РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-31/11

Провадження №

11 лютого 2011 року Лисянський районний суд

в складі: головуючого судді - Золотоверхого О.І.

при секретарі Гутман О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачки 2500 гривень боргу та витрати в сумі 823 гривні. Свої вимоги він мотивує тим, що 9 грудня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обманним шляхом заволоділи його телевізором, супутниковою антеною та тюнером на загальну суму 2500 гривень. Дані речі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здали в ломбард м. Черкаси. В звязку з незаконними діями він звертався в органи міліції які перевірили факт заволодіння його майном, але відмовили в порушенні кримінальної справи в звязку з тим, що мати ОСОБА_4 відповідачка по справі написала заяву, в якій зобовязувалась повернути йому 2500 гривень. Але до цього часу не повернула і відмовляється повернути гроші. Тому він просить стягнути з відповідачки 2500 гривень-вартість телевізора, тюнера та супутникової антени та понесені судові витрати в сумі 823 гривні.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що коли її викликами в органи міліції і сказали, що її син здійснив крадіжку, вона злякавшись написала заяву, що відшкодує збитки. А коли переговорила зі своїм сином, вияснила, що фактично телевізор, тюнер та супутникову систему взяв ОСОБА_3 то відмовилась сплачувати позивачу гроші. В даний час обдумавши ситуацію вона погоджується сплатити половину суми, поскільки її син дійсно допомогав ОСОБА_3 перевозити вказані речі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково із слідуючих підстав.

Як встановлено судом дійсно 9 грудня 2009 року позивач дав свій телевізор та тюнер ОСОБА_3 та ОСОБА_4, попросив завезти їх своєму сину в смт. Лисянка. На другий день ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приїхали до нього і сказали, що просив син ще й супутникову антену. А через деякий час позивач узнав від сина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йому нічого не привозили. Цей факт встановлений матеріалами перевірки органами міліції. Із цих же матеріалів вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно написала заяву в якій обіцяла повернути позивачу гроші в сумі 2500 гривень.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що дійсно ОСОБА_1 попросив ОСОБА_3 автомашиною перевезти телевізор, антену та тюнер із с. Смільчинці в смт. Лисянка до його сина. Він тільки допомогав ОСОБА_3 перевезти дані речі. ОСОБА_3 здав вказані речі в м. Черкаси в ломбард. ОСОБА_3 ніяких грошей йому не давав.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивачу заподіяні діями як ОСОБА_3 так і Зорича.

З огляду на заяву відповідачки, що вона зобовязувалась відшкодувати позивачу всю суму, думаючи що збитки нанесені тільки її сином, суд вважає, що поскільки вона брала на себе зобовязання відшкодувати шкоду тільки за дії свого сина то з неї необхідно стягнути ? частину шкоди.

Що стосується іншої частини то позивач повинен звернутись з позовом до ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1047, 1055, 509 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1250 ( одну тисячу двісті пятдесят ) гривень, 00 копійок боргу та витрати в сумі 410 ( чотириста десять ) гривень, 00 копійок. В остальній частині позов залишити без розгляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області на протязі десяти днів після проголошення.

Суддя -