Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Цюри Т.В., Сєвєрової Є.С., при секретарі Пугачової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2011року по справі за поданням Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, -

встановила:

05.04.2011р. головний державний виконавець другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, у якому просить вирішити питання щодо примусового проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, без повідомлення боржника ОСОБА_2В.(а.с.1-2).

Ухвалою суду від 15.04.2011р. у задоволенні подання другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відмовлено (а.с.21).

В апеляційній скарзі ДВС ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення ухвали про задоволення подання головного державного виконавця в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права (а.с.24-26).

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої по справі ухвали, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання ДВС суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 є власником лише 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, в натурі його частка не виділена та ОСОБА_2В за зазначеною адресою не проживає.

Судова колегія вважає, що даний висновок суду першої інстанції не ґрунтується на доказах, що є в матеріалах справи та вимогах закону.

Так, згідно ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої не є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23листопада 2009року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ "Ерсте Банк" суму у розмірі 59595,01 доларів США, що еквівалентно 455276,08 гривень та судові витрати у розмірі 1952грн.

У другому Київському відділі ДВС Одеського МРУЮ на виконанні знаходяться виконавчі листи зазначеного рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2009р. про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» (а.с.3,5). 05.03.2010р. головним державним виконавцем Кіпітковим І.О. відкриті виконавчі провадження за даними виконавчими листами (а.с.4,6). В наданий для добровільного виконання рішення суду строк боржник рішення не виконав, а тому державний виконавець приступив до примусового виконання рішення суду.

З метою встановлення майна, що є власністю боржника ОСОБА_2, державним виконавцем було зроблено відповідні запити. Згідно довідки адресного бюро ГУМВС України в Одеській області від 11.03.2010р. та довідки про склад сім`ї від 03.09.2007р., боржник ОСОБА_2,25.02.1982р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 16). Зазначена квартира є предметом договору іпотеки від 25.09.2007р. між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2В.(а.с.7-8).

Відповідно до довідки РЕВ 1 УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані (а.с.12). Згідно довідки ДП «Центр земельного кадастру» від 14.04.2010р. земельні ділянки за ОСОБА_2 не зареєстровані (а.с.13). За довідкою КМ «ОМБТІ та РОН» від 12.08.2010р. за ОСОБА_2 зареєстровано нерухоме майно, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 (а.с.10).

Державним виконавцем 19.05.2010р. був здійснений вихід до квартири боржника з метою арешту його майна, однак, на місці було встановлено, що за зазначено адресою ОСОБА_2 не мешкає, а ОСОБА_6, яка мешкає там, відмовилась надати виконавцю доступ до квартири, про що було складено акт (а.с.15).

Таким чином, в добровільному порядку доступ до житла для здійснення опису майна боржника та накладення на нього арешту, державному виконавцю наданий не був, що позбавило його можливості вчиняти необхідні дії для примусового виконання рішення суду.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не задовольнив подання Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець має право при виконанні судових рішень безперешкодно входить на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, враховуючи те, що в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем були вжиті заходи щодо проведення виконавчих дій стосовно перевірки майнового стану боржника, в результаті чого державним виконавцем був складений акт про неможливість проведення перевірки майнового стану боржника за вказаною адресою, безпосередньо в квартирі, 1/3 частина якої належить боржнику, колегія суддів вважає, що подання є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити та надати дозвіл на примусове проникнення в квартиру АДРЕСА_2, 1/3 частина якої належить ОСОБА_2 для виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, п. 5.6.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2011року скасувати, ухвалити нову.

Подання головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити.

Дозволити головному державному виконавцю Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 примусове проникнення в квартиру АДРЕСА_4, яка належить боржнику ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності в розмірі 1/3, для проведення опису та оцінки майна, що належить боржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області І.П.Сидоренко

ОСОБА_8

ОСОБА_9