справа №2-7348/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі Дементьєвої О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Подлозного А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Менеджмент Технолоджі`до Млинарич Лілії Вікторівни, Публічного акціонерного товариства «Банк форум», третя особа ОСОБА_2 , Національний Банк України, про визнання кредитного договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2011 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивач в позовній заяві, судовому засіданні послався на наступне. 04 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Форум`було укладено кредитний договір №0065/06/00-Z з відповідними додатками, за якими ОСОБА_3 отримала від банку кредит в розмірі 971000 доларів США. В забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх договірних зобов`язань із повернення кредиту між ПАТ «Банк Форум`та позивачем 05 листопада 2006 року укладено договір іпотеки нерухомого майна. Вказуючи, що чинним законодавством в якості єдиного законного засобу платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України, є гривня, а одержання та надання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу можливе за умови отримання банком індивідуальної ліцензії, яка ПАТ «Банк Форум`не отримувалась, представник позивача просив визнати кредитний договір №0065/06/00-Z від 04 жовтня 2006 року з додатковими угодами недійсним. Також представник позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Банк Форум`проти задоволення позову заперечував, надав до суду письмові заперечення проти позову, послалась на те, що при укладенні спірного кредитного договору банком дотримано всі вимоги чинного законодавства, зокрема ті вимоги, що визначають право банку на надання кредиту в іноземній валюті, оскільки вказаний відповідач на час укладення кредитного договору і на сьогодні має банківську ліцензію та генеральну ліцензію, що дозволяє надавати кредит в іноземній валюті.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника третьої особи НБУ надійшли до суду письмові пояснення, в яких представник НБУ зазначає, що операція з надання банками кредитів в іноземній валюті резидентам-позичальникам здійснюється на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу (генеральної ліцензії), одержання індивідуальної ліцензії не потребується. Також представником НБУ зазначено в письмових поясненнях, що чинне законодавство не вимагає отримання індивідуальної ліцензії НБУ і для погашення клієнтом банку кредитного зобов`язання в іноземній валюті.

За таких обставин суд на підставі ст.169 ЦПК України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились у судове засідання.

Вислухавши пояснення представників сторін у справі, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем ОСОБА_3 , як позичальником, та АКБ «Форум», як кредитором, правонаступником якого є відповідач ПАТ «Банк Форум», 04 жовтня 2006 року укладено кредитний договір №0065/06/00-Z із відповідними додатковими угодами. За умовами вказаного договору позичальник отримала від кредитора кредит в розмірі 971000 доларів США та зобов`язалась повернути його в строк та на умовах, визначених договором. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору №0065/06/00-Z із копіями додаткових угод.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх договірних зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 06 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та АКБ «Форум», ОСОБА_2 та АКБ «Форум`укладено договори застави із додатковими угодами, копії яких є в матеріалах справи.

Окрім того, 05 жовтня 2006 року між позивачем та АКБ «Форум`укладено договір іпотеки з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 кредитних зобов`язань за відповідним кредитним договором від 04 жовтня 2010 року. Дана обставина підтверджується копією договору іпотеки від 05 жовтня 2006 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім умов зазначених вище договорів та додаткових угод до них, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», «Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженим постановою Правління НБУ № 275 від 17 липня 2001р., «Положенням про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», затвердженим постановою Правління НБУ №483 від 14.10.2004 року.

Так, відповідно до норм ст.ст.11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст.524 ЦК України визначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 ст.203 ЦК, а саме: зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

Згідно ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійним.

Як вбачається із матеріалів справи при укладанні та підписанні кредитного договору від 04 жовтня 2006 року №0065/06/00-Z із відповідними додатковими угодами до нього вимоги законодавства було додержано та виконано, форма та зміст кредитного договору відповідають положенням ст.ст.203, 1054, 1055 ЦК України, що виключає можливість визнання недійсним такого договору як правочину.

Стосовно пояснень представника позивача про невідповідність спірного договору вимогам діючого законодавства щодо валюти кредиту, якою, на думку представника позивача, повинна бути національна валюта України, необхідно зазначити наступне. Згідно ст.192 ЦК України валютні цінності можуть використовуватися на території України у випадках і порядку, встановлених законом. Зокрема, відповідно до ст.533 ЦК України на території України у випадках, встановлених законом, допускається використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків за зобов`язаннями. Згідно ст.ст.2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність`банки мають право на підставі банківської та генеральної ліцензії здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема кредитні операції. Оскільки представником відповідача ПАТ «Банк Форум`були надані суду копії виданих АКБ «Форум» та даному відповідачу банківських ліцензій, дозволів НБУ (генеральної ліцензії) разом із додатками на здійснення операцій з валютними цінностями, немає підстав вважати, що ані АКБ «Форум», ані його правонаступник ПАТ «Банк Форум`позбавлені права надати відповідачу ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті. Аналогічна позиція щодо умов для здійснення банками операцій з валютними цінностями була висловлена НБУ у листі від 07 грудня 2009 року №13-210/7871-22612.

Також не можна погодитися з посиланням представника позивача на необхідність отримання АКБ «Форум`чи ПАТ «Банк Форум`для надання кредиту в іноземній валюті саме індивідуальної ліцензії НБУ, оскільки згідно ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю`така ліцензія є необхідною лише у тому випадку, якщо строк або розмір кредиту в іноземній валюті, який надається або отримується резидентом, перевищує межі, встановлені законодавством. В той же час, чинне законодавство таких меж не визначає. Окрім того, необхідно зазначити, що з аналізу положень ст.ст.2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.5.3 «Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого постановою Правління НБУ №275 від 17 липня 2001 року, п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ №483 від 14 жовтня 2004 року випливає необхідність отримання банком для постійного здійснення операцій з іноземною валютою лише банківської ліцензії та письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями, що виключає необхідність в отриманні банком саме індивідуальної ліцензії задля надання кредиту позичальникам в іноземній валюті. При цьому зі змісту наведених нормативно-правових актів слідує, що наявність у банку банківської та відповідної генеральної ліцензії дозволяє не тільки надавати кредит в іноземній валюті, а й використовувати позичальнику іноземну валюту при розрахунках з банком по такому кредиту. Окрім того, погашення клієнтом банку кредитного зобов`язання в іноземній валюті не вимагає отримання ним чи іншим учасником операції індивідуальної ліцензії НБУ з огляду на те, що така операція не є тією операцією, що передбачає використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. У даному випадку відбувається погашення саме грошового зобов`язання, предметом якого є валютні цінності, надані в кредит. Відсутність у п.4 ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вимоги щодо ліцензування НБУ операцій з погашення зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, виключає підстави вимагати індивідуальну ліцензію НБУ для погашення кредиту, виданого в іноземній валюті.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне покласти судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 192, 203, 215, 627, 632, 1054 ЦПК України, ст. ст. 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Менеджмент Технолоджі`до Млинарич Лілії Вікторівни, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», третя особа ОСОБА_2 , Національний Банк України про визнання недійсним кредитного договору, відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя А.В. Брага