Справа № 2-633/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2011року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

при секретарі Трілі Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за первісним позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором про іпотечний кредит, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з уточненням просить ухвалити рішення, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LVH9GI від 24.01.2008 року в розмірі 460 818,64 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ „ПриватБанк, з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім цього, просить виселити з спірної квартири осіб, які там зареєстровані і проживають, та зняти їх з реєстраційного обліку в СГІРФО Сихівського ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, в також стягнути з відповідачів солідарно судові витрати в сумі 1 958,50 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 січня 2008 р., Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 277 750,00 грн., з кінцевим терміном погашення 24.01.2038 року та сплатою 15,00 % річних за користування кредитом; для забезпечення належного виконання даного договору був укладений іпотечний договір, згідно якого відповідач ОСОБА_2 взяла на себе обовязок відповідати за зобовязання ОСОБА_1 по виконанню умов Договору про іпотечний кредит. Однак остання, взяті на себе зобовязання по виконанню Договору про іпотечний кредит не виконує, поточні платежі по кредиту та нараховані відсотки, згідно графіку не сплачує, на попередження не реагує. Станом на 30.09.2010 року загальна сума заборгованості становить 460 818,64 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір №LVH9GI від 24.01.2008 року, укладений між нею та ПАТ КБ „ПриватБанк, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №132. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що оспорюваний договір порушує майнові права її малолітньої доньки - ОСОБА_4, яка на час укладення договору проживала та в подальшому залишається проживати в спірній квартирі без реєстрації в ній. Вважає, що такий укладений всупереч вимогам закону, оскільки укладався без дозволу органу опіки та піклування.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задоволити з підстав наведених у позові. В зустрічному позові просить відмовити, оскільки при укладенні іпотечного договору нотаріусом перевірялись дані щодо осіб, які зареєстровані в спірній квартирі; згідно довідки ЛКП «Житловик-С»з місця проживання про склад сімї і прописки ОСОБА_4 у спірній квартирі зареєстрована не була.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо первісного позову заперечив, виходячи з підстав, якими обґрунтовує зустрічний, та просить останній задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, а зустрічний просить задоволити, оскільки на його думку при укладені іпотечного договору були порушення майнові права малолітньої ОСОБА_4

Третя особа - сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, надіслав суду листа, в якому просить розглядати справу у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в первісному та зустрічному позовах слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується сплатити кредит та повернути відсотки.

В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2008 року, Банк уклав із відповідачем ОСОБА_1 договір про іпотечний кредит №LVH9GI на суму 277 750,00 грн. з кінцевим терміном погашення 24.01.2038 року та сплатою 15,00% річних за користування кредитом /а.с.9-16/.

Для забезпечення повернення кредитних ресурсів за вказаний Договором, був укладений Іпотечний договір від 24.01.2008 року за реєстровим №LVH9GI /а.с.17-23/, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_2 передала іпотекодержателю Банку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_1 не виконала умов Договору про іпотечний кредит, внаслідок чого її заборгованість перед Банком станом на 30 вересня 2010 р. склала 460 818,64 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 273 406,23 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 133 057,70 грн., пеня 54 354,71 грн.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Частиною 3 ст.109 Житлового кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Однак, як вбачається із п.2.2.4 Іпотечного договору /а.с.19/ Іпотекодержатель (Банк) зобовязаний у разі порушення Зобовязання надіслати Іпотекодавцю (ОСОБА_2М.) у встановленому чинним законодавством порядку письмову вимогу про усунення порушень. В розумінні термінів та тлумачень даного договору Зобовязання це зобовязання ОСОБА_1, що випливають з Договору про іпотечний кредит та з Іпотечного договору /а.с.17/.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Право на звернення до суду за захистом виникає лише у випадках порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача (ст.15 Цивільного кодексу України, ст.3 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 цього ж Кодексу визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак, позивачем письмові вимоги, визначені п.2.2.4 Іпотечного договору, або будь-які інші повідомлення іпотекодавцю ОСОБА_2 про виникнення в боржника ОСОБА_1 заборгованості за Договором про іпотечний кредит та необхідність погашення такої суду не надані. Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність позовної вимоги позивача за первісним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №LVH9GI від 24.01.2008 року, оскільки така заявлена передчасно та без підтвердження порушення ОСОБА_2 умов Іпотечного договору.

При цьому суд також приходить до висновку про відмову позивачу за первісним позовом в задоволенні позовних вимог щодо виселення з спірної квартири осіб, які там зареєстровані і проживають, та зняття їх з реєстраційного обліку в СГІРФО Сихівського ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім цього, позивачем за первісним позовом письмової вимоги щодо добровільного звільнення спірного жилого приміщення у відповідності до вимог 3 ст.109 Житлового кодексу України суду не надано.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову щодо визнання іпотечного договору №LVH9GI від 24.01.2008 року недійсним суд виходить з наступного.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання є дочкою позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 /а.с.116/.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як передбачено ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Однак, як вбачається з пояснень представника ПАТ КБ „ПриватБанк (відповідача за зустрічним позовом) малолітня дочка ОСОБА_2 ОСОБА_4 на час укладення Іпотечного договору від 24.01.2008 року в спірній квартирі у встановленому законом порядку зареєстрована не була. Даний факт представником ОСОБА_2 та представником органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувався.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

При цьому згідно з вимогами ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, суд вважає недопустимими доказами та не бере до уваги покликання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на довідку НВК «Школа-гімназія «Сихівська»про навчання в ній ОСОБА_4 /а.с.177/, табелі навчальних досягнень та відвідувань школи ОСОБА_4 /а.с.178-181/, акт ЛКП «Житловик-С»про фактичне проживання ОСОБА_4 без реєстрації у спірній квартирі з 2005 року /а.с.204/, акт Сокільницької сільської ради про те, що малолітня ОСОБА_4 по вул.Січових Стрільців,219 у с.Сокільники не проживала і не проживає /а.с.195/, довідку Виконкому Сокільницької сільської ради про те, що ОСОБА_4 в с.Сокільники не зареєстрована та не проживає /а.с.196/, оскільки такі не свідчать про факт реєстрації малолітня дочки ОСОБА_2 ОСОБА_4 на час укладення Іпотечного договору від 24.01.2008 року в спірній квартирі у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні спірного договору іпотеки, майнові інтереси малолітньої ОСОБА_4 не були порушені, а відтак, підстави, передбачені законом, для визнання спірного іпотечного договору недійсним відсутні.

На підставі ст.ст. 203, 203, 215, 526, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 58, 59, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позовних вимог за первісним позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 за іпотечним договором №LVH9GI від 24.01.2008 року в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №LVH9GI від 24.01.2008 року, виселення з квартири АДРЕСА_1 осіб, які там зареєстровані і проживають, та зняття їх з реєстраційного обліку в СГІРФО Сихівського ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, - в і д м о в и т и.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору №LVH9GI від 24.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ „ПриватБанк, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №132, - в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий

Оригінал рішення виготовлено в одному примірнику, який зберігається в справі №2-633/11.