_____________________________________________________________________________
Справа№2-3235/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Фірко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування та володіння на гараж та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2011 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати право власності на гараж № 38, який розташований за адресою м. Одеса по вул. М. Жукова. 43, витребувати вказаний гараж з незаконного володіння ОСОБА_3, а також витребувати у відповідача особисті речі, які знаходяться в ньому.

06.06.2011 року позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право володіння та користування на спірний гараж № 38 по вул. М.Жукова, 43 в м. Одесі та витребувати вказаний гараж з незаконного володіння ОСОБА_3

Свої вимоги мотивувавла тим, що 10 квітня 2001 року нею у продавця ОСОБА_4 був придбаний зборно - металевий гараж по вул. М.Жукова, 43 в м. Одесі, за ціною, що еквівалентна 1000 доларів США. Як стверджує позивач, грошові кошти, за які був придбаний гараж, їй подарувала сестра на день народження. Договір купівлі-продажу був укладений в усній формі з видачею розписки про отримання грошей з продаж гаражу. Позивач на протязі 9 років володіла вказаним гаражем № 38 по вул. М.Жукова, 43 в м. Одесі, сплачувала за його обслуговування комунальним службам, та вважає, що набула на нього право власності.

Пізніше з незалежних від позивача причин вищевказаний гараж вибув з її володіння, а саме: в кінці березня 2010 року сусід та відповідач по справі ОСОБА_2 встановив свої замки на спірний гараж, пояснивши, що він придбав його у синів померлого чоловіка позивачки. Позивач вважає, що гараж є її особистою приватною власністю, право на яку вона придбала відповідно до наданої розписки про отримання грошей.

Позивач та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили визнати за ОСОБА_1 право користування та гаражем № 38, який розташований за адресою м. Одеса, вул. М.Жукова, 43, та витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з`явився, проти задоволення позивних вимог заперечував, посилаючись на ті обставини, що він є законним набувачем спірного гаража № 38 який був йому подарований синами покійного чоловіка позивачки.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 24 жовтня 1997 року. Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 162 вказаний шлюб було розірвано 04.03.2003 року ( а.с.43).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 18.01.1980 року ОСОБА_6 було виділено місце для тимчасового встановлення збірно-металевого гаражу згідно плану схеми за адресою: м. Одеса, вул. М.Жукова, 43.

ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 26.08.1978 року (а.с.10).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась на те, що спірний гараж був нею придбаний у ОСОБА_4 за 1000 доларів США, на підтвердження чого продавцем 10.04.2001 року була написана розписка (а.с.11).

Однак, матеріали справи містять розписку ОСОБА_4 від 02.10.2010 року, згідно якої грошові кошти у розмірі 1000 доларів США були отримані останньою від ОСОБА_5, а розписка, видана ОСОБА_1, була отримана нею обманним шляхом (а.с.44).

Згідно договору по прибиранню прибудинкової території будинку №43, розташованого по вул. М.Жукова у м. Одесі, що був укладений між ЖЕО Київського району м. Одеси та ОСОБА_5, замовник доручає та оплачує, а ЖЕО зобов`язується виконати роботи по утриманню прилеглої до гаражів території загальною площею 22, 2кв.м. Щомісячна плата за виконані роботи складає 6 гривень на місяць (а.с.50).

Таким чином, суд визнає факт того, що спірний гараж був придбаний ОСОБА_5 та ОСОБА_1 під час знаходження у зареєстрованому шлюбі і у відповідності до ст.60 Сімейного Кодексу належав їм на праві спільної сумісної власності, так як доказів такого у судовому засіданні надано не було.

У зв`язку з чим суд не приймає до уваги твердження позивача з посиланням на квитанції про оплату витрат за гараж про те, що даний гараж належав їй на праві приватної власності.

23.03.2010 року гр. ОСОБА_7 помер відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ 24 березня 2010 року ( а.с.47)

За життя 19.01.2007 року ОСОБА_5 заповів усе своє майно своїм синам від попереднього шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як вбачається з заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої ОДНК ОСОБА_10 ( а.с.48)

Позивачка ОСОБА_1 зверталась до Третьої ОДНК стосовно прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що вона не є спадкоємцем померлого ( а.с.42).

Після смерті колишнього чоловіка позивачка 30.08.2010 року звернулась до суду з позовом про визнання розірвання шлюбу фіктивним та визнання права власності на майно, набуте під час шлюбу.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду перебувала цивільна справа № 2-6628/10 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_8Г про визнання розірвання шлюбу фіктивним, зобовязання скасувати актовий запис про розірвання шлюбу, а також визнання права власності на майно, набуте під час знаходження у шлюбі, матеріали якої були оглянуті в судовому засіданні.

Предметом розгляду вказаної справи, зокрема, був гараж № 38 по вул. М. Жукова, 43 у м.Одесі (а.с.30-36).

В процесі розгляду даного спору між сторонами була досягута домовленість про вирішення спору мирним шляхом, у зв`язку з чим ОСОБА_1 16.12.2010 року отримала від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 грошову суму у розмірі 16000 гривень, про що написала власноручну розписку, зазначивши, що претензій матеріального характеру до відповідачів не має (а.с.40).

Крім того, позивачкою власноруч була написана заява про відмову від позову та закриття у зв`язку з цим провадження у справі ( а.с. 72, справа № 2-6628/10року).

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2010 року провадження по вказаній справі було закрито, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України (повторне звернення до суду з приводу того ж спору тими самими сторонами про той самий предмет не допускається) сторонам були розяснені та зрозумілі.

В судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_9Г, який є сином померлого колишнього чоловіка позивачки, відповідно до його пояснень вбачається, що батьком був придбаний вказаний спірний гараж, який він заповів разом з усім майном своїм двом синам. Позивачка подала позов до суду про визнання за нею права власності на цей спірний гараж, тому для врегулювання спору ним та його братом було сплачено 16000 гривень, після чого позивачка ніяких претензій щодо гаражу не мала, вважає що вказаний позов надуманий, так як відповідач є законним набувачем вказаного гаража.

Таким чином, суд вважає, що спір між позивачкою та синами покійного ОСОБА_5 стосовно майна померлого був вирішений під час розгляду справи №2-6628/10, а тому вимоги позивача стосовно гаражу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 328 ЦК України, ст.65 СК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Миколаївнивідмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Куриленко О. М.