Апеляційний суд Чернівецької області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Савчук М.В.

суддів: Заводян К.І., Винту Ю.М.

при секретарі Сторожук У.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання неправочинним та скасування рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання неправочинним та скасування п.п. 1.2, 1.3 та п. 3 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.07.2009 року № 528 / 14 щодо призначення ОСОБА_2 опікуном над хворою ОСОБА_3 та відмовою їй у наданні до суду висновку щодо опікунства над ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

_____________________________________________________________________________

Справа 22ц-890 / 2011 р. Головуючий у 1 інстанції Смотрицький В.Г.

Категорія 57 доповідач Савчук М.В.

Посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені обставини, що свідчили б про незаконність оскаржуваного рішення міськвиконкому, що ОСОБА_2 не могла бути опікуном над померлою ОСОБА_3 і що тільки позивачка мала право бути опікуном над своєю сестрою.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки грунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2009 року Виконкомом Чернівецької міської ради було винесено рішення про надання до суду подання про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3, та згідно з п.1.3 цього ж рішення було відмовлено позивачки в наданні до суду висновку, щодо доцільності призначення ії опікуном над хворою сестрою. Відповідно до п.3 вищезазначеного рішення виконкому, було зобов»язано майбутнього опікуна ОСОБА_2 забезпечувати підопічну житлом, яке знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Комарова 30/106 шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання згідно з договором довічного утримання від 27.06.2002 року.

Рішенням виконкому від 09.03.2011 року п.п.1.2, 1.3, та п.3 рішення від 28.07.2009 року № 528/14 визнані такими, що втратили чинність у зв»зку із смертю 15 грудня 2010 року ОСОБА_3

Стаття 64 ЦК України та Правила опіки та піклування опікунами ( піклувальниками) від 26.05.1999 року передбачають порядок призначення та обов»язки опікуна або піклувальника.

Судом першої інстанції встановлено, що перещкод для того, щоб ОСОБА_2 була призначена опікуном ОСОБА_3 не було, ії поведінка та інтереси не суперечили інтересам ОСОБА_3, яка потребувала опіки, тому надання до суду подання про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 є правомірним.

Безпідставним є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправомірно послався на рішення Шевченківського райсуду від 11.12.2007 року про розірвання договору довічного утримання від 27.06.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, осільки зазначене рішення було скасовано.

Як вбачається з матеріалів справи зазначене рішення суду скасовано ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 13 березня 2008 року не через невідповідність висновків суду обставинам справи, а тільки з процесуальних підстав, у зв»язку з тим, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не є підставами для його скасування.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно :