справа 0827/2-2947/11
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2011 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Артемової Л.Г. при секретарі Прокопенко Ю.В., з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачка адвоката Білоус Г.Б. відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ жилого будинку, вселення та визначення порядку користування земельною ділянкою,
Позивачка звернулась до суду з позовом про вселення, поділ жилого будинку та визначення порядку користування житловим приміщенням 09.09.2009 року. Під час розгляду справи уточнювала свої вимоги, просила суд поділити спірний будинок, вселити її в помешкання та визначити порядок користування земельною ділянкою. Рішенням від 17.11.2010 року позов було задоволено частково, ухвалою від 21.12.2010 року рішення було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України від 20.07.2011 року рішення було скасоване.
30.11.2011 року, позовну заяву було уточнено, а саме позивачка наполягає поділити всю садибу разом із надвірними побудовами, які є її невід`ємною частиною.
Позов обґрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування від 24.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю. реєстровий № 758, належить 11//18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші 7//18 частин зазначеного будинку належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .
Відповідач безпідставно порушує право власності позивачки, чинить перешкоди в користуванні будинком, не впускає позивачку до будинку, не дає можливості вселитися, відключив комунікації, не бажає вирішити спір в добровільному порядку. Ці обставини змусили її звернутися до суду.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник, вимоги підтримали, просила суд задовольнити її уточнені вимоги, провести розподіл будинку, вселити її до спірного будинку за другим варіантом визначеним експертизою, визначити порядок користування земельною ділянкою. Зазначивши, що цей варіант надає відповідачу більшу частку, ніж йому належить, але вона не заперечує проти цього, оскільки цей варіант потребує меншого обсягу робіт по переобладнанню приміщення.
Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення вимог позивачки, мотивуючи тим, що вони порушують його права. Вважає, що ОСОБА_2 є повновладним користувачем всієї земельної ділянки, надвірні господарські побудови вважає належними виключно йому та вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 це різні особи, що теж впливає на право власності.
Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють та користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Зазначеними нормами права врегульований правовий режим власності та закріплений принцип непорушності цього права. Виходячи із змісту вищезазначених норм в даному випадку, право одного з співвласників не може превалювати над правом іншого, може різнитися лише розміром часток. А відтак спірне домоволодіння має бути розділеним в натурі, оскільки позивачка має право користуватися безперешкодно своєю власністю, не зважаючи на те, що відповідач не визнає її прав.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_4 (після зміни прізвища ОСОБА_6 ) на підставі договору дарування від 24.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю. реєстровий № 758, належить 11//18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8 т.1). 7//18 частин зазначеного будинку належать на праві власності відповідачеві.
Суд вважає за необхідне викласти свій висновок щодо особи позивачки: відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці рішення.
Як вбачається з Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с.126 т.2), колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2011 р. встановлено, що ОСОБА_4 в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Зміна прізвища ОСОБА_7 підтверджена також наявним в матеріалах справи свідоцтвом про розірвання шлюбу, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , (а.с.188 т.1) якій після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_6 . Свідоцтво було видано ОСОБА_5 01.04.2010 р., тому в договорі дарування від 24.06.2009 р. було зазначено її шлюбне прізвище ОСОБА_7 .
Відтак ОСОБА_7 та ОСОБА_6 це одна і та сама особа, яка є співвласником спірного майна та має право вимоги.
Розподіл майна є вимушеною необхідністю, оскільки відповідач категорично не визнає права власності позивачки, нездатний організувати спільне добросусідське користування, земельною ділянкою та садибою, намагався судовим рішенням виселити її, визнати договір дарування від 24.08.2009 року недійсним.
Так, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1269 від 22.04.2010 року, проведеної Регіональним судово-експертним бюро, запропоновано 2 варіанти поділу спірного житлового будинку. При другому варіанті, частка співвласника ОСОБА_2 збільшується з 7//18 до 391//00, а частка позивачки ОСОБА_1 зменшується з 11//18 до 61//100 частини. Висновок було уточнено в судовому засідання, експертом, який зазначив, що помилково зазначив площу 164,4 кв.м., насправді правильна вважати 64,4 кв.м. відповідно, а розбіжності на а.с. 84 та 83 є не помилками або неточностями, а пов`язані із технічними визначеннями будівельної площі та фактичної (по внутрішньому за зовнішньому контуру). Експерт посилаючись на свою відповідальність наполягав на правильності висновків.
Співвласнику ОСОБА_2 пропонується квартира АДРЕСА_2 (жовтий маркер):
- частину вбиральні «Г»- 743,00 грн.,
- частину навісу «З»- 4986,00 грн.,
- частину паркану № 1 2639,00 грн.,
- частину воріт № 2 386,00 грн.,
- частину водопроводу № 3 - 19,50 грн.,
- частину замощення «І»- 464,00 грн.,
- сарай «Е»- 1353,00 грн.,
- душ «Д»- 701,00 грн.
Співвласнику ОСОБА_1 пропонується квартира
- навіс «К»- 1201,00 грн.,
- навіс «И»- 809,00 грн.,
- козирок до літньої кухні «Б»- 141,00 грн.,
- погріб «пг»- 2529,00 грн.,
- навіс «Ж»- 2130,00 грн.,
- оглядову яму 502,00 грн.,
- частину вбиральні «Г»- 743,00 грн.,
- частину навісу «З»- 4986,00 грн.,
- частину паркану № 1 2639,00 грн.,
- частину воріт № 2 386,00 грн.,
- частину водопроводу № 3 - 19,50 грн.,
- частину замощення «І»- 464,00 грн.
Частки співвласників при такому варіанті дорівнюють: ОСОБА_2 -39//100, ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) 61//100.
Для реалізації даного варіанту поділу житлового будинку необхідно виконати переобладнання:
- закласти дверні отвори між приміщеннями 1-5 та 1-6, 1-3 та -16, 1-3 та -12, а також існуючий вихід з будинку.
- для виходу з квартири АДРЕСА_3 в приміщенні 1-2 замість віконного отвору вбудувати дверний отвір.
- в приміщенні 1-7 демонтувати санітарно технічні прилади
- демонтувати перегородку між приміщеннями 1-7 та 1-6, обладнавши таким чином кімнату площею 19,6 кв.м.
- в приміщеннях -1-1 та 1-3 облаштувати кухні
- для виходу з квартири АДРЕСА_2 в стіні приміщення 1-4 влаштувати дверний отвір;
- на відстані 1,5 метрів від приміщення 1-3 в приміщенні 1-4 встановити перегородку товщиною 0,15 метрів з дверним отвором, облаштувавши коридор площею 4,1 кв.м.
- частину перегородки між приміщеннями 1-5 та 1-4 (довжиною 3, 25 м) демонтувати, облаштувавши таким чином кімнату площею 22.1 кв.м.
- облаштувати кв. АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 роздільними системами опалення, енергопостачання та водопроводу.
- горище розділити згідно варіанту поділу будинку.
Всі запропоновані переобладнання житлового будинку необхідно проводити у відповідності до вимог ДНБ А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва`та «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».
Суд вважає за необхідне провести поділ будинку за зазначеним варіантом, оскільки при цьому відповідачу, який тривалий час проживає в будинку надається більша частка. Позивачка не заперечує проти цього варіанту, згодна на грошову компенсацію. Формальне невизнання відповідачем прав позивачки не є перешкодою для розподілу, крім того сторонами не пропонується інших варіантів.
Вимога відповідача залишити у його власності всі надвірні споруди фактично садибою, яка за виключенням земельної ділянки, яка не є власністю сторін, складається крім самого будинку, із господарсько побутових будівель та комунікації необхідні для обслуговування будинку. Відповідачі трактують закон помилково, вважають, що з позивачки буде достатньо тієї землі на якій стоїть належна їй частина будинку по контуру, ігноруючи її право на користування, яке складається з вільного доступу до самого будинку, господарських споруд тощо.
Людина не може пересуватися не торкаючись землі, а організувати проживання в будинку неможливе без доступу до комунікацій і це не підлягає доведенню, оскільки є загальновідомим фактом.
Зазначене випливає із договору дарування від 24.06.2009 року, за яким ОСОБА_9 передав у власність позиваці 11/18 частин житлового будинку, цим договором окреслена садиба, яка складається із будинку, літ «А», літньої кухні літ. «Б», гаражу лат. «В», вбиральні літ «Г», душу літ «Д», сараю літ «Е», навісу літ. «Ж», погребу літ «пг», паркану циф. 1, водопроводу циф. 3, замощення І, навісу літ. «К», навісів літ. «И`та «З», ворота циф. 2. Право власності у ОСОБА_2 на 1/6 частину спірного будинку виникло за рішенням суду 20.09.1995 року, на 2/9 за свідоцтвом про право на спадщину від 23.10.2001 року. За відповідачем було зареєстроване право власності також тільки на частину житлового будинку. Той факт, що відповідача отримав частину будинку у спадщину не збільшує обсягу його прав. Весь час спірні надвірні будівлі були розташовані на земельній ділянці площею 459 кв.м. побудовані вони в різні роки з 1960 року по 2008 рік право власності на окремі господарські будівні за будь ким із співвласників, згідно довідки ОП «ЗМБТІ» не зареєстроване (а.с.35).
Господарсько побутові будівлі не є окремими об`єктами нерухомості, ідентифікатором об`єкта нерухомості є адреса, які має лише вся садиба в цілому і визначення «житловий будинок`не звужує поняття, яке закріплено в ст. 318 ЦК України.
Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.-7.2001 року за №582/5773 із змінами, до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: житлові будинки садибного типу, розташовані на окремих земельних ділянках. Житловий будинок указаної категорії складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Допоміжними приміщеннями будинків є: передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо. На присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї (хліви), літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо). Прибудовою (до житлового будинку) є частина будинку, розташована поза контуром її капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну. Прибудови мають внутрішнє сполучення з основними частинами будинків. До них відносяться: прибудовані житлові кімнати та допоміжні приміщення (тамбури, веранди, кухні, комори, ванні кімнати, вбиральні тощо).
Тобто, юридичний аналіз, обставин справи в частині складу нерухомого майна, дає змогу зробити висновок про те, що розподілу у співвідношенні до часток підлягають допоміжні приміщення, комунікації та господарські споруди.
Заперечення відповідача проти позову суд вважає необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону. Суд переконаний в тому, відповідач в будь який спосіб намагається перешкодити розподілу будинку, вважає себе власником земельної ділянки та всіх надвірних будівель. Цей висновок ґрунтується на тому, що відповідач та його представник активно перешкоджали проведенню експертизи, заявляли необґрунтовані відводи всім складам суду, створювали невиправдану судову тяганину, оскаржували дії суддів, намагаючись в такий спосіб вплинути на їх висновки, не усвідомлюючи, що у різі відсутності порозуміння між мини та позивачкою, яка є повноправним співвласником, вирішення спору можливо лише в судовому порядку.
Крім того, судовим рішенням від 17.06.2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 та ОСОБА_4 про визнання договору удаваним та переведення на нього прав та обов`язків покупця з виплатою вартості частки будинку встановлено, що ОСОБА_9 розпорядився своєю часткою в зв`язку із неможливістю сумісного проживання із ОСОБА_2 , через конфлікти із ним.
Посилання відповідача на те, що від за власний кошт побудував надвірні споруди, суд оцінює критично. На думку суду, ця обставина не перешкоджає поділу, оскільки відповідач не зазначив, які саме споруди були побудовані, не надав суду доказів, що будівництво цих споруд проводилось саме ним, з отриманням необхідних дозволів та узгоджень, а також що вони були зареєстровані в передбаченому законом порядку. Оскільки ці споруди були побудовані самовільно, то їх не можна приймати до уваги при визначенні варіантів поділу, бо це призведе до зміни часток співвласників. А навіси, побудовані в різні роки, в 1989 році, позначений літ. «И», в 1966 році позначений літ «Ж», а навіс побудований в 2005 році не цегляний а дерев`яний (дані експлікації а.с.13 т.1), з чеків наданих відповідачем неможливо зробити висновок про те, на що були використані придбані ним у 2005 році будівельні матеріали та устаткування.
Доводи відповідача, що позивачка не повністю сплатила держмито, на думку суду, є безпідставними, оскільки право власності позивачки на частину домоволодіння вже оформлено в нотаріальному порядку (при цьому вже сплачувалось необхідне мито), а тому вона не повинна сплачувати держмито у розмірі, що передбачений для випадків, коли право власності встановлюється судом. Вимоги позивачки стосуються тільки поділу будинку в натурі, відповідно до її частки та усунення перешкод в користуванні власністю.
Не розширює обсягу прав відповідача та не надає йому будь яких переваг і те, що усе домоволодіння колись належало його батькові та було побудоване на земельній ділянці, яка виділялася не нинішнім власникам, а свою частку він успадкував, за будь якої умови не робить його єдиним власником надвірних побудов. Всі права пропорційні часткам житлового будинку.
Що стосується вимог позивачки про визначення порядку користування земельної ділянки, то суд позбавлений можливості задовольнити ці вимоги, дійсно, згідно ст. 377 ЦК України, позивачка має право користуватися тою частиною земельної ділянки на якій розміщена належна їй частина будинку та споруди, які призначені для обслуговування будинку, проте, жодного варіанту користування землею сторони не запропонували, а експерт був позбавлений можливості оглянути садибу і зробити відповідні заміри. Суд не має змоги самовільно встановлювати порядок користування земельною ділянкою, не отримавши висновків експертизи або згоди сторін.
Відмовляючи в задоволенні вимоги про вселення суд виходить з того, що, як зазначила сама позивачка сама добровільно в певний час покинула свій будинок внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_2 , який травив її собаками, відімкнув будинок від водопостачання та енергопостачання, газопостачання, що фактично визнали відповідачі. Крім того самі відповідачі позивалися до ОСОБА_1 намагаючись виселити її з будинку, і цим рішенням не встановлено, що вона не проживає в спірному будинку.
ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 379,383 ЦК України та 150 ЖК України, має право безперешкодно користуватися своєю власністю, не тільки для свого проживання але і для проживання членів своєї родини і ніхто не має права їй заважати, проте судом не встановлено, що позивачка не має можливості вселитися без рішення суду.
Керуючись ст.ст. 317, 321, 358, 377, 379, 383, 391 ЦК України, 150 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Провести поділ житлового будинку АДРЕСА_1 згідно другому варіанту визначеному висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1269 від 22.04.2010 року, проведеної Регіональним судово-експертним бюро.
Виділити ОСОБА_2 на його 7/18 частин житлового будинку квартиру АДРЕСА_2 (жовтий маркер на схемі до висновку експерта), а саме:
- частину вбиральні «Г»- 743 грн.,
- частину навісу «З»-4986 грн.,
- частину паркану № 1 -2639 грн.,
- частину воріт № 2 -386 грн.,
- частину водопроводу № 3 -19,5 грн.,
- частину замощення «І»- 464 грн.,
- сарай «Е»- 1353 грн.,
Співвласнику ОСОБА_1 на її 11/18 частин житлового будинку виділити квартиру
- навіс «К»-1201 грн.,
- навіс «И»-809 грн.,
- козирок до літньої кухні «Б»- 141 грн.,
- погріб «пг»-2529 грн.,
- навіс «Ж»- 2130 грн.,
- оглядову яму 502 грн.,
- частину вбиральні «Г»- 743 грн.,
- частину навісу «З»-4986 грн.,
- частину паркану № 1 -2639 грн.,
- частину воріт № 2 -386 грн.,
- частину водопроводу № 3 -19,5 грн.,
- частину замощення «І»- 464 грн.
Для здійснення розподілу по даному варіанту необхідно виконати переобладнання:
- закласти дверні отвори між приміщеннями 1-5 та 1-6, 1-3 та -16, 1-3 та -12, а також існуючий вихід з будинку;
- для виходу з квартири АДРЕСА_3 в приміщенні 1-2 замість віконного отвору вбудувати дверний отвір;
- в приміщенні 1-7 демонтувати санітарно технічні прилади;
- демонтувати перегородку між приміщеннями 1-7 та 1-6, обладнавши таким чином кімнату площею 19,6 кв.м.;
- в приміщеннях -1-1 та 1-3 облаштувати кухні;
- для виходу з квартири АДРЕСА_2 в стіні приміщення 1-4 влаштувати дверний отвір;
- на відстані 1,5 метрів від приміщення 1-3 в приміщенні 1-4 встановити перегородку товщиною 0,15 метрів з дверним отвором, облаштувавши коридор площею 4,1 кв.м.;
- частину перегородки між приміщеннями 1-5 та 1-4 (довжиною 3, 25 м) демонтувати, облаштувавши таким чином кімнату площею 22.1 кв.м.;
- облаштувати кв. АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 роздільними системами опалення, енергопостачання та водопроводу;
- горище розділити згідно варіанту поділу будинку;
Всі запропоновані переобладнання житлового будинку необхідно проводити у відповідності до вимог ДНБ А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва`та «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».
Зобов`язати сторони остаточно узгодити переобладнання із управлінням архітектури та містобудування Запорізької міської ради.
Зобов`язати співвласників провести зазначені вище роботи: обладнання окремих виходів та вікон, облаштування кухонь, облаштування кв. АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 роздільними системами опалення, енергопостачання та водопроводу за свої особисті кошти, інші роботи за сумісні кошти порівну.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 177,50 грн. в рахунок відшкодування вартості частини будинку, на яку збільшилася частка ОСОБА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 171,00 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя : Л.Г.Артемова