Справа №2-113/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Семенова О.А.,

при секретарі - Кравченко М.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - ОСОБА_5 ,

представників позивача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників відповідача - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Іллічівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності, усунення перешкод, визнання нечинними договори,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому стверджує, що між нею та відповідачем, ОСОБА_2 , 15 вересня 2008 року укладено договір дольової участі в будівництві адміністративно-комерційної будівлі, умови якого він відмовляється виконати. Просить визнати за нею право власності на магазин з підвалом, загальною площею 165,9кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Подалі ОСОБА_1 вимоги уточнила та просить додатково визнати за нею та ОСОБА_2 право сумісної власності на приміщення АДРЕСА_2 , відповідно до технічного паспорту від 24 жовтня 2008 року, посилаючись на те, що вказане приміщення при реконструкції, за домовленістю сторін, було визначено як загальний пожежний вихід для обох магазинів; просить також припинити дію свідоцтв про право власності та реєстраційних посвідчень щодо спірних магазинів.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , вимоги за яким уточнив, пред`явивши їх до ОСОБА_1 , Іллічівської міської ради, ОСОБА_3 вказуючи, що помилився укладаючи договір з ОСОБА_1 про дольову участь у будівництві, який є фактично договорам інвестування, він вважав, що це є договір надання фінансової допомоги для завершення оздоблювальних робіт у реконструйованому магазині, при цьому не вважав, що будь яка частка власності перейде ОСОБА_1 .. Також вважає, що ОСОБА_1 ввела його в оману, укладаючи такій договір, намагаючись заволодіти вказаним магазином не оплативши в повному обсязі його вартість. Договір був укладений також під впливом тяжких для нього обставин, наявності кредитних зобов`язань перед банківською установою, тому підписав його у вкрай невигідних для нього умов, оскільки 250000,00 грн. була значно менше тих витрат які він поніс при будівництві. Договір з ОСОБА_3 ОСОБА_1 уклала з перевищенням повноважень, тому що мала право тільки оплачувати роботу підрядників, яких він найме на виконання будівельних робіт. Крім того, ОСОБА_3 не мав ліцензію на проведення будівельних робіт, в тому числі оздоблювальних. Просить визнати за ним право власності на магазини, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ; зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому у володінні, користуванні та розпорядженні вказаними магазинами; визнати недійсним договір дольової участі у будівництві адміністративно-комерційної будівлі від 15 вересня 2008 року, укладений ним з ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір на виконання ремонтно-будівельних робіт від 23 вересня 2008 року №16/12, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; припинити дію свідоцтв про право власності та реєстраційних посвідчень щодо спірних магазинів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представники вимоги підтримали та пояснили, що договір щодо реконструкції магазину у АДРЕСА_1 укладався з ОСОБА_2 , її батьком, з наміром передати його їй після закінчення робіт, як він обіцяв при її одруженні. Кошти вносилися нею та її чоловіком, ОСОБА_1 , шляхом оплати рахунків, які передавалися ОСОБА_2 , придбанням будівельних матеріалів, безпосередньою оплатою працівникам, яких забезпечував ОСОБА_3 , передачею грошей ОСОБА_9 , її матері, яка вела в повному обсязі звітність щодо будівництва обох магазинів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав власні вимоги, заперечував проти вимог ОСОБА_1 та додатково пояснив, що домовлявся з дочкою, ОСОБА_1 , тільки щодо фінансування будівництва. Організацію ремонтних робіт проводив особисто. Підтвердив, що за звіркою робіт, частина їх проводилися працівниками від ОСОБА_3 , не пояснив, чому допускав до проведення робіт працівників, яких він не наймав особисто.

Представник ОСОБА_2 , його дружина, ОСОБА_9 , в судовому засіданні підтримала вимоги ОСОБА_2 та заперечувала проти вимог ОСОБА_1 .. Підтвердила, що вона вела облік будівельних робіт які проводилися на обох магазинах, разом з тим не в змозі була пояснити звідки отримувалися кошти на будівництво, облік надходження яких вона відображала.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , вимоги ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі, заперечував проти вимог ОСОБА_1 , вказуючи на те, що неможливо отримувати власність ОСОБА_2 не компенсувавши йому її вартість за наданою суду оцінкою. Заяву ОСОБА_2 від 16 квітня 2009 року про згоду передати вказаний магазин у власність ОСОБА_1 свідчить про наміри, але без визначення умов за якими це буде здійснено.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_2 не визнав, підтримав вимоги ОСОБА_1 , пояснивши, що договір про проведення робіт на вказаних об`єктах він укладав з відому ОСОБА_2 , працівники, які проводили відповідні роботи були забезпечені ним особисто, кошти на оплату робіт він отримував від ОСОБА_4 .. Двічі на тиждень він з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визначався про наявність матеріалів та цінам.

Іллічівська міська рада замінена на належного відповідача - виконком Іллічівської міської ради - ухвалою суду від 17 січня 2011 року.

Представник виконкому Іллічівської міської ради, Охотніков В.В., в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог сторін.

Третя особа, ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_1 , підтримав вимоги ОСОБА_1 , дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 та додатково показав, що всі питання щодо будівельних робіт вирішувалися сумісно за участю його, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .. ОСОБА_2 познайомив його з ОСОБА_3 та за його згодою фінансування забезпечувалося ним (Брилліантовим), але кожну оплату ОСОБА_3 він погоджував з ОСОБА_2 .. Облік проведених робіт та фінансування вела ОСОБА_9 .. Нотаріальну заяву ОСОБА_2 про домовленість про передачу ОСОБА_12 магазину по АДРЕСА_1 було зроблено у зв`язку з тим, що будівля була в заставі у банку і не можливо було на той час переоформити на ОСОБА_12 ..

Третя особа, представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль», Мелеш Н.М., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог сторін, повідомивши, що ОСОБА_1 , як поручитель ОСОБА_2 в повному обсязі розрахувалася за вказаним кредитним договором, заплативши 91003,18 євро.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково за наступними підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дочка та батько, 15 вересня 2008 року уклали договір дольової участі в будівництві адміністративно-комерційної будівлі, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався за кошти ОСОБА_1 побудувати магазин з прибудовою другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , з передачею у власність ОСОБА_1 частини цієї нерухомості загальною площею 84 кв.м. з подальшим уточненням фактичних розмірів (т.1,а.с.9).

За рішенням виконкому Іллічівської міської ради Одеської області від 29 червня 2006 року №738 погоджено ОСОБА_2 реконструкцію магазину по АДРЕСА_4 з надбудовою другого поверху (т.1,а.с.10).

Згідно договору від 23 вересня 2008 року №16/12 між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір за яким ОСОБА_3 зов`язався виконати ремонтно-будівельні роботи на обох магазинах (т.1,а.с.12-14).

За актом прийому-передачі виконаних робіт від 31 грудня 2008 року ОСОБА_1 прийняла роботи проведені ОСОБА_3 та оплатила їх (т.1.а.с.15) .

Магазин по АДРЕСА_1 з надбудовою другого поверху прийнятий в експлуатацію із затвердженням відповідного акту рішенням виконкому Іллічівської міської ради від 26 березня 2009 року №284 (т.1,а.с.16-19).

Договір про залучення коштів в розмірі 16195,00грн. на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста у зв`язку з введенням в експлуатацію цього магазину укладався між Іллічівською міською радою та ОСОБА_2 , але кошти вносилися ОСОБА_1 (т.1,а.с.20-22,23).

Облік робіт по магазинам та фінансування ввівся ОСОБА_9 по відповідному зошиту (т.1,а.с.309-322, т.2,а.с.35-63).

За заявою ОСОБА_2 від 16 квітня 2009 року надано погодження на перехід ОСОБА_1 права власності на магазин по АДРЕСА_1 , загальною площею 165,9кв.м. (т.1,а.с.31).

ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №014/15-58/07-186 від 16 квітня 2007 року на придбання транспортного засобу укладеного з ПАТ «Райффайзен банк Аваль», отримав 116800,00 євро (т.1,а.с.99-125).

За договором іпотеки від 18 квітня 2007 року магазин по АДРЕСА_1 , був переданий в забезпечення кредитних зобов`язань (т.1, а.с.126-130).

За договором поруки від 12 лютого 2010 року №12/3-2/69 ОСОБА_13 взяла на себе обов`язки перед ВАТ «Райффайзен банк Аваль» відповідати по борговим зобов`язанням ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором (т.1,а.с.174-177) та розрахувалася з банком виплативши 91003,18 євро (т.2,а.с.154).

Магазин з підвалом, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 62,2 кв.м., належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 22 лютого 2001 року за № НОМЕР_1 та реєстраційного посвідчення, записаного у реєстровій книзі №ЧН-3 за реєстровим №124 стор.№19 від 04 квітня 2001 року.

Магазин з підвалом, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею, 60,5 кв.м., належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 22 лютого 2001 року за № НОМЕР_2 та реєстраційного посвідчення, записаного у реєстровій книзі №ЧН-3 за реєстровим №124 стор.№19 від 04 квітня 2001 року.

Згідно технічного паспорту від 18 листопада 2010 року будівля магазину з підвалом, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складається з наступних приміщень: І поверх: 1 - коридор, площею 11,3кв.м., 2 - зал, площею 44,6кв.м., З - санвузол, площею 2,1кв.м.,4 - допоміжне приміщення, площею 8,1кв.м., ІІ поверх: 5 - торговельний зал, площею 76,6кв.м., 6 - санвузол, площею 2,6кв.м., 7 - коридор, площею 3,00кв.м., І - підвал, площею 16,1кв.м., а всього,зальною площею 164,4кв.м. (т.2,а.с. 169-174).

Згідно технічного паспорту від 18 листопада 2010 року будівля магазину з підвалом,розташована за адресою: АДРЕСА_3 ,складається з наступних приміщень: І поверх: 1 - коридор, площею 11,2кв.м., 2 - торговельний зал, площею 42,4кв.м., З - комора, площею 5,3кв.м., 4 - коридор, площею 3,7кв.м., 5 - комора, площею 1,8кв.м., 6 - санвузол, площею 2,2кв.м., II поверх: 7 - торговельний зал, площею 78,0кв.м., 8 - комора, площею 2,2кв.м., 9 - санвузол, площею 2,2кв.м., І- підвал, площею 20,2кв.м., а всього, загальною площею 169,2кв.м.(т.2,а.с.176-181).

Згідно звіту приватного підприємства «Брокбизнесконсалт» про оцінку майна - магазину з підвалом по АДРЕСА_1 станом на 24 листопада 2010 року його ринкова вартість складає 1914661,00грн. (а.с.80-108).

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які мажуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_2 , щодо введення його ОСОБА_1 в оману, укладаючи з ним вказаний договір, що не підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.І ст.229 ЦПК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Посилання ОСОБА_2 , що не мав наміру передавати у власність будь яку частину будівлі магазину, маючи бажання отримати тільки фінансову допомогу, не підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст.233 ЦПК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціаторам такого правочину.

Судом враховується, що кредитні зобов`язання, які, як вказує ОСОБА_2 , вплинули на укладення ним договору на невигідних умовах, розповсюджуються і на ОСОБА_1 , яка виступала в якості його поручителя, тому вказане обґрунтування хібне.

Судом не приймається до уваги надана ОСОБА_2 оцінка магазину з підвалам АДРЕСА_1 , враховуючи, що вона проведена за методикою затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1891 «Про затвердження Методики оцінки майна», яка застосовується тільки відносно майна яке повністю або частково належить Державі.

Вимоги щодо визнання не дійсним договору на виконання ремонтно-будівельних робіт 23 вересня 2008 року №16/12, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не надано доказів отримання ліцензії на проведення вказаних робіт, що передбачалося на той час відповідно до наказу Держархбудінспекції від 16 липня 2008 року №112 «Про затвердження Примірного переліку робіт провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури».

Разом з тим, це не впливає на обсяг робіт, який було фактично проведено на виконання вказаного договору, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно чч.1,3 ст.509, ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чинам відповідно до умов договору вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.626 ЦК України договорам є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 доведені в частині визнання права власності на будівлю магазину з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а дії ОСОБА_2 вважає такими, що спрямовані на перешкоджання договірним відносинам.

При цьому судом враховується, що укладання заяви ОСОБА_2 про згоду передати ОСОБА_1 вказаний магазин без посилання на умови за якими буде це проводитися, зокрема вартість компенсації, свідчить саме проте, що така передача передбачалася за згодою сторін у безкоштовному вигляді, що є волевиявленням власника, батька другої сторони, що не суперечить їх договору від 15 вересня 2008 року. Не визначення фактичного порядку за яким цей магазин мав перейти у власність ОСОБА_1 не перешкодою ОСОБА_2 провести у відповідності до норм діючого законодавства, зокрема, даруванням.

У зв`язку з цим, суд вважає, що не має принципове значення вартості робіт, які були оплачені ОСОБА_1 ..

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо визнання за нею та ОСОБА_2 права сумісної власності на приміщення №9, площею 2,2 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будівлі магазину, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , суд враховує, що вказане приміщення використовується як загальний пожежний вихід для обох магазинів, що робилося за домовленістю обох сторін, але не надано доказів того, що не можливо утворення окремого пожежного виходу для магазину, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , виконкому Іллічівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності, усунення перешкод, визнання нечинними договори, задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_1 на будівлю магазину з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі складом приміщень: І поверх: 1 - коридор, площею 11,3кв.м., 2 - зал, площею 44,6кв.м., З - санвузол, площею 2,1кв.м., 4 - допоміжне приміщення, площею 8,1кв.м., II поверх: 5 - торговельний зал, площею 76,6кв.м., 6 - санвузол, площею 2,6кв.м., 7 - коридор, площею 3,00кв.м., І - підвал, площею 16,1кв.м., а всього, загальною площею 164,4кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_2 на будівлю магазину з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зі складом приміщень: І поверх: 1 - коридор, площею 11,2кв.м., 2 - торговельний зал, площею 42,4кв.м., 3 - комора, площею 5,3кв.м., 4 - коридор, площею 3,7кв.м., 5 - комора, площею 1,8кв.м., 6 - санвузол, площею 2,2кв.м., II поверх: 7 - торговельний зал, площею 78,0кв.м., 8 - комора, площею 2,2кв.м., 9 - санвузол, площею 2,2 кв.м., І- підвал, площею 20,2кв.м., а всього, загальною площею 169,2кв.м.

Припинити дію свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на магазин з підвалом, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 62,2 кв.м., від 22 лютого 2001 року за №82.

Припинити дію реєстраційного посвідчення щодо реєстрації за ОСОБА_2 магазину з підвалом, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 62,2 кв.м., записаного у реєстровій книзі №ЧН-З за реєстровим №124 стор.№19 від 04 квітня 2001 року.

Припинити дію свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на магазин з підвалом, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею, 60,5 кв.м., від 22 лютого 2001 року за №81.

Припинити дію реєстраційного посвідчення щодо реєстрації за ОСОБА_2 магазину з підвалом, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею, 60,5 кв.м., записаного у реєстровій книзі №ЧН-3 за реєстровим №124 стор.№19 від 04 квітня 2001 року.

Визнати не дійсним договір на виконання ремонтно-будівельних робіт від 23 вересня 2008 року №16/12, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня наступного за проголошенням рішення.

Суддя