АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2568/11 Номер провадження 22-ц/1690/3168/11Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М. суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С. при секретарі: Цюрі Я.В.

за участю: адвоката ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний завод», Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про зміну договору ренти №6172 від 21.10.2004 року, визнання недійсною окремої його частини та переведення на співвласника прав та обовязків покупця

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний завод» про визнання недійсним договору безвідсоткової позики від 06.04.2006 року..

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2011 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний завод», Приватного підприємства Полтавське бюро техніної інвентаризації «Інвентаризатор» про зміну договору ренти від 21.10.2004 року, визнання недійсною окремої його частини та переведення на співвласника прав та обов'язків покупця, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4., ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» про визнання недійсним договору безвідсоткової позики від 06.04.2006 року задоволено.

Змінено договір ренти від 21.10.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод», і визнано недійсною окрему його частину, а саме 2-й абзац 1-ї сторінки та змінено текст договору в цій частині з такого (з іншої сторони ОСОБА_3, (ідент. № НОМЕР_1), що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 (ідент. № НОМЕР_2), що мешкає в АДРЕСА_1 далі іменовані ОСОБА_6), на текст договору у такій редакції (з іншої сторони ОСОБА_5 (ідент. № НОМЕР_2), що мешкає в АДРЕСА_1 далі іменовані ОСОБА_6)

Переведено на ОСОБА_5 права та обов'язки покупця частини нежитлового приміщення, яким є кафе «У каміна» по вул. ВільямсаД, яке належить ОСОБА_3 - загальною площею 121,9 кв.м.

Визнано право власності ОСОБА_5 на частку частини нежитлового приміщення кафе «У каміна», яка належить ОСОБА_3 і складається по вул. ВільямсаД, в будинку А-5, 148а коридор-площею 9,3 м.кв., 1526 приміщення площею 12,1 м.кв., 169 коридор-площею 6,1 м.кв., 172 приміщення площею 19,6 м.кв., 174 коридор-площею 2,0 м.кв., 175 вбиральня- площею 2,0 м.кв., 176 приміщення площею 16,5 м.кв., 177 приміщення площею 16,5 і^.кв:І'Г70г,,корйдор-гілощею 2,3 м.кв., 171 вбиральня-площею 1,8 м.кв., 168а коридор-площею 5,2 м.кв., 168 приміщення площею 11,2 м.кв., 167 приміщення площею 17,3 м.кв., а всього 121,9 м.кв., що відповідає кількості сплачених ОСОБА_5, самостійно коштів за договором ренти в загальному розмірі 169936 грн. 79 коп., що відповідає сумі всіх рентних платежів.

Договір безвідсоткової позики від 06.04.2006 року, укладений між фізичною особою ОСОБА_4 та ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод»- визнано недійсним.

Зобовязано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 сплачену нею суму грошових коштів в розмірі 26120 грн. 33 коп., шляхом зарахування вказаної суми коштів на депозитний рахунок суду.

Зобовязано Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати право власності ОСОБА_5 на частину нежитлового приміщення кафе «У каміна», яка належить ОСОБА_3 і складає 121,9 м.кв. по вул.Вільямса, 1, в м. Полтава.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити. В обгрутування апеляційних скарг посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 жовтня 2004 року між фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_3, з однієї сторони, та Відкритим акціонерним товариством «Полтавський автоагрегатний завод», з другої сторони, було укладено договір ренти строком на 3 роки, про придбання нежитлового приміщення в рівних частках. Право власності за договором ренти перейшло до ОСОБА_5 та ОСОБА_3, з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору.

Як вбачається з Розділу 3 договору, рента виплачується в грошовій формі в наступних розмірах відповідно до договору, шляхом внесення ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в рівних частках кожним, грошових сум готівкою в касу ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод», або перерахуванням на розрахунковий рахунок зазначеного підприємства. Порядок розрахування встановлений графіком, яким передбачено здійснення 12 платежів кожним платником ренти, а загальна сума всіх платежів складає 169936 грн. 79 коп. та відповідає сумі рентних платежів згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 219159 від 21.10.2004 року. Іншого способу розрахунку платників ренти з ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод»не встановлено.

На виконання умов договору ренти ОСОБА_5 та ОСОБА_3 внесли в рівних частках кожна, готівкою в касу ВАТ «ПААЗ», кошти у сумі по 26120 грн. 33 коп., що підтверджено квитанціями до прибуткових касових ордерів та не заперечується сторонами. Після внесення зазначених сум ОСОБА_3 самостійно, не повідомляючи будь-кого із сторін, припинила виконання зобовязання за договором ренти, чим порушила умови виконання договору. Так, пунктом 6.2. договору передбачено, що за прострочення ренти, платники ренти несуть відповідальність солідарно. Позивачем ОСОБА_5 було повідомлено ВАТ «ПААЗ» листом від 24.01.2006 року про припинення виконання зобовязання з боку ОСОБА_3 з 21.07.2005 року, на що ВАТ «ПААЗ» відреагував листом, попереджуючи ОСОБА_5 про існуючу заборгованість у сумі 15517 грн. 72 коп. та солідарну відповідальність сторін згідно цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 4.8. договору одержувач ренти набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобовязання платників ренти не буле виконано протягом двох платіжних періодів підряд.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що платники ренти мають право проводити достроковий розрахунок по рентним платежам. Таким чином, ОСОБА_5, будучи платником ренти, самостійно виконала зобовязання по договору шляхом перерахування грошових коштів у сумі 143816 грн. 57 коп. на рахунок ВАТ «ПААЗ», через банківську установу, що підтверджується первинними банківськими документами наданими у справу.

Виділення безвідсоткової позики ВАТ «ПААЗ», відповідачу ОСОБА_4, згідно Протоколу ВАТ «ПААЗ» № 1 від 04.04.2005 року, є лише наміром надання коштів. Згідно пункту 4.1. договору безвідсоткової позики зазначено, що договір вступає в силу з моменту передачі коштів позичальнику, і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Проте, передачі коштів у будь-якому вигляді не було здійснено, що підтверджується доказами по справі та є обставиною визнаною в судовому засіданні самим відповідачем, окрім того, відповідачами не доведено саме факт отримання ОСОБА_4, грошових коштів від ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» та факту перерахування коштів за вказаним договором на рахунки ПАТ «ПААЗ» для погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором ренти. Факт повернення позики ВАТ «ПААЗ» ОСОБА_4 в повному обсязі, належними доказами також не доведено. Вказана обставина свідчить про порушення спірним договором майнових прав позивачки.

Відсутність зазначених розрахунків по договору ренти відповідачів з ВАТ «ПААЗ», а також не отримання безвідсоткової позики, як і її неповернення ВАТ «ПААЗ», підтверджується висновком судово-економічної експертизи №872 від 16 грудня 2009 року, виконання якої було доручено ХНДІСЕ ім.заслуженого ОСОБА_7Бокаріуса, висновком незалежного аудитора ОСОБА_8 від 08 серпня 2008 року, висновком незалежного аудитора ОСОБА_9 від 19 жовтня 2009 року, відмовним матеріалом ПМУ УМВС України в Полтавській області №472 від 31 травня 2006 року, іншими доказами по справі.

Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.І ст. 731 ЦК України за договором ренти одна сторона (одержувач ренти) передає другій стороні (платникові ренти) у власність майно, а платник ренти взамін цього зобов'язується періодично виплачувати одержувачеві ренту у формі певнрї гррщіррї суми або в. іншій формі».

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначено в частинах 1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи викладене та те, що саме позивачкою повністю виконані зобовязання за договором ренти шляхом перерахування грошових коштів визначених у договорі на рахунок ВАТ «ПААЗ», а відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не доведено факту отримання позики та здійснення розрахуноків за договором ренти, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задовлення позову ОСОБА_5

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2011 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: