Справа 2-355/11
Номер провадження 2/440/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.11 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

при секретарі Ступчук Л.Б.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в місті Рахів матеріали цивільної справи за позовом

ОСОБА_3 до

ОСОБА_4, законного представника неповнолітнього

ОСОБА_5 про

зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у

здійсненні права користування та розпоряджання належної Ѕ частки житлового

будинку, визначеної мировою угодою від 20.09.2010 року

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном.

Із позовної заяви гр-ки ОСОБА_3 вбачається, що 18.11.1997 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі під № 1770.

Відповідно до даного свідоцтва, зареєстрованого в Рахівському БТІ, в держдавному реєстрі права власності на нерухоме майно, позивачці на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина житлового будинку, що розташований у м. Рахові, Закарпатської області по вул. Буркут, 29 загальною площею 72,32 кв.м., разом з прилеглими до нього надвірними спорудами.

Власником іншої частки Ѕ частки являється ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 29.10.2004 р.

Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю від 11.12.1998 року, виготовленого на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради, позивачка являється одноосібним власником земельної ділянки у м. Рахові по вул. Буркут, 29, тобто, власником земельної ділянки, на якій розташований успадкований будинок.

Позивачка зазначила, що у звязку із тим, що вона не мала можливості користуватися своєю власністю, вона звернулася до суду з позовом про виділення її Ѕ частки у спільному майні в натурі, внаслідок чого ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2010 року у справі № 2-790/10 було затверджено мирову угоду, за якою позивачці було виділено в натурі Ѕ частку із спільного житлового будинку, виділевши у користування та володіння квартиру № 2 житлового будинку № 29, що по вул. Буркут у м. Рахові, Закарпатської області, яка складається із:

житлової кімнати приміщення № 4 розміром 16,96 м2, кухні-столової приміщення №№ 5-6 9,88 м2, тамбуру приміщення № 7 1,54 м2, кладової приміщення № 10 - 2,97 м2 на першому поверсі квартири, приміщення № 1 розміром 9,97 м2 на мансардному поверсі будинку, загальною площею 41,32 м2.

Позивачка, згідно із умовами даної мирової угоди, не заперечувала щодо користування та володіння відповідачкою ОСОБА_4 реконструйованими нею приміщеннями №№ 2-3 розміром 13,3 м2 та 4,42 м2 мансардного поверху будинку, та своїми силами та власні кошти зобовязувалася добудувати суміщений санвузол приміщення № 8 площею 4,2 м2 та веранду приміщення № 9 11,23 м2.

Крім того, протягом 30 днів, а саме до 20.10.2010 року зобовязувалася відшкодувати відповідачці грошову суму у розмірі 5, 935,70 (пяти тисяч дев'ятиста тридцяти пяти грн. 70 коп.), як грошову компенсацію.

ОСОБА_4, як законний представник неповнолітнього ОСОБА_5, визнала умови мирової угоди, згідно якої у її володінні та користуванні залишаються житлові та нежитлові приміщення будинку № 29 що по вул. Буркут у м. Рахові, Закарпатської області, яка складається із:

житлової кімнати приміщення № 1 розміром 15,40 м2, кухні приміщення № 2 8,77 м2, коридору приміщення № 3 5,14 м2, коридору приміщення № 11 4,34 м2 на першому поверсі квартири, підвал приміщення № 1 розміром 3,64 м2, загальною площею 37,29 м2, залишає у своєму користуванні та володінні реконструйовані нею приміщеннями №№ 2-3 розміром 13,3 м2 та 4,42 м2 мансардного поверху будинку.

Своїми силами та власні кошти відповідачка зобовязувалася добудувати суміщений санвузол приміщення № 12 площею 4,2 м2 та тамбур приміщення № 13 2,62 м2.

Зазначена ухвала суду не була оскаржена сторонами та набула закононої сили.

Всі умови мирової угоди були виконані позивачкою у повному обсязі, в тому числі, перераховано до 20.10.2010 року відповідачці грошову суму у розмірі 5.935,70 грн., як грошову компенсацію.

