Справа№ 2-4537/11
У Х В А Л А

07 червня 2011 року суддя Луцького міськрайонного суду Плахтій І.Б. вивчивши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанкпро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ КБ ПриватБанкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, --

В С Т А Н О В И Л А :

01.06.2011 року ПАТ КБ ПриватБанкзвернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

01.06.2011 року ПАТ КБ ПриватБанкподав заяву в якій просить забезпечити позов шляхом вилучення предмету застави та передати його ПАТ КБ ПриватБанк, а саме: автомобіль DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий хетчбек, № кузова/шасі: XWB4B11BD6A007735, реєстраційний номер: АС 0535 АН, що належить на праві власності ОСОБА_1 та обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання своїх зобовязань.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Необхідність забезпечення позову заявник мотивує тим, що невжиття таких заходів надасть відповідачу можливість своїми діями ускладнити у майбутньому виконання рішення суду. Однак такі припущення заявника не обґрунтовані.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів про наявність у відповідача будь-якого майна, його вартість, місце знаходження. Це позбавляє суд можливості зробити висновок про співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами, як того вимагає ч. 3 ст. 152 ЦПК України, і тим більше визначитися із видом забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Спосіб забезпечення позову в частині тимчасового обмеження у праві виїзду та заборони виїзду за межі України порушує Конституційні права відповідача у справі, а саме права людини і громадянина, установлені Статтею 33 Конституції України, відповідно до якої, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанкпро забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій