також укладено договір іпотеки, предметом якого була будівля зерноскладу № 1 літ. «А» (т.2 а.с.85-87).

Також судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2002 року між МП «Сонет»та ОСОБА_3 підписано договір про спільне придбання бази відпочинку «Хлібодар», розташовану у с. Хорли Каланчацького району Херсонської області. За умовами цього договору МП «Сонет»мало внести 2/3 вартості бази у розмірі 12000 грн., а ОСОБА_3 1/3 її вартості у розмірі 6000 грн.(т.1 а.с.24). Як зазначено у даному договорі, названі суми сторони внесли на розрахунковий рахунок МП «Сонет».

Як свідчать матеріали справи, 15.10.2002 року між МП «Сонет»та ОСОБА_3 підписано додаткову угоду до договору від 17.06.2002 року, відповідно до якої, оплата несплаченої частини вартості придбаного обєкта нерухомості БВ «Хлібодар»мала здійснюватись за рахунок доходу від її використання та за рахунок продажу частини її майна. Окрім того, сторони домовились про те, що у місячний термін після повного розрахунку за придбане майно буде здійснено переоформлення права власності на нього у відповідності до часток , вкладених сторонами у його придбання (т.1 а.с.19).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 наказом від 12.07.2002 року був призначений директором бази відпочинку «Хлібодар»та з боку МП «Сонет»йому надавались повноваження лише як директору бази (т.2 а.с.48-49).

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність», який регулював питання набуття права власності на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР ( в редакції 1963) року, яка також регулювала спірні правовідносини за часом їх виникнення право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Звернувшись із позовом до суду, ОСОБА_3 як на підставу набуття ним права власності на спірне майно посилався на договір від 17.06.2002 року та додаткову угоду від 15.10.2002 року. За своїм змістом вказані угоди є договорами про спільну діяльність. Правовідносини за такого роду договорами регулювались главою 38 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає правильним та погоджується із висновком суду першої інстанції по те, що позивачем не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що ним здійснено передачу будь-яких коштів в рахунок виконання укладеного між сторонами договору та оплати за придбання цілісного майнового комплексу бази відпочинку «Хлібодар»у с. Хорли Каланчацького району Херсонської області чи здійснення інших дій, які б давали підстави для висновку про набуття позивачем права власності. Навпаки, матеріали справи переконливо свідчать про те, що підставою відчуження спірного майна його власником та переходу права власності від ВАТ «Каланчацький КХП»були договори купівлі-продажу, які укладались та виконувались лише між ВАТ «Каланчацький КХП»та МП «Сонет», кошти за договором сплачувались лише МП «Сонет», саме цьому підприємству придбане майно передавалось за актами прийому-передачі та саме за цим підприємством було зареєстровано право власності на придбане майно в органах технічної інвентаризації.

Окрім того, звернувшись до суду із позовом про визнання за ним права власності на частину спірного обєкту нерухомості позивачем не враховано наявність ніким не оспорених та не скасованих договорів щодо переходу права власності на це майно, стороною яких він не був. Тому колегія суддів вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його права.

Доводи апелянта, які зводяться до неврахування судом першої інстанції його внеску у спільну діяльність із придбання та експлуатації бази відпочинку, колегією суддів перевірені та до уваги не приймаються із наведених вище підстав.

Враховуючи наведене підстав для скасування чи зміни рішення суду, а відтак і для задоволення апеляції не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Колісниченко А.Г.

судді Вербицька Л.І.

ОСОБА_2