Однак, відповідачка умови мирової угоди не виконала, що полягає у подальшому користуванні нею виділеними позивачці приміщеннями. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 20.09.2010 року по справі № 2-790/10, однак, згідно постанови державного виконавця від 14.01.2011 року у відкритті виконавчого провадження позивачці було відмовлено через відсутність зобовязання у виконавчому листі.

У звязку із наведеними обставинами позивачка зазначає, що її права і досі залишаються не реалізованими, а право користування своєю власністю взагалі порушується та потребує захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні нею права користування й розпоряджання належною їй 1/2 часткою житлового будинку, що знаходиться по вул. Буркут, 29 у м. Рахові, Закарпатської області.

Єдиним можливим відновленням порушених прав позивачки є зобовязання відповідача, ОСОБА_5, його законного представника, ОСОБА_4 та членів його сімї виселитися із належної позивачці Ѕ частини житлового будинку та звільнити дані приміщення від власних речей та майна.

Позивачка просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання належної їй згідно свідоцтва ппро право на спадщину за заповітом від 18 листопада 1997 року, посвідченого нотаріусом Рахівської дердавної нотаріальної контори, та зареєстрованого у реєстрі під № 1770 та ухвалою Рахівського районного суду від 20 вересня 2010 року по справі № 2-790/11, виділено в натурі Ѕ часткою житлового будинку, що знаходиться у м. Рахові, по вул. Буркут, буд.29, зобовязавши ОСОБА_5, його законного представника, ОСОБА_4 та членів його сімї звільнити житлову кімнату приміщення № 4 розміром 16,96 м2, кухню-столову приміщення №№ 5-6 9,88 м2, тамбур приміщення № 7 1,54 м2, кладову приміщення № 10 - 2,97 м2 на першому поверсі квартири, приміщення № 1 розміром 9,97 м2 на мансардному поверсі будинку, загальною площею 41,32 м2 від належних їм речей та майна.

Крім того, просить виселити ОСОБА_5 та членів його сімї з належної їй Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться у м. Рахові, по вул. Буркут, буд.29, а саме з житлової кімнати приміщення № 4 розміром 16,96 м2, кухні-столової приміщення №№ 5-6 9,88 м2, тамбуру приміщення № 7 1,54 м2, кладової приміщення № 10 - 2,97 м2 на першому поверсі квартири, приміщення № 1 розміром 9,97 м2 на мансардному поверсі будинку, загальною площею 41,32 м2.

В ході судового розгляду справи представником позивача, ОСОБА_1, подано клопотання про відшкодування підтвердженої суми витрат позивачкою в розмірі 2 000 гривень.

Крім того, 28.04.2011 року позивачкою, ОСОБА_3, через свого представника, ОСОБА_1, подано заяву про уточнення позовних вимог у звязку із тим, що справа не розглядалася по суті, за якою позивачка просила прийняти уточнені позовні вимоги, згідно яких просила зобовязати ОСОБА_5 Сівльвію Євгенівну не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання належної позивачці Ѕ частки житлового будинку, визначеної за мировою угодою від 20.09.2010 року за адресою вул. Буркут, № 29 м. Рахів.

Судові витрати поклати на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1, змінений уточнений позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Пояснив суду, що після вступу у законну силу мирової угоди позивачка не мала змоги використовувати її частину житлового будинку за призначенням, хоча зі свого боку виконала умови мирової угоди. Послала поштою вимогу відповідачці щодо звільнення приміщень, які їй належать за умовами мирової угоди, а оскільки відповідачка не звільняла ці житлові та нежитлові приміщення, вона звернулася до суду.

Просить винести судове рішення, за яким зобовязати ОСОБА_6 не чинити у майбутньому перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання належної позивачці Ѕ частки житлового будинку, визначеної за мировою угодою від 20.09.2010 року за адресою вул. Буркут, № 29 м. Рахів для того, що позивачка мала можливість доробити перебудову належної їй частини житлового будинку.

Просив стягнути із відповідачки судові витрати, які складаються із 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, 51 гривень судового збору та 3 000 гривень витрат за надання платних правових послуг.

