Справа № 22Ц-1691/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 45 Доповідач: Іващук В. А.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2011 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Продовольча компанія «Поділля», треті особи без самостійних вимог: Вінницька регіональна філія ДП «Центр ДЗК»; відділ Держкомзему у Крижопільському районі, про визнання правочину недійсним з моменту його укладення,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2011 року,

у с т а н о в и л а :

12 листопада 2011 року позивачка звернулась з позовом в суд до ЗАТ «Продовольча компанія «Поділля»про визнання правочину недійсним з моменту його укладення та скасування державної реєстрації.

Мотивувала позов тим, що вона в грудні 2004 року підписала незаповнені бланки договору оренди землі з відповідачем в трьох примірниках та незаповнені акти приймання передачі теж в трьох примірниках. Було домовлено, що заповнені документи нададуть для ознайомлення. Протягом багатьох років вона зверталась до посадових осіб з проханням надати ї й її примірник договору оренди та акт приймання передачі. Договір оренди їй передали лише у вересні 2010 року без зазначеного акта.

Зазначала, що договір оренди не відповідає діючому законодавству України, зокрема зазначала, що при вчиненні даного правочину було порушено зміст правочину, його форму, спеціальні вимоги, субєктивний склад правочину, а тому на підставі ст. 4, статей 203, 207, 215, 216,230 ЦК України, статей 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»просила:

визнати правочин (договір оренди землі від 8 грудня 2004 року ) недійсним з моменту його укладення;

зобовязати Вінницьку регіональну філію ДП «Центр ДЗК»скасувати державну реєстрацію договору оренди землі №442 вчинений 9 лютого 2007 року;

стягнути судові витрати.

15 березня 2011 року позивачка подала до суду заяву про зміну підстав, доповнення, уточнення позовних вимог.

Зазначила, що відповідачем до підписаного сторонами договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається у оренду, її кадастрового плану та акту визначення меж земельної ділянки в натурі, що унеможливлює її ідентифікацію, також до договору не надано акту приймання передачі предмету оренди. Підписаний сторонами документ не містить необхідної інформації про обєкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, тобто цей договір не є укладеним, а тому відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Просила витребувати у відповідача з незаконного володіння належну позивачу земельну ділянку площею 2,36 га, як таку, якою відповідач користується без достатньої правової підстави.

Зобовязати Вінницьку регіональну філію ДП «Центр ДЗК»та відділ Держкомзему у Крижопільському районі скасувати державну реєстрацію договору оренди землі.

Зі змісту судового рішення вбачається, що судом прийняті до розгляду ці нові вимоги.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2011 року позов задоволено.

Витребувано у ЗАТ ПК «Поділля» з незаконного володіння земельну ділянку площею 2,36 га (державний акт ВН № 95 від 11 травня 2001 року), що належить ОСОБА_6

Зобовязано Вінницьку регіональну філію ДП «Центр ДЗК» та відділ Держкомзему в Крижопільському районі Вінницької області скасувати державну реєстрацію договору оренди, вчинену 9 лютого 2007 року за № 442 .

Стягнуто з ЗАТ ПК «Поділля» на користь ОСОБА_6 судові витрати.

У апеляційній скарзі ПрАТ «ПК «Поділля», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач підтвердив те, що з 2007 року земельною ділянкою користується саме ЗАТ «ПК «Поділля»так як надавав необхідний пакет документів для укладення договору оренди землі представникові ЗАТ «ПК «Поділля»в грудні 2004 року.

Вказує, що впродовж чотирьох років користувався землею відповідно до її цільового призначення не змінюючи його, регулярно і в повному обємі виплачував орендну плату, а орендодавець без будь яких претензій приймав цю оплату.

Судом першої інстанції встановлено, що з грудня 2004 року земельною ділянкою позивача користується відповідач. Згідно договору оренди ОСОБА_6 (орендодавець) передала ЗАТ «Продовольча компанія «Поділля» в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 2,36 га ріллі, яка знаходиться у с. Тернівка, Крижопільського району, Вінницької області і належить орендодавцю на підставі Державного акта Серії ВН №95 на право приватної власності на землю від 11 травня 2001 року.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про оренду землі».

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 5-6), що договір зареєстровано Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК»за № 442 від 9 лютого 2007 року (без зазначення року).

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Перелік істотних умов договору оренди землі визначено в ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Однією із таких умов є об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки).

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду законним і обґрунтованим визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»відповідачем до підписаного сторонами договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану та акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), до договору не надано акта приймання-передачі предмета оренди, які є невід'ємною частиною договору оренди землі.

Тобто, сторонами не досягнуто згоди щодо однієї з істотних його умов - про обєкт оренди, а тому такий договір є неукладеним. Неукладений договір не породжує юридичних наслідків для сторін, в звязку з чим до даних правовідносин слід застосовувати ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, які регулюють правовідносини повязані з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вбачається, що при укладенні оскаржуваного договору оренди земельної ділянки сторони вільно здійснили своє волевиявлення, яке відповідало їх внутрішній волі та визначили умови договору з урахуванням вимог законодавства України.

Так, в оспорюваному договорі сторонами чітко визначено обєкт оренди, де зазначено площу земельної ділянки, її вид та нормативну грошову оцінку. Визначено строк дії договору, умови орендної плати, умови використання земельної ділянки, права та обовязки сторін, умови зміни та припинення договору.

Крім того, місце розташування, розмір та межі земельної ділянки зазначені в Державному акті на право власності на землю, на підставі якого укладено договір оренди землі (а.с.7), тому є необгрунтованими доводи позивача про відсутність плану або схеми земельної ділянки, її кадастрового плану, акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Оскаржуваний договір оренди було зареєстровано державним реєстратором 9 лютого 2007 року за №442 , про що є запис на останньому аркуші договору (а.с.6).

Питання про порушення реєстратором порядку державної реєстрації договору оренди земельної ділянки ОСОБА_6 в установленому законом порядку не ставилося. Державна реєстрація договору оренди в установленому законом порядку до звернення позивачки в суд з цим позовом не скасована, а тому відповідно до норм ст. ст. 210, 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України і ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір є укладеним з моменту його державної реєстрації.

З моменту укладення договору оренди до часу звернення до суду ОСОБА_6 не оспорювала дійсність цього договору, не ставила питань про витребування майна з чужого незаконного володіння, що дає підстави для висновку про дотримання сторонами умов договору на момент його підписання.

Оскільки позивачкою ОСОБА_6 не надано інших доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог, судова колегія приходить до висновку про недоведеність нею позивачем вказаних обставин та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Отже суд допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, дійшов до своїх висновків внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Виходячи із зазначеного вище рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В силу правил ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України слід розподілити судові витрати у справі та стягнути з ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» понесені в суді апеляційної інстанції витрати на оплату судового збору в розмірі 4 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн. (а.с.67,68), а всього 41 грн. 25 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, пунктів 3,4 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля»задовольнити частково.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2011 року у цій справі в частині задоволених вимог ОСОБА_6 до Закритого акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля»про визнання правочину недійсним з моменту його укладення, витребування майна з незаконного володіння скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» понесені в суді апеляційної інстанції витрати на оплату судового збору в розмірі 4 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., а всього 41 грн. 25 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом вірно: