АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8179/11 Справа № 22ц-7690/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду' Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Деревянка О.Г.,

суддів: Красівтної Т.П., Черненкової Л.А...

при секретарі Гарлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 МКБ» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 МКБ» (далі ПАТ «ОСОБА_2 МКБ») на дії головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» звернулося до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що в провадження головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження № 21349872 з виконання виконавчого листа № 2-4928/2010 від 08.09.2010 р., виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2010 р., про стягнення з ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» на користь ОСОБА_4 7 733 998,50 грн. Постановою від 24.12.2010р. № 609/2' накладено арешт на кошти боржника у розмірі суми, що підлягала стягненню. Вважаючи таку постанову необгрунтованою, оскільки ще 23.12.2010 р. рішення ними було виконано, шляхом перерахування коштів на рахунок стягувана, тому вважає арешт безпідставним і просить постанову скасувати, зобовязати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 21349872 без стягнення виконавчого збору.(а.с. 1-4)

У лютому 2011 р. ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» звернувся до суду зі скаргою на постанову від 31.12.2010р. винесену у межах цього ж виконавчого провадження, та зазначив про те, що з них необгрунтовано стягнуто виконавчий збір у розмірі 773 399,85 грн., оскільки підстави для його стягнення були відсутні, тому просив суд визнати дії неправомірними та скасувати постанову від 31.12.2010 р., зобовязати підрозділ примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у м. Києві повернути безпідставно отриману суму виконавчого збору, (а.с.34-38)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2011 року скарги обєднані в одне провадження, (а.с.70)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року скарги задоволено частково. Постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 31.12.2010 року про стягнення виконавчого збору з боржника у виконавчому провадженні ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» скасовано. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» зазначило про те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, тому просило ухвалу місцевого суду в частині відмови у задоволенні їх вимог скасувати, постановити в цій частині нову ухвалу, якою визнати дії державного виконавця ТУЮ у м. Києві щодо арешту коштів ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» неправомірними та скасувати постанову від 24.12.2010р. в цій частині, зобовязати державного виконавця повернути ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» суму виконавчого збору у розмірі 773399.85 грн.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, що 15 вересня 2010 року

головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень державної

виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття

виконавчого провадження № 21349872 з виконання виконавчого листа №2-4928/2010,

виданого на виконанням рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від

03.06.2010 року про стягнення з ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» на користь ОСОБА_4

7 733 998,50 грн., та встановлено строк для добровільного його виконання до 21.09.2010 року включно. У даній постанові також зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконати його у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

27.09.2010 року Верховним Судом України відкрито провадження по справі за касаційної скаргою ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» на рішення суду першої інстанції та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2010 року, із зупиненням виконання рішення до закінчення касаційного провадження по справі.

Постановою державного виконавця від 30.09.2010 року виконавче провадження зупинено.

Ухвалою Верховного Суду України від 01.12.2010 року касаційну скаргу відхилено, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

22 грудня 2010 року за меморіальним ордером № 10548341 від 22.12.2010 р. ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» перерахував на рахунок ОСОБА_4 № 262000191 кошти у розмірі 7 733 998,50 грн., про що 23 грудня 2010 року повідомив підрозділ примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в м. Києві.

Проте 24 грудня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 46 Закону, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідно органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі .пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника юридичної особи.

Отже, виконавчий збір стягується виходячи з фактично стягненої органом державної виконавчої служби,суми.

Відповідно до ст.. 44-1 Закону, грошові суми, стягнені з боржника, зараховуютьс державним виконавцем на депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби.

Витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно у встановлений для цього строк і воно було виконано примусово.

Тобто, для стягнення з боржника виконавчого збору необхідна наявність двох передумов, а саме: рішення не виконано добровільно в установлений для цього строк та рішення було виконано примусово.

З матеріалів справи вбачається, що боржник, хоч і не у визначений державним виконавцем строк, але виконав рішення суду добровільно, а саме перерахував по безготівковому рахунку безпосередньо на розрахунковий рахунок стягувана суму боргу у повному обсязі.

Отже, примусове стягнення в порядку, визначеному Законом, не відбулося, а тому підстави для прийняття органом державної виконавчої служби постанови від 31.12.2010 року про стягнення виконавчого збору відсутні, тому суд першої інстанції обґрунтовано її скасував.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував викладені обставини, не звернув уваги на те, що кошти боржником перераховані, у звязку з чим підстави для арешту коштів відсутні.

За цих обставин, дії головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у м. Києві щодо арешту коштів ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» не можна вважати правомірними. Тому постанова головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 24.12.2010р. № 609/2 про накладення арешту на кошти боржника у розмірі 7 733 998,50 грн. підлягає скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції прийнято рішення про скасування постанови державного виконавця від 31.12.2010 року щодо стягнення з ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» виконавчого збору, в цій частині ухвала суду не оскаржуються, колегія суддів вважає необхідним зобовязати головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у м. Києві повернути ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» отриманий виконавчий збір по виконавчому провадженню № 21349872 у розмірі 773399,85 грн.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,ч.1 ст.218, ст.ст. 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 МКБ» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року в частині відмовлених вимог скасувати, та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визнати дії головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у м. Києві щодо арешту коштів ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» неправомірними.

Постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у м. Києві № 609/2 від 24.12.2010 року про арешт коштів ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» скасувати.

Зобовязати головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у м. Києві повернути ПАТ «ОСОБА_2 МКБ» отриманий виконавчий збір по виконавчому провадженню № 21349872 у розмірі 773399,85 грн.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді