Справа № 2-3220/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі: головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Відоменко К.П.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на частину житлового будинку

встановив:

Позивачка звернулася до суду із названим позовом, у якому зазначила, що 31 жовтня 1995 року уклала зі своєю дочкою ОСОБА_3 договір довічного утримання, за умовами якого передала у власність ОСОБА_3 67/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: м. Херсон, вул. Я. Купали, 36.

Згідно п.4 спірного договору відповідач по справі зобов'язалася довічно і повністю утримувати позивачку, забезпечувати доглядом, їжею та необхідною допомогою.

Проте в порушення зазначеного пункту договору дочка не виконувала взятих на себе зобов'язань, не піклувалася про позивачку, а в жовтні 2010 року виїхала з місця проживання в невідомому напрямку і до теперішнього часу не повернулася, тобто з цього часу взагалі перестала виконувати свої зобов'язання.

Позивачка вважає, що є достатні дані для розірвання договору довічного утримання.

Просила суд розірвати договір довічного утримання, укладеного 31 жовтня 1995 року між нею та ОСОБА_3 у звязку з невиконанням ОСОБА_3 обов'язків, покладених на неї цим договором, повернувши сторони в початкове положення, визнати за позивачкою право власності на 67/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: м. Херсон, вул. Я.Купали, 36.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, просили суд його задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судовою повісткою.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 31 жовтня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_1 передала у власність належні їй 67/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, а ОСОБА_3 зобов'язалася пожиттєво повністю утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою.

Проте відповідачка не виконує взятих договором зобов'язань. Так, згідно пояснень позивачки, показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 приблизно у жовтні 2010 року відповідачка виїхала з місця проживання, позивачка залишилася без догляду, якого вона потребує внаслідок похилого віку. Допомогу позивачці надають сусіди, родичі, знайомі.

Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання(догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Оскільки набувач ОСОБА_3 не виконує обов'язків за договором, то договір має бути

розірвано.

Вимоги про повернення сторін у початкове становище та визнання за позивачкою права власності на частину будинку є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки розірванням договору припиняються зобовязання сторін, які були ним визначені, а наслідки розірвання нотаріально посвідченого договору довічного утримання щодо отримання правоустановчих документів на будинок урегульовані п.38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року.

Керуючись ст.ст.60,179,212,ст.ст.224-226 ЦПК України, п.1 ч.1 СТ.755ЦК України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на частину житлового будинку задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 31 жовтня 1995 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом третьої Херсонської нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим № 1-4165.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач мають право оскаржити заочне рішення протягом 10-ти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

СуддяОСОБА_7