Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1482/11 Головуючий у 1-й інст. Колупаєв (Корольовський р/с)
Категорія 48 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1 при секретарі: Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач не надає належної допомоги на утримання дитини та не приймає участі у додаткових витратах, яких потребує їх дочка в звязку з хворобою. Так, дочка має статус дитини, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, знаходиться на диспансерному обліку у дитячій лікарні. їй необхідні ліки, догляд та можливість щорічного оздоровлення. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 25 % отримуваного ним грошового забезпечення, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та по 500,00 грн. додаткових витрат щомісячно.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 25% всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира в частині відмови в позові та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову і стягнення з відповідача по 500,00 грн. щомісячно на додаткові витрати до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів сторонами не оскаржується.

Вислухавши доводи позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом вимог ст.ст. 10,11,27 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для підтвердження своїх вимог або заперечень особи, які беруть участь у справі , зобовязані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи або під час попереднього судового засідання. Позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту порушених прав.

Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів.на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується змістом свідоцтва про народження.

Відповідно до довідки Центральної дитячої міської лікарні № 1682 від 20.12.2010 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС і перебуває на диспансерному обліку з приводу певних захворювань (а.с.іб).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що дитина потребує лікування та щорічного санаторного оздоровлення. Проте, в наданій нею довідці не зазначено жодних рекомендацій медичного характеру.

Також, позивач не надала суду доказів, які б підтверджували вартість отриманого дитиною лікування та оздоровлення або вартість лікування і оздоровлення, яке рекомендовано неповнолітній. Клопотань про витребування таких доказів позивач ні в суді першої , ні в суді апеляційної інстанції не заявляла.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в звязку з ненаданням належних і допустимих доказів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313,314,315,317,319,324, 325 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Г оловуючий:

Судді: