АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 22-ц-3749/11
Справа № 22ц-3749/ 11р. Головуючий в І інстанції Марківський О.В.
Категорія: 45 Доповідач Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року вересня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Пузанової Л.В.,

суддів Стародубця М.П.,

ОСОБА_1,

при секретарі Мироненко І.С.

з участю прокурора Слідзюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою прокурора Новотроїцького району Херсонської області, яка діє в інтересах держави в особі Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 11 лютого 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) дійсним та визнання права власності на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) дійсним та визнання права власності на земельну частку (пай), зазначаючи, що на початку 2000 року він уклав договір купівлі-продажу сертифіката на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Горького, розміром 7,38 в умовних кадастрових гектарах, виданого 11 вересня 1997 року Новотроїцькою районною державною адміністрацією, із власником і сплатив за нього 15 000,00 грн., про що ОСОБА_3 видала йому розписку і зобов'язалася укласти договір купівлі-продажу в установленому законом порядку до 30 червня 2000 року.

Посилаючись на те, що відповідач ухилилася від нотаріального оформлення угоди, а невдовзі - 12 квітня 2008 року, ОСОБА_3Ф померла, позивач просив суд поновити строк для звернення для захисту цивільних прав та визнати за ним право власності на сертифікат на право земельну частку (пай).

Рішенням суду від 11 лютого 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі прокурор Новотроїцького району Херсонської області в інтересах держави в особі Новотроїцької районної державної адміністрації просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, зазначаючи про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, які на час укладення угоди не набрали чинності.

Письмових заперечень, на скаргу до апеляційного суду не надходило. Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що на початку 2000 року сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) і відбулося виконання договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, а тому цей договір слід визнати дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Проте до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так із матеріалів справи вбачається, що предметом спору в ній є дійсність договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) у землі сільськогосподарського призначення, який відповідно до чинного законодавства підлягає нотаріальному посвідченню, але сторони допустили недодержання вимоги щодо форми правочину.

Застосувавши до спірних правовідносин ст.220 ЦК України, яка регулює правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору суд не звернув уваги на те, що зазначена норма матеріального права введена в дію з 01 січня 2004 року, в той час, як спірний правочин вчинений сторонами у на початку 2000 року і до нього відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс не застосовується.

Спірні правовідносини за часом їх виникнення регулюються ст.47 ЦК УРСР 1963 року, відповідно до частини другої якої, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Однак, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у діючій на час розгляду судом справи постанові «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року №3 з послідуючими змінами, це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладання її були в наявності передбачені законом обмеження.

Відповідно до вимог ст. 114 ЗК України в редакції 1991 року, що діяв на час вчинення спірного правочину, угоди укладені власниками земель з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок є недійсним.

При вирішенні даного спору судом не встановлений як сам факт ухилення відповідача від нотаріального оформлення угоди, так і факти щодо досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору та дотримання ними затвердженого наказом Мін'юсту України та Держкомзему України від 06.06.1996 року №14/5;48 (з послідуючими змінами) Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, в тому числі і щодо врахування права на земельну частку (пай), що була предметом відчуження, членами колективних сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, а також селянських (фермерських) господарств та громадян, які мають право їх створити (п.2 Порядку).

Також при розгляді справи суд не звернув увагу на те, що вказана позивачем в якості відповідача особа, відповідно до акту цивільного стану, не мала цивільної правоздатності, а тому не могла мати визначений судом статус і бути стороною у спірних правовідносинах.

За наявності вказаної обставини суд безпідставно не з'ясував коло спадкоємців померлого та не вирішив питання щодо заміни вказаної позивачем в якості відповідача особи на належного відповідача, який мав би цивільну правоздатність.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, не доведені, а рішення суду, як таке, що не ґрунтується на законі та відповідних доказах підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову за необґрунтованістю з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 144 ЗК України в редакції 1991 року, керуючись ст.ст.303,307,309,УПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новотроїцького району, який діє в інтересах держави в особі Новотроїцької районної державної адміністрації, задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 11 лютого 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) дійсним та визнання права власності на земельну частку (пай) відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: