АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-1503/2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 67 Доповідач Лісова Г.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця 23 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Лісової Г.Є.

Суддів: Семиженка Г.В.,Базіль Л.В.

при секретарі: Ващенко А.А.,

за участю прокурора: Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Цюрупинського району Херсонської області на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2009 року в справі за заявою ОСОБА_2 Ти, заінтересована особа - ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

12.11.2009 року ОСОБА_2 Ти звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

Посилався на те, що відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом ОСОБА_3 Республіки Вєтнам про направлення і прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02.04.1981 року він прибув на територію УРСР і з 17.09.1988 року по 06.07.1992 року працював на ВАТ «Харківський підшипниковий завод». Після звільнення в 1992 році переїхав в м. Херсон та залишився проживати в гуртожитку за адресою: м. Херсон, вул. І.Куліка, 139/4.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року необхідно для набуття громадянства відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України»від 18.01.2001 року.

Просив встановити факт постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2009 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 Ти на території України до 24.08.1991 року.

В апеляційній скарзі на рішення суду прокурор Цюрупинського району Херсонської області просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

У судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 Ти суд виходив з факту доведеності постійного проживання заявника на території України, оскільки він з 17.09.1988 року по 06.07.1992 року працював на ВАТ «Харківський підшипниковий завод», що підтверджується довідкою №691/19 ВАТ «Харківський підшипниковий завод» від 27.08.2002 року і встановлення даного факту має для нього юридичне значення при оформленні набуття громадянства України відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Довідкою виданою ВАТ «Харківський підшипниковий завод» від 27.08.2002 року №691/19 підтверджується, що ОСОБА_2 Ти працював на ВАТ «Харківський підшипниковий завод» з 17.09.1988 року по 06.07.1992 року.

Проте як вбачається з цієї ж довідки та не заперечується заявником він прибув на територію УРСР у 1988 році відповідно до Угоди від 2.04.1981 року між Урядом СРСР та Урядом ОСОБА_3 Республіки Вєтнам про направлення і прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР і відповідно до частини другої статті 5 Закону СРСР «Про правовий статус іноземних громадян в СРСР»від 24.06.1981 року вважався таким, що тимчасово перебуває в СРСР.

Судом також не було враховано той факт, що відповідно до Закону України «Про імміграцію»від 7 червня 2001 року особам, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за вищевказаною Угодою і залишилися проживати в Україні, було надано право звернутися на протязі 6 місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні. ОСОБА_2 Ти не реалізував надане йому законом право, не отримав посвідки на постійне проживання в Україні, а отже у вказаний період тимчасово проживав в Україні, а тому висновок суду щодо постійного проживання заявника в Україні станом до 24.08.1991 року не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України»проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Задовольняючи заяву суд не звернув увагу на те, що факт постійного проживання встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявнику для отримання громадянства за територіальною ознакою згідно з ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

Однак відповідно до положень зазначеної статті особа, яка сама чи хоча б один з її батьків постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або яка сама чи хоча б один з її батьків постійно проживали на інших територіях, що входили на час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Української держави, Української Радянської ОСОБА_3 Республіки (УРСР) і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

З копії паспорта ОСОБА_2 Ти вбачається, що він є громадянином ОСОБА_3 Республіки Вєтнам і його паспорт дійсний до 04.11.2019 року (а.с.6).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 Ти, суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм матеріального права, не дав належної оцінки наявним у справі доказам.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, його слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 1, 8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Цюрупинського району Херсонської області задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2009 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 Ти у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: