Справа № 22-ц-1279/2011 Провадження № Головуючий у I інстанції Логвіна Т.В. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В.

суддів - Острянського В.І.,Хромець Н.С.

при секретарі -Вареник О.М.

за участі - позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання повнолітнього сина що навчається по 500 грн. щомісяця з 26.10.2010 року на період навчання- 01.07.2013 року , але не більше, як до досягнення ним 23 років, відповідач просить це рішення скасувати та провадження у справі закрити.

Доводами апеляційної скарги є посилання на п.З ст.199 СК України відповідно до якої , на думку апелянта , позивачка не мала права звернення до суду з таким позовом, так як син в даний час з нею не проживає , а в зв"язку з навчанням проживає у гуртожитку у м. Львові.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції ч.і ст. 199 СК України, зазначаючи, що суд не з"ясував , чи може він надавати таку матеріальну допомогу, не з"ясував його майнового стану, не врахував, що він також має сім"ю, яку зобов'язаний утримувати, має нестабільний дохід.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що відповідач намагається будь яким способом уникнути виконання обов'язку по утриманню сина, який навчається у м. Львові, проживає у гуртожитку. Зазначає, що відповідач має можливість надавати сину щомісяця по 500 грн..

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в Львівській Українській академії друкарства з денною формою навчання та

1

перебуває на утриманні позивачки. Визнано судом також, що відповідач має матеріальну можливість надавати позивачці для сина, який навчається по 500 грн. щомісяця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та додатково витребувані апеляційним судом докази матеріального стану відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення дійшов вірного висновку про характер спірних правовідносин, правильно визначив закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин, ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з"ясування судом обставин, що стосуються матеріального стану відповідача та відсутність у позивачки права на звернення з таким позовом до суду, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.З ст.10 та ч.і ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем, незважаючи на його твердження про скрутний матеріальний стан і відсутність можливості надавати сину матеріальну допомогу на період його навчання, жодних доказів суду не було надано. Не надано таких доказів і апеляційному суду, незважаючи на те, що під час апеляційного розгляду справи сторонам була надана процесуальна можливість заявити клопотання про залучення та дослідження додаткових доказів. Крім того, у розгляді справи була оголошена перерва та відповідачу було запропоновано надати будь які докази тих фактів, на які він посилається. Проте, в судове засідання після перерви відповідач не з"явився, доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав.

В той же час позивачка надала суду докази про її скрутний майновий стан, (а.с.65-72),про витрати, які несе вона по утриманню сина, який навчається, підтвердила факт проживання його на період навчання у гуртожитку учбового закладу у м. Львові та розмір плати за проживання ( а.с.64).

Крім того на запит суду отримано інформацію про наявність у власності відповідача 24 легкових та вантажних автомобілів іноземних марок ( а.с.73-74) , про наявність у власності нерухомості у вигляді приміщення виробничого комплексу по виготовленню туалетного паперу , загальною площею 463,1 м" оціночною вартістю 324930 грн.( а.с.76)

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги. Апеляційним судом встановлено факт грубого порушення судом першої інстанції вимог ст. 213 ЦПК України, які не вплинули на правильність рішення по суті спору.

Враховуючи, що порушення норм процесуального закону судом першої інстанції не призвело до неправильного вирішення спору, та керуючись ч.2 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.. 303, 304,307,308,313-315,317,324 ЦПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: