Справа № 2-97/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Черновського Г.В.

при секретарі - Стець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житлове приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2005 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації спадкових прав та примусове виселення із житлового приміщення звернувся ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 2-3). У подальшому позовні вимоги уточнювались та доповнювались (т.1 а.с. 241-244).

В обгрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні, з урахуванням уточнень, посилались на те, що бабуся позивача ОСОБА_5 заповідала квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності, своєму сину ОСОБА_6 , який в свою чергу склав заповіт на випадок своєї смерті на користь позивача ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Однак після його смерті відповідач ОСОБА_2 самоправно зайняла спірну квартиру, чим перешкоджає йому користуватись квартирою. Вважає такі дії відповідача незаконними та просив суд усунути перешкоди у користуванні житлом, виселити ОСОБА_2 із спірної квартири.

18 квітня 2006 року відповідач ОСОБА_2 подала до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , у якій просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на житлове приміщення, посилаючись на те, що 03 червня 2005 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу житлового приміщення, відповідно до якого ОСОБА_6 продав, а вона купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_6 розпорядився належним йому правом власності на квартиру до моменту складання заповіту. Відповідно до умов договору продаж квартири було здійснено за 75 000,00 грн. Факт передачі коштів підтверджується вищевказаним договором та розпискою ОСОБА_6 від 03 червня 2005 року. Останній не заперечував проти нотаріального посвідчення цього договору, однак оформити належним чином його не встигли оскільки ОСОБА_6 помер, сплативши лише вартість послуг КП „ДМ БТІ та отримавши витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Вважає, що повністю виконала умови договору купівлі-продажу, вселилась та зареєструвалась у спірній квартирі, тобто фактично вступила у володіння нею, тому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03 червня 2005 року та визнати за нею право власності на вказане житло, у задоволенні позову про усунення перешкод в реалізації спадкових прав та примусове виселення із житлового приміщення просила відмовити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі та визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 03 червня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 83-86).

Однак ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2006 року в повному обсязі, посилаючись на те, що судом всупереч вимогам закону визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири та за відповідачем визнано право власності на майно, при цьому судом неповно були з`ясовані обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2006 року, а справу направлено на новий розгляд (т. 1 а.с. 138-140).

Позивач та його представник у судовому засіданні основний позов, з урахуванням уточнень, підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні, посилаючись на те, що його бабуся ОСОБА_5 в своєму заповіті зазначила, що квартира АДРЕСА_1 після її смерті буде належати її сину ОСОБА_6 , який є його дядьком, а після смерті ОСОБА_6 буде належати позивачу. Крім того, ОСОБА_6 у своєму заповіті також зазначив, що вказана квартира після його смерті буде належати також позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в результаті ножових поранень помер. 07 вересня 2005 року позивач звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де позивачу було підтверджено, що заповіт не відкликаний та він є спадкоємцем. У спірній квартирі мешкають відповідач ОСОБА_2 , якій ОСОБА_6 з метою влаштування на роботу дозволив поселитись та зареєструватись, разом зі своїм сином ОСОБА_3 . Однак після його смерті відповідачі самовільно зайняли спірну квартиру, позивача до квартири не допускають, змінили замки, розпродають меблі, чим порушують його спадкові права не маючи на те ніяких підстав. Тому ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири, зобов`язавши при цьому відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку. Проти задоволення зустрічного позову заперечували, просили відмовити у повному обсязі (т. 1 а.с. 241-244).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні проти основного позову заперечували, зустрічні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на те, що 03 червня 2005 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , тому вона не визнає вимоги заявлені ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_6 розпорядився належним йому правом власності на спірну квартиру ще до укладання заповіту. 04 липня 2005 року ОСОБА_6 на виконання договору купівлі-продажу подав до КП „ДМ БТІ заяву про реєстрацію права власності на спірну квартиру, 05 серпня 2005 року тим також було сплачено вартість послуг КП „ДМ БТІ та він отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та в цей же день звернувся з заявою про виклик техніка та виготовлення технічного паспорту квартири. 22 серпня 2005 року за її рахунок ОСОБА_6 сплатив вартість послуг КП „ДМ БТІ, згідно повідомлення від 05 серпня 2005 року, вихід техніка було призначено на 09 вересня 2005 року, але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, а тому можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири втрачено та вона вимушена звернутись до суду з зустрічним позовом, у якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03 червня 2005 року між нею та ОСОБА_6 дійсним, визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виселення та зняття з реєстраційного обліку заперечував та просив в їх задоволенні відмовити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності підтримав, визнавши все викладене в них і просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судові засідання не з`являлась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином (т. 1 а.с. 231-232, 337-238, 249-252).

Представники третіх осіб - Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та відділу ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, надали на адресу суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, покладались на розсуд суду (т. 1 а.с. 214, 253).

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення основних позовних вимог та відмови у зустрічних з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 червня 2005 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_6 був власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 26-27).

Судом встановлено, що 04 червня 2005 року на випадок своєї смерті ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, у якому все своє майно заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 11).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 67).

Відповідно до копії спадкової справи (т.1 а.с.196-210) до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_1 , спадкоємець за заповітом, ОСОБА_4 , дочка померлого, та ОСОБА_2 , племінниця померлого.

Судом встановлено, що за життя зі згоди ОСОБА_6 , відповідно до довідки по склад сім`ї від 22.07.2005 року, в спірній квартирі з 19.07.2005 року була зареєстрована ОСОБА_2 (т.1 а.с. 46).

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 було надано оригінал договору купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 03 червня 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила вищевказану квартиру, а також оригінал розписки ОСОБА_6 від 03 червня 2005 року про отримання коштів за продажу квартири (т.1 а.с. 225, 226).

Однак, відповідно до висновку експерта № 70/04-31 від 09 лютого 2010 року підпис від імені ОСОБА_6 у договорі домашньої угоди купівлі-продажу квартири від 03.06.2005 року, а також текст розписки та підпис у ній від імені ОСОБА_6 виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою (т. 2 а.с. 97-102).

Судом також встановлено, що на час розгляду справи у спірній квартирі АДРЕСА_1 мешкає відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_7 , що не заперечувалось відповідачами у судовому засіданні.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права, і одним із способів захисту цивільного права може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемний.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати сі майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги первісного позивача ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на квартиру АДРЕСА_1 , суд виходить з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт правомірності набуття права власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті дядька ОСОБА_6 , у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 про виселення із спірної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд виходив з того, що позивач як власник квартири АДРЕСА_1 , має право на володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою, а тому, враховуючи, що позивач не має можливості користуватися житловою площею вказаної квартири, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються надати позивачу можливість проживати у спірній квартирі, а також те, що такі їх дії чинять для позивача перешкоди у користуванні житловою площею квартири, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів щодо усунення йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначеної квартири та зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.

Вирішуючи вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру в порядку укладання домашньої угоди купівлі-продажу, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог та вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити.

При цьому, суд критично оцінює посилання позивача за зустрічним позовом на те, що ОСОБА_6 особисто уклав з нею та підписав договір купівлі-продажу спірної квартири, надавши при цьому розпису про отримання грошей, оскільки у матеріалах справи наявні відповідні доказі на спростування таких посилань позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 391, 1223, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати за шульгою ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 1 482,03 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житлове приміщення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровска.

Суддя Г.В. Черновськой