Представник відповідача, ОСОБА_2, змінений, уточнений позов не визнав, оскільки вважає його безпідставним та пояснив суду наступне.

Дійсно, у відповідності до положень ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2010 року, за якою було визнано мирову угоду, сторони являються співвласниками нерухомого майна, частки якого відповідно до умов мирової угоди визначено в натурі, ухвала набула законної сили.

Однак, позивачка на день звернення до суду із позовними вимогами про зобовязання усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання належної їй та виділеної в натурі Ѕ часткою житлового будинку, що знаходиться у м. Рахові, по вул. Буркут, буд.29, шляхом зобовязання ОСОБА_5, його законного представника, ОСОБА_4 та членів його сімї звільнити житлові та нежитлові приміщення будинку, належні позивачці, та виселення останніх із цієї частки житлового будинку, позивачем не доведені, а до матеріалів справи, як доказ, не додано жодних доказів (письмових, свідоцьких показів тощо), які б підтверджували факт зайняття відповідачкою житлових та нежитлових приміщень, які за мировою угодою належать позивачці чи на якій вона має право на користування, володіння та розпоряджання.

Тобто, ОСОБА_3 в судовому засіданні не довела, її представником не додано суду доказів, а судом не здобуто таких під час розгляду справи, що Ѕ частина житлового будинку, яка належить позивачці, зайнята відповідачкою чи членами її сімї.

На час розгляду справи в суді питання за первинним позовом позивачем зменшено, за уточненими позовними вимогами суд вирішував питання щодо зобовязання, навіть, не заборони, гр-ці ОСОБА_7 не чинити перешкод у здійсненні позивачкою права користування та розпоряджання належною їй частиною житлового будинку.

Навпаки, суду додано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання гр-ки ОСОБА_4 від 04.04.2011 року, згідно якого приміщення житлового будинку № 31 (29), а саме: житлова кімната - приміщення № 4 розміром 16,96 м2, кухня-столова - приміщення №№ 5-6 9,88 м2, тамбур - приміщення № 7 1,54 м2, кладова - приміщення № 10 - 2,97 м2 на першому поверсі квартири, приміщення № 1 розміром 9,97 м2 на мансардному поверсі будинку, загальною площею 41,32 м2, які за ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2010 року належать гр-ці ОСОБА_3, мешканці м. Ужгорода, вул. Яна Гуса, буд.40, Закарпатської області, звільнені від речей домашнього вжитку та інших речей, які належать на праві приватної власності гр-ці ОСОБА_4 та членам її сімї з квітня місяця 2011 року, у звязку із чим дані приміщення на час складання цього акту є вільними (вивільненими), та можуть безперешкодно використовуватися власником, ОСОБА_3 за цільовим призначенням, підтвердженням цього являються показами сусідів, гр-на ОСОБА_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, та гр-ки ОСОБА_9, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2. Всі зазначені в даному акті відомості, в тому числі, щодо стану житлових та нежитлових приміщень житлового будинку, які належать гр-ці ОСОБА_3, внесені на підставі пояснень свідків та особистого візуального огляду депутата міської ради.

В такому випадку, позивачу слід було довести винність дій відповідачів у здійсненні перешкод позивачу у користуванні нею нерухомими майном, а потім вже просити суд задовольнити вимоги щодо зобовязання відповідача у майбутньому не чинити відповідних перешкод позивачу у користуванні нерухомим майном, оскільки в даному випадку докази позивача ґрунтуються на припущеннях.

З цих причин вважає позов безпідставним та необгрунтованим, а тому у задоволенні такого просить відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що уточнений, змінений позов гр-ки ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України).

У відповідності до положень частини 2 стаття 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

У ході судового розгляду справи представником позивача, ОСОБА_1, до початку розгляду судом справи по суті подано клопотання про уточнення позовних вимог, остаточними позовними вимогами згідно даного уточнення, являлися вимоги про зобовязання ОСОБА_6, не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання належної ОСОБА_3 Ѕ частки житлового будинку, визначеної за мировою угодою від 20.09.2010 року за адресою вул. Буркут, № 29 м. Рахів. Судові витрати просила покласти на відповідачів.

