АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3082/11 Номер провадження 22-ц/1690/6763/11Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер», третя особа Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Партнер» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 42096 грн. 17 коп. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати по справі.

У червні 2011 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру та уточнення позовних вимог. Просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Партнер» на користь ПАТ «Альфа-Банк» як вигодонабувача по договору страхування №6866-101 від 24 червня 2008 року виплату страхового відшкодування у розмірі 68196 грн. 16 коп., з яких: 62946 грн. 16 коп. сума основного боргу згідно експертної оцінки №307 від 09 червня 2009 року (без урахування виплаченої на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми страхового відшкодування у розмірі 23304 грн. 94 коп.) та 5250 грн. неустойки згідно п. 32.6 договору страхування та п. 9.4.5 Правил добровільного наземного транспорту від 21 березня 2002 року. Також просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Партнер» на його /позивача/ користь 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29 чер-вня 2011 року до участі у даній справі в якості третьої особи залучено ПАТ «Альфа-Банк».

Рішенням Крюківського районного суду м Кременчука Полтавської області від 28липня 2011 року зазначену позовну заяву ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідача.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 своє заперечення подало ПрАТ «Страхова компанія «Партнер», в якому просило скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 24червня 2008 року між позивачем ОСОБА_3 та ЗАТ «Страхова компанія «Партнер» (на сьогодні ПрАТ «Страхова компанія «Партнер») був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №6866-101. Предметом договору було страхування автомобіля НОМЕР_1, рік випуску 2007. Вигодонабувачем у договорі визначене ЗАТ «Альфа-банк» (на даний час ПАТ «Альфа-банк») /а. с. 41/.

Також судом правильно встановлено, що 26 травня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, тобто мав місце страховий випадок, що не заперечується сторонами.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також змінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Відповідно до наведених норм матеріального права, та, виходячи із визначених сторонами умов договору добровільного страхування наземного транспорту, правильним є висновок суду про те, що обовязок ПрАТ «Страхова компанія «Партнер» по здійсненню страхової виплати у разі настання страхового випадку виникає перед ПАТ «Альфа-банк» та що право вимоги виплати страхового відшкодування могло перейти до страхувальника, згідно ч. 4 ст. 636 ЦК України, лише при відмові вигодонабувача від права на отримання страхової виплати.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні його позову, суд виходив із того, що доказів про відмову ПАТ «Альфа-банк» від такого права суду не надано, а тому позивач не має права на одержання страхової виплати та відповідно є неналежним позивачем у справі. При цьому районним судом залишено поза увагою той факт, що у заяві про збільшення розміру та уточнення позовних вимог, поданій позивачем до суду 17 червня 2011 року, ОСОБА_3 просив стягнути виплату страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «Партнер» не на свою користь, а на користь ПАТ «Альфа-банк» як вигодонабувача.

З урахуванням наведеного, висновки суду не відповідають обставинам справи, що згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи, що для правильного вирішення спору в межах заявлених позовних вимог з»ясування нових обставин не вимагається, колегія суддів, виходячи з повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 з наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, страховик, згідно з укладеним сторонами договором страхування автомобіля, у разі настання страхового випадку, зобов»язувався здійснити страхову виплату вигодонабувачу Публічному акціонерному товариству «Альфа-банк».

Відповідно до листа №47795-23-б/б від 31 серпня 2009 року, надісланого на адресу ЗАТ СК «Партнер» Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк», як вигодонабувач по договору добровільного страхування наземного транспорту №6866-101 від 24 червня 2008 року, де страхувальником виступає ОСОБА_3, просило сплатити страхове відшкодування в сумі 65096 грн.17 коп., тобто прийняло право вимоги, надане йому за цим договором /а.с.10/.

На виконання заявленої вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Партнер» перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» страхове відшкодування у розмірі 23304 грн. 94 коп.

Не погоджуючись із розміром сплаченого страхового відшкодування, вважаючи його таким, що не відповідає розміру, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків, позивач просив стягнути із страховика на користь вигодонабувача виплату страхового відшкодування у розмірі 68196 грн. 16 коп., з урахуванням неустойки згідно п. 32.6 договору страхування.

Зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно п. 3 Договору №6866-101 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного сторонами 24 червня 2008 року, страхувальник, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 985 ЦК України, визначив для одержання страхової виплати за умовами цього договору, в якості вигодонабувача ПАТ «Альфа-Банк» /а. с. 7/.

Оскільки вказаний банк, на користь якого укладено договір страхування, та який залучений судом до участі у справі в якості третьої особи за клопотанням позивача /а. с. 108-109; 134/, не скористався своїм правом вимоги на предмет стягнення із страхувальника страхової виплати у зазначеному позивачем розмірі, не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на пред»явлення такої вимоги на користь вигодонабувача і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення та не вправі вимагати від страховика виконання договору на користь третьої особи з огляду на те, що Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено пред»явлення позову в інтересах таких осіб. В свою чергу, відповідно до ст. 34 ЦПК України Альфа-Банк із самостійними позовними вимогами до суду не звертався.

З наведених вище підстав уточнений позов ОСОБА_3 як в частині стягнення страхового відшкодування, так і в частині стягнення моральної шкоди, завданої у зв»язку з невиконанням страховиком обов»язку здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2011 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер», третя особа Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: