Справа № 2-2591/11
У Х В А Л А

21 вересня 2011 року Кіровський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - судді Овчаренко Н.Г.

при секретарі - Волошиній Л.Л.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Кіровського районному суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу.

Від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на предмет майно, що знаходиться у приватній власності позивача, а саме:

- квартира АДРЕСА_1 .

- домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 .

- транспортний засіб Міцубічі пажеро державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, за якою в заяві повинні бути вказані: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України встановлено, що вид забезпечення позову має бути спів мірним із заявленими позивачем вимогами.

За роз`ясненнями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`від 22.12.2006р. №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач ставить питання про стягнення боргу. Таким чином, суд вважає, що у разі неприйняття заходів по забезпеченню позову, може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ), на загальну суму 23760,00 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят) гривень 00 копійок шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Строк пред`явлення до виконання один рік з дня винесення ухвали

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Г.Овчаренко