Судом в ході дослідження матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідно до ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2010 року у справі № 2-790/10 між сторонами було затверджено мирову угоду, за якою позивачці було виділено в натурі Ѕ частку із спільного житлового будинку, виділивши у її користування та володіння квартиру № 2 житлового будинку № 29, що по вул. Буркут у м. Рахові, Закарпатської області, яка складається із:

житлової кімнати приміщення № 4 розміром 16,96 м2, кухні-столової приміщення №№ 5-6 9,88 м2, тамбуру приміщення № 7 1,54 м2, кладової приміщення № 10 - 2,97 м2 на першому поверсі квартири, приміщення № 1 розміром 9,97 м2 на мансардному поверсі будинку, загальною площею 41,32 м2.

Позивачка, згідно із умовами даної мирової угоди, не заперечувала щодо користування та володіння відповідачкою ОСОБА_4 реконструйованими нею приміщеннями №№ 2-3 розміром 13,3 м2 та 4,42 м2 мансардного поверху будинку, та своїми силами та власні кошти зобовязувалася добудувати суміщений санвузол приміщення № 8 площею 4,2 м2 та веранду приміщення № 9 11,23 м2.

Крім того, протягом 30 днів, а саме до 20.10.2010 року зобовязувалася відшкодувати відповідачці грошову суму у розмірі 5, 935,70 (пяти тисяч дев'ятиста тридцяти пяти грн. 70 коп.), як грошову компенсацію.

ОСОБА_4, як законний представник неповнолітнього ОСОБА_5, визнала умови мирової угоди, згідно якої у її володінні та користуванні залишаються житлові та нежитлові приміщення будинку № 29 що по вул. Буркут у м. Рахові, Закарпатської області, яка складається із:

житлової кімнати приміщення № 1 розміром 15,40 м2, кухні приміщення № 2 8,77 м2, коридору приміщення № 3 5,14 м2, коридору приміщення № 11 4,34 м2 на першому поверсі квартири, підвал приміщення № 1 розміром 3,64 м2, загальною площею 37,29 м2, залишає у своєму користуванні та володінні реконструйовані нею приміщеннями №№ 2-3 розміром 13,3 м2 та 4,42 м2 мансардного поверху будинку.

Своїми силами та власні кошти відповідачка зобовязувалася добудувати суміщений санвузол приміщення № 12 площею 4,2 м2 та тамбур приміщення № 13 2,62 м2.

Зазначена ухвала суду не була оскаржена сторонами та набула закононої сили.

Разом з тим, суд зазначає, що обовязок доказування і подання доказів у відповідності до положень статті 60 ЦПК України лежить на сторонах, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник позивача, діючи за дорученням в інтересах позивачки, не довів в ході судового розгляду справи та не підтвердив свої доводи належними та допустимими доказами у відповідності до положень статей 58-59 ЦПК України, порушень цивільного права гр-ки ОСОБА_3 з боку відповідачів у вчиненні перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання позивачкою належного їй на праві власності, нерухомого майна на час розгляду справи, та наявності обставин щодо вчинення таких порушень з боку відповідачів у майбутньому.

Кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд не може взяти до уваги вимоги позивачки щодо зобовязання відповідачки не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належною позивачці частиною житлового будинку, оскільки в судовому засіданні представник позивача не довів, що такі обставини існують та існуватимуть в майбутньому з підстав, які б він зміг обгрунтувати, а суд міг би взяти за основу, як належний та допустимий доказ порушення прав позивачки.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відмовляючи у задоволенні уточнених, змінених позовних вимогах суд відмовляє у стягненні судових витрат на користь позивачки.

Враховуючи наведене, обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що у задоволенні уточненого, зміненого позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 про зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання належної Ѕ частки житлового будинку, визначеної мировою угодою від 20.09.2010 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В уточнених позовних вимогах ОСОБА_3 про зобов"язання ОСОБА_10 не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання належної 1/2 частки житлового будинку визначеної мировою угодою від 20 вересня 2010 року, за адресою : вул. Буркут № 29 а" м. Рахів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Марусяк М.О.