Справа №22-ц-259/11 03.02.2011 03.02.2011 03.02.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-259/11 Суддя першої інстанції: Павлова Ж.П.
категорія 06 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засіданняПоліщук Ю.В.,

за участі: представника Миколаївської міської ради ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

прокурора Круш Т.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

Миколаївської міської ради

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2010 року

за позовом

прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_4 Кенул ОСОБА_7 кизи, треті особи ОСОБА_5, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області (далі ДАБК), про знесення самочинно збудованої будівлі,

в с т а н о в и л а:

В березні 2010 року прокурор звернувся в інтересах Миколаївської міської ради з позовом до ОСОБА_4 про знесення самочинно збудованого житлового будинку.

Прокурор зазначав, що 27 січня 2010 року інспекцією ДАБК вставлено порушення будівельних норм і правил, а також відхилення від проекту 09-06-АС при будівництві ОСОБА_4 житлового будинку № 10/1 по вулиці Будьоного в місті Миколаєві.

Посилаючись на викладене, прокурор просив суд зобовязати відповідачку знести за власний рахунок самочинно побудований спірний житловий будинок.

Під час розгляду справи прокурор уточнив позовні вимоги та просив зобовязати відповідачку знести за власний рахунок самочинно побудовані окремі стіни та фундамент.

До участі у справі залучено ОСОБА_5 та інспекцію ДАБК, як третіх осіб.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Миколаївська міська рада, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення норм процесуального права позивач змінив предмет позову після початку розгляду справи по суті, а тому нові позовні вимоги задоволенню не підлягають. Попередні вимоги, на думку суду, також не підлягають задоволенню, оскільки в звязку з добровільним знесенням відповідачкою частини самочинно збудованого житлового будинку, такого обєкту, який просив знести прокурор не існує.

Однак з такими висновками погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що прокурор поставив питання про знесення самочинно збудованого ОСОБА_4 житлового будинку. В подальшому, після зясування в судовому засіданні, що відповідачка добровільно знесла частину спірної будівлі, прокурор уточнив позов, та просив про знесення трьох стін та фундаменту.

Згідно частини 2 статті 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а до початку розгляду судом справи по суті - змінити предмет або підставу позову.

За загальним правилом, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що випливає зі спірних правовідносин.

У справах по самочинному будівництву предметом позову може бути вимога державного органу про знесення самочинно збудованого житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна. При цьому, вказане нерухоме майно є обєктом такого позову.

Отже, уточнення прокурором обєкту, який підлягає знесенню, не може вважатись зміною предмету позову.

Між тим, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та вимоги процесуального права, фактично не розглянув уточнені прокурором позовні вимоги, та відмовив в задоволенні позову, помилково вважаючи, що обєкт самочинного будівництва, який просив знести прокурор, відсутній.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Ухвалюючи нове рішення колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до положень частин 1, 4, 7 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості (ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок № 10/1 по вулиці Будьоного в місті Миколаєві. В 2009 році остання зруйнувала цей будинок та розпочала будівництво нового будинку не отримавши відповідних на це дозволів. 27 січня 2010 року інспектори ДАБК перевірили це будівництво та склали акт, в якому зокрема зазначено, що будівля не відповідає проекту 09-06-АС, якість виконаних робіт не відповідає вимогам СНІП, відсутній дозвіл інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт, а також виконавча документація відповідно ДБН.А.

Згідно висновку Науково-дослідницького центру «Будівельних конструкцій» (далі НДЦ «Будівельних конструкцій»), за вказаною адресою, є обєкт незавершеного будівництва, який складається з фундаменту та трьох стін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що будівництво ОСОБА_4 на місті самовільно зруйнованого будинку нової будівлі, без отримання відповідних дозволів, є самочинним.

Наявність проекту, отриманого після початку будівельних робіт, без отримання дозволів на виконання таких робіт, не може бути достатньою підставою для проведення будівництва.

Враховуючи викладене, вимоги позову про зобовязання відповідачки знести спірні споруди, як самочинні, підлягають задоволенню.

До того ж, таке самовільне будівництво порушує права власника сусіднього будинку № 10, оскільки перешкоджає виконанню рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року, яким ОСОБА_4 зобовязано виконати будівельні роботи по посиленню фундаменту та утеплення стіни цього будинку.

Доводи відповідачки про те, що збудовані нею споруди не є масо чинними, оскільки будівельні роботи проводяться згідно з проектом, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 Кенул ОСОБА_7 знести за власний рахунок самочинно збудоване нерухоме майно по вул. Будьонного, 10/1 в м. Миколаєві, а саме: стіни по осі 1-2-3, між осями А-Б-В; стіну по осі Б, між осями 2-3; стіну по осі В, між осями 1-2; фундаменти по осі А, між осями 1-3; фундамент по осям Б-В, між осями 1-2-3; фундамент по осі 1, між осями А-В; фундамент по осі 2-3, між осями А-Б-В; згідно висновку науково-дослідницького центру «Будівельних Конструкцій» від 28 жовтня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_4 Кенул ОСОБА_7 на користь держави 12 грн. 75 коп. судового збору та 74 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: Судді: