Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

Іменем України

21 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Г оловуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Г олуб С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у ~Чла Церква та зазначав, що вона постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, ^йалідом II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації на ЧАЕС. Вказувала на те, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст..50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими Іями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просила суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква зротиправними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2009 Р°ку позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо 'доведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за 4^коду. заподіяну здоров'ю згідно ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний ?кист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 "знімальних пенсій за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, ^одіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком з встановленої Законом ¦Країни «Про державний бюджет України на 2008 рік».Зобовязано Управління ПФУ у м.Біла Чфква здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня '^8 року згідно зі ст.ст. 50, 54 ч.4 цього Закону, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, ^ановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та «Про внесення до деяких законодавчих актів України» мінімальної пенсії за віком..

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управління Пенсійного фонду України у ,(.Біла Церква подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є постраждалою від наслідків аварії на ЧАНС, і категорії внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії наЧАЕС та має статус інваліда II групи.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3.4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.І. ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії II, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і вдіальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з ' чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України ^ (от. .113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності 3аконів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України Щ_від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим Шіегоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного ІОЗ-Жету" . суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист Фомадян. що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує °бсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на те. що ПоРядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і

пенсії у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КУІ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній «відновлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, тановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень щ,ого Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 ціїП, зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 й 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок -Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій ^упі інвалідності пов»язаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Так відповідно до Закону про Державний бюджет на 2008 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня 2008 року - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн.. з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради '"^тономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт. який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз. 1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції У країни, найвищою соціальною цінністю в Україні є Година, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а ® утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є ^відчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та °бсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Економ України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певніш с ірок).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є діїчерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, лпенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії як інвалід другої групи, захворювання якого пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС починаючи з 22 травня 2008 року з урахуванням виплаченої пенсії.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм .матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква про визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198,200 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква відхилити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом Двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді