Справа № 2 - 457 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2011 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Симбірцевій О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат на відшкодування шкоди, завданої внаслідок тимчасової втрати працездатності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат на відшкодування шкоди, завданої внаслідок тимчасової втрати працездатності.

Позивач вказував на те, що 15 грудня 2008 року відповідач ОСОБА_2 в м.Нова Одеса Миколаївської області під час керування автомобілем Volkswagen LT- 45, порушив вимоги п.19.3 Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 1119-30, яким керувала ОСОБА_3

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди приватний підприємець ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та знаходилася на лікуванні з 15.12.2008 року до 12.03.2009 року, що підтверджується листками непрацездатності, видними Новоодеською районною поліклінікою. Вина відповідача в порушенні Правил дорожнього руху та спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій встановлена постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07.05.2009 р., якою ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.286 КК України у звязку з актом амністії. У період непрацездатності ОСОБА_3 як застрахована особа отримала від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 2245 грн. 15 коп. допомоги.

Посилаючись на те, що у звязку з виплатою допомоги по тимчасовій непрацездатності Фонду завдано шкоди, просив суд стягнути з відповідача 2245 грн. 15 коп. в порядку регресу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просив про його задоволення. Відповідач позов не визнав, вказуючи на те, що завдану ним ОСОБА_3 шкоду вже було стягнуто з нього рішенням Новоодеського районного суду м.Миколаєва. Просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_3отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 грудня 2008 року з вини відповідача у справі ОСОБА_2 Потерпіла з 15.12.2008 року по 12 березня 2009 року знаходилась на лікуванні, що підтверджується лікарняними листками.

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплатило ОСОБА_3 як застрахованій особі допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 2245 грн. 15 коп.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); 3) відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до цієї норми до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки про відшкодування шкоди, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

В разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування (життя, здоровя, працездатності, пенсійного забезпечення) таке право вимоги страховика до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, не передбачено.

За такого, враховуючи що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як страховик за обовязковим особистим страхуванням не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що його позов є безпідставним, а відтак задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат на відшкодування шкоди, завданої внаслідок тимчасової втрати працездатності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н .А. Спінчевська