АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2686/11 Номер провадження 22-ц/1690/3529/11Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Пилипчук Л.І., Бутенко С.Б.

При секретарі: Зеленській Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» про визнання недійсним договору поруки.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, представник позивачки ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 06 вересня 2011 року між ВАТ «Державним ощадним банком України» і третьою особою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за умовами якого третя особа ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 100000 грн. на строк до 06.09.2017 року зі сплатою 16,5% річних Того ж дня з метою забезпечення повернення кредитних ресурсів ОСОБА_5 з однієї сторони, ВАТ «Державний ощадний банк України» з другої сторони та ОСОБА_4 з третьої сторони укладено договір поруки, згідно якого вказані ОСОБА_5 у повному обсязі відповідає за невиконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_4 належним чином умови договору не виконувались, банк звернувся у серпні 2010 року до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що оскільки третьою особою ОСОБА_4 з лютого 2008 року систематично порушувалися умови кредитного договору, то банк мав всі правові підстави саме з лютого 2008 року предявити до поручителя вимоги про стягнення заборгованості, але цього не зробив до 27.07.2010 року, зважаючи на що ним порушено вимоги п.4.2 договору поруки, а отже порука фактично припинилася 31 серпня 2008 року. З зазаначених підстав позивачка ОСОБА_6 вважала договір недійсним.

Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається із змісту ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

В пункті 4.2 договору поруки №1217 зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання Зобовязань за кредитним договором №2203/3211 від 06 вересня 2007 року не предявить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі чітко визначено строк дії договору та повернення кредиту до 06.09.2017 року (п. 1.2).

Тому суд прийшов до вірного висновку про відмову у позові ОСОБА_5, виходячи з того, що банк предявив вимогу до поручителя у серпні 2010 року, тобто до сплину строку дії кредитного договору (06.09.2017 року).

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2011 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: