Справа № 22Ц-2404/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 53 Доповідач: Сопрун В. В.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2011 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Сопруна В.В.

суддів: Камзалова В.В., Матківської М.В.,

при секретарі: Сніжко О.І.,

за участю сторін: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва»про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва»на рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 травня 2011 року,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1974 року по 20.09.2010р. вона працювала у ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва», останнім часом на посаді техніка-кладовщика. ОСОБА_2 звільнилася з роботи за власним бажанням, оскільки підприємство мало перед нею заборгованість по заробітній платі за 11 місяців з вересня 2009 року по серпень 2010 року включно.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 18.11.2010р. № 122/05-22 (Пенсійного фонду України) ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»заборгувало позивачу наступні суми: вересень 2009 року 1120,24 грн.; жовтень 2009 року 917,50 грн.; листопад 2009 року 1018,00 грн., грудень 2009 року 617,50 грн., січень 2010 року 481,67 грн., лютий 2010 року 289,00 грн., березень 2010 року 353,77 грн., квітень 2010 року 281,68 грн., травень 2010 року 345,88 грн., червень 2010 року 280,00 грн., липень 2010 року 268,55 грн., серпень 2010 року 295,40 грн. Загальна сума заборгованості по заробітній платі становить 6318,69 грн.

На неодноразові звернення позивача до відповідача щодо виплати заборгованості по заробітній платі, їй було відмовлено. 21.02.2011р. позивачем було вручено керівнику ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»адвокатський запит щодо видачі довідки про заборгованість по заробітній платі, однак останній відмовився поставити на запиті відмітку про отримання. З метою вирішення проблеми щодо виплати заробітної плати позивач зверталася із скаргами до Управління праці Староміського району м. Вінниці, територіальної державної інспекції праці у Вінницькій області, прокуратури Староміського району м. Вінниці.

Також позивач зазначає, що відповідачем їй було причинено моральну шкоду тим, що їй своєчасно не було виплачено заробітну плату, через що вона та її сімя опинилися в скрутному матеріальному становищі. Крім того для вирішення питання щодо стягнення заборгованості по заробітній платі позивач вимушена була звертатися у різні інстанції, на що витрачала свій час та додаткові кошти. Все це порушило її життєві звязки, потягло за собою нервування та переживання. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 1000 грн.. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2009 року по серпень 2010 року включно в сумі 6138,69 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення (за 6 місяців) в сумі 3446,59 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

13 травня 2011 року Староміським районним судом м. Вінниці ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва»на користь ОСОБА_3 10265 (десять тисяч двісті шістдесят пять) грн. 28 коп., з яких: 6318 (шість тисяч триста вісімнадцять) грн. 69 коп. заборгованість по заробітній платі з вересня 2009 року по серпень 2010 року включно; 3446 (три тисячі чотириста сорок шість) грн. 59 коп. середній заробіток за весь час затримки розрахунку; 500 (пятсот) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

06 червня 2011 року ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»подало заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 41-42).

Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 17 червня 2011 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва»про перегляд заочного рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 травня 2011 року залишено без задоволення (а.с. 47).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

При цьому зазначає, що судом при ухвалені рішення було порушено норми матеріального права, неповно зясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 3, 33) 26.12.1978р. вона була прийнята на посаду завідуючої складом ПММ Бази автотранспорту і механізації (запис № 10). 03.03.1980р. ОСОБА_2 була переведена на посаду диспетчера у відділ експлуатації (запис № 11), звідки була звільнена 21.10.1986р. за переведенням у ОСОБА_4 управління механізації шляхового будівництва тресту Агрострой (запис № 12), куди 21.10.1986р. позивач була прийнята на посаду диспетчера (запис № 13). З 01.06.1994р. позивач була переведена на посаду техніка-кладовщика (запис № 14).

03.12.2001р. змінено назву підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва»(запис № 15).

20.09.2010р. ОСОБА_2 була звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (запис № 16).

Відповідно до довідки Управління пенсійного фонду України в Староміському районі від 18.11.2010р. (а.с. 4) та довідки із Управління праці і соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці від 24.03.2011р. № 06-В-150 (а.с. 29-30) ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»має заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2, а саме: за вересень 2009 року 1120,24 грн.; за жовтень 2009 року 917,50 грн.; за листопад 2009 року 1018,00 грн., за грудень 2009 року 617,50 грн., за січень 2010 року 481,67 грн., за лютий 2010 року 289,00 грн., за березень 2010 року 353,77 грн., за квітень 2010 року 281,68 грн., за травень 2010 року 345,88 грн., за червень 2010 року 280,00 грн., за липень 2010 року 268,55 грн., за серпень 2010 року 295,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 2 ст. 116 КЗпП України встановлено, що у разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судова колегія вважає обґрунтованим те, що суд першої інстанції взяв в основу розрахунку заборгованості по заробітній платі довідку Управління пенсійного фонду України в Староміському районі від 18.11.2010р. (а.с. 4) та довідку із Управління праці і соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці від 24.03.2011р. № 06-В-150 (а.с. 29-30), виходячи з того, що, як вбачається із матеріалів справи, позивач намагалась отримати від відповідача довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, звернувшись до ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»із відповідним запитом, який було зроблено адвокатом ОСОБА_4 обласної колегії адвокатів ОСОБА_5 21.02.2011р. за № ПВ-3 (а.с. 2). Однак відповідач відмовив позивачу у видачі довідки про заборгованість по заробітній платі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які б спростовували заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості по заробітній платі.

Перевіривши правильність розрахунку позивачем середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку, що позивач здійснив розрахунок з урахуванням норм матеріального права.

За наведених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення із ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»заборгованості по заробітній платі в сумі 6318,69 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 3446,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою стягнення із відповідача заборгованості по заробітній платі позивач вимушена була звертатись у різні інстанції, про що свідчать її скарги до Управління праці і соціального захисту населення у Староміському районі від 14.03.2011р. (а.с. 6) та до Територіальної державної інспекції праці у Вінницькій області від 14.03.2011р. (а.с. 7), за якими у ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»були проведені відповідні перевірки щодо дотримання законодавства про працю (а.с. 28, 29-30).

Колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення розміру заявленої моральної шкоди в сумі 500 грн., враховуючи вимоги розумності та справедливості, обставини справи, глибину фізичних і душевних страждань позивача.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку, що судом першої інстанції повно зясовано фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва»безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», відхилити.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: