№ 2-1616/11
№ 2/404/2549/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2011 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.,

при секретареві Севастьяновій Л.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконкому Карнаухівської селищної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, треті особи: Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності на праві приватної власності нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт належності на праві приватної власності нерухомого майна домоволодіння, розташованого за адресою с. Карнаухівка, м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, вул. Пролетарська, 89, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона успадкувала зазначене домоволодіння після смерті своїй матері. Фактично вступила в володіння цим майном, але не може оформити право власності в установленому законом порядку, так як відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки між нею і матірю в звязку з розбіжностями в прізвищах.

В судовому засіданні позивачка і її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Представники третіх осіб в судове засідання також не зявилися, про дату й час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

09.01.2001 р. померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 1-КИ №359964 від 12.01.2001 р. (а. с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається зокрема з домоволодіння, розташованого за адресою с. Карнаухівка, м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, вул. Пролетарська, 89.

Згідно технічного паспорту загальна площа будинку складає 58,6 кв. м, житлова 33,7 кв. м. (а. с. 17-20).

Згідно витягу з Спадкового реєстру (спадкові справи) № 26984210 від 19.05.2011 р. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 15).

Згідно витягу з Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) №26984213 від 19.05.2011 р. заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався.(а.с. 14).

19.05.2011 р. позивачка звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2

Постановою від 20.05.2011 року ОСОБА_1 було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене домоволодіння, у звязку з відсутністю документів, підтверджуючих родинні стосунки між нею і матірю в звязку з розбіжностями в прізвищах (а. с. 6).

В свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі батько записаний ОСОБА_3, в графі мати ОСОБА_4 (а. с. 8).

Актові записи шлюб та розірвання шлюбу на гр. ОСОБА_4 1920 р. н. не збереглися довідка від 18.02.2011 р. № 235102-22 (а. с. 18).

ОСОБА_1 з 1999 року й по теперішній час зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідці з місця проживання, в зазначеному будинку проживала позивачка і її матір ОСОБА_2 (а. с. 22).

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, допитані в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_2 була рідною матірю позивачки ОСОБА_1, і що позивачка після смерті матері проживала і на теперішній час проживає в спірному будинку, тобто фактично прийняла спадщину після смерті матері.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 яка померла 09.01.2001 р. згідно свідоцтву про смерть № 1-КИ №359964 від 12.01.2001 р. була рідною матірю позивачки по справі ОСОБА_1.

На день смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається домоволодіння, розташованого за адресою м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, с. Карнаухівка, вул. Пролетарська, 89, яке складається з будинку А-1, загальною площею 58,6 кв. м, житловою 33,7 кв. м, в тому числі: 1-1- коридор, площею 6,9 кв. м; 1-2 коридор, площею 5,8 кв. м; 1-3 кімната, площею 8,2 кв. м; 1-4 кімната площею 18,0 кв. м; 1-5 кухня площею 5,5 кв. м; 1-6 кімната площею 7,5 кв. м; 1-7- коридор, площею 6,7 кв. м; та господарсько-побутових будівель: В-1 літня кухня, ганок; Г-1 сарай; Д-1 вбиральня, водопровід, ворота, хвіртка, та розташоване на земельній ділянці площею 1445 кв. м, яке належало померлої на праві приватної власності. Оскільки заповіту складено не було, то спадкування повинно здійснюватися за законом.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 1 січня 2001 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 діяв Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року).

Приписами статті 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкування майна, яке належало на праві власності ОСОБА_2 повинно відбуватись по закону. Позивачка, як дочка спадкодавця, має право успадкувати спадщину згідно з законом у першу чергу. Інші спадкоємці першої черги згідно з законом відсутні.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Так, у відповідності до зазначених вище приписів ЦК УРСР, чинних на час укладання угоди, позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2

Згідно ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем 1-ї черги після померлої ОСОБА_2

Таким чином, слід визнати, що позивачка після смерті спадкодавця набула прав спадкоємця на зазначене майно згідно з законом, але у звязку з тим, що у неї відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки зі спадкодавцем, так як існують розбіжності у прізвищах, позивачка не може реалізувати своє право власності на зазначене нерухоме майно.

Право власності це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.316-319 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України).

У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами.

На підставі викладеного, за позивачкою ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на будинок, розташований за адресою с. Карнаухівка, м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, вул. Пролетарська, 89, загальною площею 58,6 кв. м, житловою 33,7 кв. м в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1261, 1268-1270, п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст. ст. 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 8, 15, 60, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 10.01.1942 р. н. (м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, с. Карнаухівка, вул. Пролетарська, 89) право власності в цілому на домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 58,6 кв. м, житловою 33,7 кв. м, в тому числі: 1-1- коридор, площею 6,9 кв. м; 1-2 коридор, площею 5,8 кв. м; 1-3 кімната, площею 8,2 кв. м; 1-4 кімната площею 18,0 кв. м; 1-5 кухня площею 5,5 кв. м; 1-6 кімната площею 7,5 кв. м; 1-7- коридор, площею 6,7 кв. м; та господарсько-побутових будівель: В-1 літня кухня, ганок; Г-1 сарай; Д-1 вбиральня, № 1 водопровід, № 2 ворота, № 3 хвіртка, № 4, 5 огорожа, № 6 колодязь, І, ІІ - тротуар; та розташоване на земельній ділянці площею 1445 кв. м за адресою м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, с. Карнаухівка, вул. Пролетарська, 89, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2.

Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1 10.01.1942 р. н. (м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, с. Карнаухівка, вул. Пролетарська, 89).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області

Суддя О.К. Подобєд