ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-513/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2011 р.

головуючого судді: Шкоріної О.І.

при секретарі: Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що за час шлюбу вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1. Після придбання квартири ним закуплені будівельні матеріали, зроблено ремонт, придбані меблі та інші речі для облаштування квартири. Враховуючи, що квартира є об»єктом права спільної сумісної власності просив визнати за ним право власності на 1 / 2 частину спірної квартири.

22 жовтня 2010 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог і просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім»єю, починаючи з 2001 року і до фактичного укладення шлюбу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити, пояснивши, що з кінця 2001 року він разом з ОСОБА_3 почали проживати однією сім»єю, вести спільне господарство, підтримувати шлюбно- сімейні стосунки. На початку липня 2004 року вони звернулися до відділу РАГС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про реєстрацію шлюбу Після звернення з такою заявою, з метою забезпечення сім»ї житлом, за спільною згодою відповідач уклала з АКБ «Аркада» договір про участь у фонді фінансування будівництва. 13 серпня 2004 року вони зареєстрували шлюб. Шлюб був розірваний 18 вересня 2009 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала і просила в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що спірна квартира була придбана відповідачкою за рахунок її особистих коштів шляхом укладання останньою 18 липня 2004 року договору про участь у Фонді фінансування будівництва. 21 серпня 2004 року після здійснення відповідачкою останнього платежу за рахунок її особистих коштів, банк передав відповідачу майнові права на квартиру АДРЕСА_2 за договором про уступку майнових прав, згідно з умовами якого майнові права не можуть бути переуступлені іншій особі. Таким чином, вважає, що відповідачка є єдиною власницею спочатку майнових прав, а потім і спірної квартири, оскільки спірна квартира як до укладення, так і після укладення шлюбу придбавалася за кошти, які належали ОСОБА_3 особисто.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторонами не заперечується, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований 13.08.2004 року. Розірваний шлюб був за рішенням Центрального районного суду м. Києва м. Миколаєва від 18 вересня 2009 року /а.с.8/.

18 липня 2004 року мж ОСОБА_3 та АКБ «Аркада» був укладений договір про участь у фінансування будівництва, згідно з яким довіритель дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов»язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти Банку у довірче управління з метою отримання у власність об»єкта інвестування, а банк зобов»язується передати довірителю, в разі якщо останній про інвестує закріплений за ним об»єкт інвестування, майнові права на цей об»єкт інвестування за Договором про уступку майнових прав /а.с.28- 29/.

21 серпня 2004 року між АКБ «Аркада» та ОСОБА_3 був укладений договір про уступку майнових прав на об»єкт інвестування квартиру 271 в районі забудови м. Київ, Осокорки,6 /а.с.30/.

Після введення об»єкта будівництва в експлуатацію, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 1772-С/КІ від 21.09.2005 року, Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради 27.09.2005 року на ім."я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на квартиру 271, яка розташована в м. Києві по проспекту Миколи Бажана, будинок № 10 /а.с.32/.

Правовідносини, які виникли між сторонами щодо поділу майна регулюються Сімейним Кодексом України.

Судом встановлено, що сторони на час придбання спірної квартири тривалий час проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_2 показала, що вона є сестрою позивача. ОСОБА_3 добре знає і вона і вся її сім»я. З середини 2001 року її брат та ОСОБА_3 почали проживати однією сім»єю. Спочатку знімали квартири, потім вони надали сторонам можливість проживати у їх квартирі. В цей час сторонами почали мріяти про власне житло, а потім вирішили придбати квартиру, яка б знаходилася поруч з їх житлом. Фактично одночасно постало питання придбання квартири та реєстрації шлюбу. Після придбання квартири, здійснили ремонт. Три роки тому, ОСОБА_2 запропонували великий проект в м. Миколаєві, але ОСОБА_3 не захотіла змінити місце проживання і залишилася проживати в м. Києві.

Свідок ОСОБА_4 показав, що з позивачем він познайомився в Києво- Могилянській академії і з того часу вони товаришують. З 2001 року ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_5, він бував у них в гостях. Потім ОСОБА_2 повідомив йому, що вони з ОСОБА_3 вирішили одружитися, придбати житло. Після придбання житла він був один раз у спірній квартирі, коли відбувався ремонт в квартирі. Він знає ОСОБА_2 як ощадну людину, а також йому відомо, що сім»ї систематично допомагали і батьки.

Свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_2 є братом його дружини. Коли ОСОБА_3 переїхала до м.Києва, вони стали проживати разом з ОСОБА_2, якій знімав квартиру. Дуже часто сім»я сторін приходили до них у гості, на свята, на дні народження. В 2004 році вирішили одружитися, та придбати житло, в чому йому матеріально допомагали батьки.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в тій частині, що ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу не проживала однією сім»єю з ОСОБА_2, оскільки на 2003 рік навчалася на денній формі навчання у вищому навчальному закладі в м.Миколаїві, а з лютого 2004 року знімала квартиру разом з ОСОБА_8, з якою проживала до середини серпня 2004 року, суд вважає такими, що не спростовують пояснення позивача та покази свідків ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 2004 рік проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

Свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 після закінчення університету зимою 2003 року переїхала до м. Києва. Вона ж переїхала до м.Києва лише взимку 2007 року, коли і почала зустрічатися з відповідачкою саме в м.Києві.

Свідок ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_3 з 2003 року проживала в м.Києві.

Крім того, суд вважає заслуговує на увагу і може бути розцінений як опосередкований доказ в сукупності з іншими доказами факту проживання однією сім»єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подача заяви останніми до відділу РАЦС про одруження, яка за законом не може бути подана пізніше ніж за місяць до реєстрації шлюбу, а також подальший факт реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст..74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь- якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 18 липня 2004 року на виконання договору 43869 від 18.07.2004 року про участь у Фонді фінансування будівництва платником ОСОБА_3 внесені кошти на поточний рахунок управителя з довірчого управління Фондом фінансування будівництва в сумі 105793 грн.05 коп., а 21 серпня 2004 року 154290 грн.62 коп., що підтверджується копіями квитанцій № 9 та № 2 /а.с.31/.

Таким чином, за час проживання однією сім»єю та за час перебування в шлюбі, сторонами були внесені кошти на придбання квартири АДРЕСА_3, тобто ця квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Оцінюючи пояснення представника відповідача в тій частині, що кошти, які внесені ОСОБА_3 на поточний рахунок є її особистою власністю, що зазначено в квитанціях, суд вважає, що такий запис в квитанціях не може свідчити, що внесені кошти є власністю конкретної особи. Крім того, договір про участь у ФФБ укладався з ОСОБА_3, а отже і квитанції виписувалися на ім.»я останньої.

Крім того, суд вважає, що не можуть бути прийняти судом на підтвердження заперечень відповідачки, що ці кошти є її особистою власністю і покази свідка ОСОБА_9 в тій частині, що він отримав гроші в кредит по місцю своєї роботи, які витратив на придбання для сина своїх знайомих квартири в м. Санкт-Петербург, останні в свою чергу передали таку ж суму коштів його падчерці для придбання останньою квартири в м.Києві, про що були складені розписки, оскільки отримання коштів по договору грошового займу, а також розписки ОСОБА_3 не підтверджують, що саме ці кошти були витрачені на придбання спірної квартири.

Відповідно до ст..70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тайм чином, суд вважає, що оскільки квартира є спільною сумісною власністю подружжя, то кожен із них має право власності на 1 / 2 частину спірної квартири, а отже позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в цій частині.

Разом з тим, суд вважає, що вимога про встановлення факту проживання сторін однією сім»єю без реєстрації шлюбу не підлягає вирішенню як окрема вимога, оскільки є заявою, та може вважатися обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Керуючись ст. ст..10,11,15,60,208,209,213-215 ЦПК України, і на підставі ст..ст. З, 60,61. 70,74 СК України,

Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Поділити нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1 /2 частину квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу його проголошення.