Справа № 2-4427/11
У Х В А Л А

10.06.2011 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Зінченко Ю.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним, просить суд звільнити його від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи як інваліда 1-ї групи.

Позов підлягає залишенню буз руху, оскільки позивачем порушені вимоги, викладені у ст. 119 ЦПК України, а саме:

Позовна заява не відповідає вимогам, викладеним в ст.ст. 119-120 ЦПК України, а саме:

-не в повному обсязі сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,

-не вказана ціна позову,

-в позові не зазначено доказів, які підтверджують кожну обставину, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог,

-реєстровий номер правочину та його дата в позові не відповідає номеру та даті в витягу з єдиного реєстру.

Правильне викладення позовних вимог з їх обґрунтуванням в позовній заяві, вказівка на докази, про які відомо позивачу, сприяє суду в справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та є підставою для прийняття законного, обєктивного та справедливого рішення у справі.

Так, відповідно до п. 31 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» N 9 від 06.11.2009, у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного правочину) судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до п. 10 ч.1 ст. 80 ЦПК України за загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито», позивач звільнений від сплати державного мита.

Частиною 3 статті 81 ЦПК України наведений вичерпний перелік категорій справ, за які вказані витрати не сплачуються. Інші пільги щодо сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи не передбачені. Дана справа не підпадає під ч.3 ст. 81 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного суддя не знаходиться підстав для звільнення вказаних витрат.

Розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду позову майнового характеру передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» і складає 120 грн.

Судові витрати належить оплатити за наступними реквізитами:

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи: Отримувач коштів: УДК у Московському районі м. Харкова; Код ; Код бюджетної класифікації 22050000; МФО 851011; Р/р: 0007, призначення: "Витрати на інформаційно-технічне забезпечення за розгляд цивільної справи в Московському районному суді м. Харкова".

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119, 121 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків упродовж 5 діб з часу отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зінченко Ю.Є.