Вишгородський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді СкарлатО.І.

при секретарі Зуровій Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Комерційного банку «Індустріалбанк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та про визнання кредитного договору таким, що укладений в національній валюті України - гривні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на те, що між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Київ» було укладено угоду на придбання автомобіля, ціна якого складала 67 210, 00 грн. 25 липня 2006 року позивачка внесла плату ТОВ «Автоцентр Київ» в розмірі 10082, 00 грн. Для сплати решти вартості автомобіля позивачка уклала кредитний договір КRА /0300/77/06 від 07 серпня 2006 року з відповідачем ОСОБА_2 комерційним банком «Індустріалбанк», згідно якого позивачці був наданий кредит в сумі 11360 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 67210,00 грн. за комерційним курсом із розрахунку 5.04 грн. за 1 долар США для придбання автомобіля Skoda Fabia Classik.

Позивач зазначає, що відповідач на виконання умов кредитного договору та договору купівлі- продажу перерахував на користь ТОВ «Автоцентр Київ» кошти в сумі 67210,00 грн, чим усвідомлював той факт, що розрахунки по договору купівлі-продажу будуть проводитись в національній валюті-гривні. Оскільки кредит позивачці був наданий в доларах США та носить цільовий характер, тобто наданий для часткової оплати вартості автомобіля, а відповідач фактично виконав своє зобовязання по наданню кредиту саме в національній валюті -гривні, тому позивачка вважає, що кредитний договір є удаваним ^ правочином, так як його було вчинено з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності.

На підставі вищевикладеного просить визнати кредитний договір КRА /0300/77/06 від 07 серпня 2006 року укладений між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 комерційним банком «Індустріалбанк» - удаваним правочином, застосувати наслідки удаваного правочину та визнати кредитний договір таким, що укладений в національній валюті України - гривні, а саме був наданий в сумі 57368,00 грн, затвердити в якості додатку №1 до кредитного договору - новий графік платежів, складений із розрахунку, що кредитний договір наданий в українській гривні в сумі 57368,00 грн. та визнати, що станом на 01.04.2011 року позивачка сплатила відповідачу по кредитному договору 68848,99 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких посилаючись на те, що між позивачкою та АКБ «Індустріалбанк» був укладений кредитний договір на підставі якого позивачці було надано у користування кредитні кошти в сумі 11360 доларів США для придбання автотранспортного засобу зі сплатою за користування кредитним коштами 12% річних. Такий спосіб отримання кредиту позивачка обрала сама на момент підписання кредитного договору була згодна з його умовами тому і підписала даний договір на визначених умовах а у відповідача не було наміру приховати інший правочин. в момент укладання даного кредитного договору оскільки умови кредитного договору про надання кредиту в іноземній валюті та визначення валюти виконання зобовязань ю такому договору в іноземній валюті відповідають нормам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 серпня 2006 року між позивачкою ОСОБА_1 1.1, та АКБ «Індустріалбанк», яке в подальшому було перетворено в публічне акціонерне товариство «Індустріалбанк», був укладений кредитний договір № КRА /0300/77/06, на підставі якого Позивачеві було надано у користування кредитні кошти в розмірі 11360 доларів США строком з 07 серпня 2006 року по 06 серпня 2012 року на придбання автотранспортного засобу Skoda Fabia Classik зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивачка ОСОБА_1 1.1, та АКБ «Індустріалбанк» уклали договір застави рухомого майна від 07 серпня 2006 року № KRAZ/0300/64/06 . Згідно з договором застави позивач ОСОБА_3 надала в заставу автомобіль марки Skoda Fabia Classik, легковий седан, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1, обєм двигуна 1198, номер кузова, шасі ТМВРY16Y97В450643, що належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до п.4.1. Кредитного договору Банк зобовязується надати Позичальнику у користування грошові кошти в сумі, на строки та цілі , визначені цим договором шляхом перерахування коштів, зазначених в письмовій заявці Позичальника на його поточний рахунок.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору Позичальник зобовязується використовувати кредитні кошті виключно на цілі, зазначені в п.1.1 цього договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

За положеннями ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадах і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час коли обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93.

Відповідно до ст.5 цього Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями.

Згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», розяснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Отже, необхідною умовою для визнання договору удаваним правочином є воля сторін, яка спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином . За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють один правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії № 126, дозволу № 126-3 з додатком до дозволу №126-3 від 04 грудня 2001 року.

З кредитного договору та заяви про перерахування коштів наданих в кредит на поточний рахунок позивача встановлено, що ОСОБА_1 отримала у банку кредит в іноземній валюті - доларах США в сумі 11360 доларів США , тобто позивач була проінформована про умови кредитування, а також про вартість кредиту, зокрема, про те, що валютою кредиту є долар США.

Позивачем не подано суду достовірних доказів, що свідчили б про наявність підстав для визнання кредитного договору удаваним правочином, тобто таким, що укладений в національній валюті.

Одержуючи кредит позивач мав реальну можливість одержати кошти в національній валюті України -гривні, проте прийняв рішення про одержання кредитних коштів у доларах США.

Також суд бере до уваги, що укладаючи кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту в доларах США позивачка ОСОБА_1І, не могла не усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є беззмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому мала передбачити та враховувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Таким чином, виходячи з того, що всі умови кредитного договору погоджені обома сторонами на час укладення договору, вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно їх підписали, чим взяли на себе зобов'язання виконувати їх належним чином, а також враховуючи те, що погашення заборгованості по кредитному договору здійснюється позивачем у валюті кредиту - доларах США, за недоведеністю наміру відповідача приховати інший правочин в наданні кредиту позивачу в національній валюті, позов, за викладеними в ньому підставами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3,60,61,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Комерційного банку «Індустріалбанк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та про визнання кредитного договору в національній валюті України - гривні - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.І. Скарлат