Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-855/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2011 року, Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі - Бойченко Л.О.

За участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2011 року позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ майна, мотивуючи свій позов тим, що вона восени 2000 року познайомилась з відповідачем по справі, а з квітня 2001 року вони стали проживати з ним разом. Згодом їх відносини набули ознак характерних для сімї: вони проживали разом, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Перший час вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, а згодом навесні 2002 року вони за спільні кошти придбали 1/3 частину будинку по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві (за кошти ОСОБА_4 в розмірі 1,5 тисячі доларів США, які йому були сплачені першою дружиною). Одразу після придбання 1/3 частини домоволодіння вони з відповідачем спільно провели попередні ремонтні роботи і лише з листопада 2002 року стали проживати разом за новою адресою та вести домашнє господарство. В подальшому ними було як власними силами, так і за спільні кошти здійснені поліпшення придбаного майна, а саме: в 2004-2005 роках здійснили добудову і перепланування їх частини будинку, збільшивши площу кімнати та коридору; в жовтні 2006 року зробили опалення (купили котел Бонжуанні, батареї, труби). Все це становило близько 7000 гривень; в 2006 році встановили огорожу Єврозабор, витративши 5000 гривень; восени 2007 року було проведено воду (колонка в дворі). Все це коштувало близько 20 000 гривень; в 2008 році вони з відповідачем купили автомобіль ВАЗ 21099 за 23 500 гривень. Також за роки спільного проживання спільно було придбано холодильник Снайге, пральну машину Індезитвартістю 1900 гривень та телевізор Сонівартістю 900 гривень.

В позові вказувала, що до теперішнього часу по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві перебувають і її особисті речі, які були нею перевезені з квартири АДРЕСА_1, а саме: шафа трьох дверна, диван-піаніно, холодильник Донбас, тумба під телевізор, кухонний стіл, килим на підлогу, мікрохвильова піч, книжкова полиця, килимові покриття, стіл-тумба розкладний, телевізор Фунай, штори, тюлі, посуд та інші предмети домашнього вжитку. Вважає, що має право на Ѕ частину спільного майна набутого ними за час спільного проживання з відповідачем у період з 2001 року по 2010 рік. Просила суд визнати обєктами права спільної сумісної власності, що були набуті за час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3: 1/3 частину домоволодіння по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві; автомобіль НОМЕР_1; холодильник Снайге; пральну машину Індезіт; телевізор Соні. Визнати за нею, ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину спільного майна, а саме: на 1/3 частину домоволодіння по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві; автомобіль НОМЕР_1; холодильник Снайге; пральну машину Індезіт; телевізор Соні. Зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкод в користуванні 1/3 частиною домоволодіння по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві, їх спільним майном (холодильником Снайге; пральной машиной Індезіт; телевізором Соні) та її особистим майном (шафа трьох дверна, диван-піаніно, холодильник Донбас, тумба під телевізор, кухонний стіл, килим на підлогу, мікрохвильова піч, книжкова полиця, килимові покриття, стіл-тумба розкладний, телевізор Фунай, штори, тюлі, посуд та інші предмети домашнього вжитку, що знаходяться по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві). Відстрочити сплату частини судового збору до проведення оцінки вартості майна та проведених робіт до визначення ціни позову. Всі судові витрати покласти на відповідача.

31 березня 2011 року позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про збільшення та доповнення позовних вимог. Просила суд визнати обєктами права спільної сумісної власності, що були набуті за час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3: 1/3 частину домоволодіння по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві, включаючи самочинно проведені перепланування, добудови та поліпшення, автомобіль НОМЕР_1, холодильник Снайге. Визнати за нею, ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину спільного майна, а саме на 1/6 частину домоволодіння по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві, в тому числі і на самочинно проведені перепланування, добудови та поліпшення, Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1, Ѕ частину холодильника Снайге. Зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні домоволодінням по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві, холодильником Снайге. Відстрочити сплату частини судового збору до проведення оцінки вартості майна та проведених робіт до визначення ціни позову. Всі судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали. Просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_2 з позовними вимогами не згодні. Просили суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Представник Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризаторв судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_3, думку адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4, думку адвоката ОСОБА_2, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2001 року по грудень 2010 року.

11 лютого 2002 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу придбав 1/3 частину жилого будинку з частиною надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці площею 740 кв.м, що знаходяться в м.Полтаві провулок Стефаника, 4 (а.с.28).

В своїй позовній заяві від 09.02.2011 року, в позовній заяві від 31.03.2011 року про збільшення позовних вимог та в поясненнях, які неодноразово надавала суду ОСОБА_3, позивач вважає, що 1/3 частина жилого будинку з частиною надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці площею 740 кв.м, що знаходяться в м.Полтаві провулок Стефаника, 4 є обєктом права спільної сумісної власності, що були набуті за час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та підлягають розподілу, як того вимагає ст.ст.60, 62, 70, 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2003 року.

З такою думкою позивача та адвоката ОСОБА_1 суд не може погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено і цієї обставини не заперечували сторони по справі, що ОСОБА_4 з 04 серпня 1979 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.26). Під час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_2.

24 липня 2001 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.25).

Після розірвання шлюбу між колишнім подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу від 18.09.2001 року (а.с.27), згідно якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила ј частину квартири №11, що знаходиться в місті Полтаві по бульвару Маршала Конєва, буд.№3. Продаж цей вчинено за 15803 грн. 25 коп.

11 лютого 2002 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу (а.с.28), згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купив 1/3 частину жилого будинку з частиною надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці площею 740 кв.м, що знаходяться в м.Полтаві провулок Стефаника, 4.

Позивачка ОСОБА_3 в своїй позовній заяві від 09.02.2011 року не заперечувала, що 1/3 частину будинку по провулку Стефаника в м.Полтаві вони придбали за кошти ОСОБА_4 в розмірі 1,5 тисяч доларів США, які йому були сплачені першою дружиною.

Отже, на час придбання ОСОБА_4 спірного домоволодіння діяв Кодекс про шлюб та сімю України, який взагалі не передбачав таких відносин між чоловіком та жінкою, як перебування у фактичних шлюбних відносинах. Не передбачав Кодекс про шлюб та сімю України, що майно, набуте жінкою та чоловіком за час спільного проживання, без укладання шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що придбане ОСОБА_4 майно, а саме: 1/3 частина жилого будинку з частиною надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці площею 740 кв.м, що знаходяться в м.Полтаві провулок Стефаника, 4 не є обєктом права спільної сумісної власності, що були набуті за час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а тому розподілу не підлягають.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання права власності на самочинно проведені перепланування, добудови та поліпшення до 1/3 частини жилого будинку №4 по провулку Стефаника в м.Полтаві, оскільки пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 з послідуючими змінами та доповненнями Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будиноквстановлено, що особи, що брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Судом встановлено і цього не заперечували сторони по справі, що ними було проведено не будівництво, а перепланування, добудова та ремонтні роботи 1/3 частини будинку №4 по провулку Стефаника в м.Полтаві.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання права власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1, оскільки згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником даного автомобіля є ОСОБА_7 (а.с.52). Відповідно до довіреності від 30.09.2008 року (а.с.53) ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_4, що мешкає в м.Полтава, пров.Стефаника, 4, кв.2 та ОСОБА_3, що мешкає в с.Гожули, Полтавського району та області, АДРЕСА_3, кожен з яких діє самостійно, керувати, розпоряджатися (продавати, обміняти, заставляти, здавати в оренду) належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на Ѕ частину холодильника Снайге, оскільки суду не надано технічний паспорт на даний холодильник, не визначена його вартість, сторонами не надано доказів, що вищевказаний холодильник ними придбавався та чи є він на даний час в наявності.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача ОСОБА_3 щодо зобовязання відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні домоволодінням по провулку Стефаника, 4 в м.Полтаві, оскільки відповідач ОСОБА_4 є власником 1/3 частини домоволодіння №4 по провулку Стефаника в м.Полтаві.

Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.317, 319 ЦК України, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 з послідуючими змінами та доповненнями Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, ст.ст.4-14, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко