Справа № 2-706 /11

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

01.04.2011 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.

при секретарі Веремєєвій Ю.Л

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2, третя особа Національний банк України, про визнання договору кредиту № 860/13-27/18/3/7-122 на купівлю автотранспортних засобів від 22 серпня 2007 року удаваним правочином, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір кредиту № 860/13-27/18/3/7-122 на купівлю автотранспортних засобів від 22 серпня 2007 року удаваним правочином, посилаючись на те, що договір був укладений з заздалегідь незаконною метою, що наявно суперечить Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного конторолю »№15-93 від 19.02.1993 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк»в особі начальника Комунального відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»ОСОБА_4, яка діяла на підставі нової редакції Статуту та Довіреності від 12.12.2006 року посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, реєстровий № 4793 було укладено договір кредиту № 860/13-27/18/3/7-122 на купівлю автотранспортних засобів. Того ж дня було між ОСОБА_6 та Банком було укладено договір поруки.

За умовами п. 1.2 ОСОБА_7 надав Позичальнику кредит для сплати придбаного автомобіля марки Dodge Caliber, 2007 року випуску, оранжевого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №0096 від 07.08.2007 року укладеним з ТОВ «Соллі-плюс».

Таким чином, Договір передбачав, що кредит видається в іноземній валюті доларах США, та розрахунки між позичальником та Банком мали здійснюватися в тій самій валюті.

Договір був укладений з заздалегідь незаконною метою, що наявно суперечить Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»№15-93 від 19.02.1993 року, а тому є необхідні підстави визнати його удаваним правочином та застосувати до цього правила, що застосовуються до кредитних договорів, валютною яких є національна валюта України.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача зявився в судове засідання та проти позову заперечував.

3-тя особа - ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечував.

Представник 3-ї особи Національного банку України до суду не з»явився, надав письмові пояснення по справі та прохання розглядати справу за його відсутності.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено і підтверджуються матеріалами справи, що 22 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк»в особі начальника Комунального відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»ОСОБА_4, яка діяла на підставі нової редакції Статуту та Довіреності від 12.12.2006 року посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, реєстровий № 4793 було укладено договір кредиту № 860/13-27/18/3/7-122 на купівлю автотранспортних засобів. Того ж дня було між ОСОБА_6 та Банком було укладено договір поруки.

За умовами п. 1.2 ОСОБА_7 надав Позичальнику кредит для сплати придбаного автомобіля марки Dodge Caliber, 2007 року випуску, оранжевого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №0096 від 07.08.2007 року укладеним з ТОВ «Соллі-плюс».

Таким чином, Договір передбачав, що кредит видається в іноземній валюті доларах США, та повертати Позичальник повинен Банку в тій самій валюті.

Відповідно ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»від 19.02.1993 N 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральний та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операції з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операції з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту «в»п. 4 ст. 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких НБУ видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Тому, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Таким чином суд вважає, що порушення вимог законодавства України з боку Відповідача відсутнє, що є підставою для відмови в задоволенні позову. .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст.203, 215-217, 525, 526, 530, 533, 614, 615, 629, 642, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про захист прав споживачів», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»від 19.02.1993 N 15-93, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2, третя особа Національний банк України, про визнання договору кредиту № 860/13-27/18/3/7-122 на купівлю автотранспортних засобів від 22 серпня 2007 року удаваним правочином відмовити.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Нікуліна Л.П.