АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/9492/11 Суддя доповідач Черкасов В.В.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про виплату заробітної плати
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від ЗО серпня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАКО» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПАКО» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку.

В обгрунтуванні позову позивач вказував, що з 21 липня 2010 року по 01 жовтня 2010 року працював у ТОВ «ПАКО» виконавцем робіт. 01 жовтня 2010 року його звільнили з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На день звільнення відповідач нарахував йому заробітну плату за період з 02.10.2010 року по 30.10.2011 року у сумі 15 955,27грн., проте не виплатив її внаслідок відсутності грошових коштів.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «ПАКО» 209,33 грн. заборгованості по заробітній платі на момент звільнення і середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 16 194,60 грн.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на його безпідставність, оскільки підприємство не має заборгованості по заробітній платі перед позивачем, т.я. він відмовився отримати заробітну плату, не зявився у бухгалтерію для остаточного розрахунку. Тому не отримана ОСОБА_1 сума буда задепонована на підприємстві.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від ЗО серпня 2011 року в позові ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Рішення суду першої інстанції про відмову в позові ОСОБА_1 . про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , то рішення в цій частині не відповідає вимогам ст..ст. 213 ,214 ЦПК України.

Відмовляючи в позові про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із відмови самого ОСОБА_1 від одержання, як заробітної плати за жовтень 2010 року, так і від одержання трудової книжки.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 працював з 21 липня 2010 року по 01 жовтня 2010 року у ТОВ «ПАКО» виконавцем робіт (а.с.5,6).

За заявою ОСОБА_1, відповідно наказу Генерального директора ТОВ «ПАКО» від 01 жовтня 2010 року, його було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.33,34).

Позивач отримував заробітну плату за липень 2010 року у сумі 419,31 грн. (а.с.43), за серпень - 1 147,16 грн. (а.с.41) та за вересень - 1 147,16 грн. (а.с.40), де є підпис позивача про одержання вказаних сум. Проте за жовтень 2010 року заробітну плату у сумі 209,33 грн. ОСОБА_1 відмовився отримувати, тому ця сума задепонована (а.с.39).

Матеріали справи свідчать, що згідно акту від 23.12.3010 року складеного відповідачем позивач відмовився отримати трудову книжку та грошові кошти при остаточному розрахунку в розмірі 209,33 грн., не зявившися в бухгалтерію підприємства (а.с.67), тобто відповідач 01.10.2010 року в день звільнення позивача остаточний розрахунок з ним не провів, письмово не повідомив про виплату зазначеної суми.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідачем не заперечувався факт не проведення з позивачем розрахунку при звільненні у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно ст.. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З врахуванням розяснень, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 при задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням недоплаченої суми заробітної плати при звільненні, на яку той мав право, частки, яку вона становить у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Сторонами не заперечується, що розрахунок з позивачем в звязку із звільненням з роботи з 1 жовтня 2010 року не проведено і затримка виплати розрахунку складає по 23 грудня 2010 року( день складення акту про відмову позивача від одержання нарахованої заробітної плати) 57 робочих днів.

Невиплачена сума заборгованості по виплаті заробітної плати, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 209 грн.ЗЗ коп. або 17.26 % від середнього заробітку в 1212.5 грн (49,49 грн.- середньоденний заробіток X 24,5)

Відповідно позивачеві підлягає відшкодуванню за час затримки розрахунку 487.00 грн. ( 49.49 грн. X 57 робочих днів X 17,26)

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає , що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно до ст.. 309 ЦПК України.

Керуючись ст .ст. 303,304, п.1 ч.І ст.307, ст.ст.309, 313, 316, 317, 319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від ЗО серпня 2011 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАКО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 209(двісті девять)грн.. 33 коп., а також середню заробітну плату у звязку із затримкою розрахунку при звільнені у розмірі 487(чотириста вісімдесят сім) грн..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді