Справа № 2-2289/11
УХВАЛА

іменем України

04 березня 2011 року м. Київ

04 березня 2011 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши спільну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, заяви, довіреності, перевіривши виконання вимог статті 121 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_6 17 грудня 2008 року подарувала йому 3/4 частини квартири АДРЕСА_1. У 2010 році ОСОБА_6 померла. Коли він приїхав до Києва, щоб вселитися в свої 3/4 частини квартири, зясувалось, що нібито він подарував свою частку квартири племінниці ОСОБА_6 ОСОБА_2 за довіреністю, яку він нібито склав на ОСОБА_3 чоловіка ОСОБА_7, який посвідчив нотаріус ОСОБА_4 Дій спрямованих на відчуження майна він не вчиняв, тому вважає, що договір був сфальсифікований, а його підпис підроблено.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування від його імені на спірну частину квартири; визнати недійсною заяву про те, що квартира не є обєктом суспільної власності; визнати недійсною довіреність на ОСОБА_3 від його імені щодо розпорядження майном; передати в його власність 3/4 частини спірної квартири.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2011 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк на усунення її недоліків терміном три дні з моменту отримання копії ухвали.

Відповідно до цієї ухвали позовна заява не відповідає вимогам п. 2, 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК, згідно яких позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Повні дані осіб, зазначених в позовній заяві, передбачених у п. 2 ст. 119 ЦПК України, позивач не вказав, зокрема імя та по-батькові відповідача ОСОБА_4

Ціна позову визначена в розмірі 1800 гривень, що навіть орієнтовно не відповідає вартості 3/4 частин квартири в м. Києві.

Позивач не зазначив чи зареєстрував він в БТІ та коли саме своє право власності на спірні частини квартири за договором дарування від 17 грудня 2008 року. Позивачем викладені обставини лише щодо визнання договору дарування недійсним. Щодо інших вимог про визнання нед1ійсною заяви про те, що квартира не є обєктом суспільної власності; визнання недійсною довіреності на ОСОБА_3 від імені позивача щодо розпорядження майном; передачу в його власність 3/4 частини спірної квартири, позовна заява викладу обставин та зазначення доказів не містить. Крім того, вимога про передачу в його власність 3/4 частини спірної квартири є похідною від визнання недійсним договору дарування. У випадку задоволення судом такої вимоги, позивач фактично набуває права власності на майно.

У позовній заяві не зазначено, які права позивача порушує та які правові наслідки для позивача породжує оспорювана заява та довіреність, оскільки право власності на частину квартири, що є предметом спору перейшло на підставі договору дарування. Крім того, передачу в його власність 3/4 частини спірної квартири

Позивач також просить суд витребувати докази. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Підтвердження таких складностей позивач суду не надав та не зазначив жодного доказу, який би підтвердив факт його звернення до будь-яких осіб чи державних органів з проханням надати такі документи та відмови в задоволені його прохання.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заявлені вимоги позивача є вимогами майнового характеру. При зверненні в суд позивач сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 03 гривень 40 копійок, тому йому слід доплатити 116 гривень 60 копійок на розрахунковий рахунок № 0010, МФО: 820019, , одержувач: УДК у Соломянському районі м. Києві, код платежу 22050001.

Ухвала судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2011 року отримана позивачем 22 лютого 2011 року.

Станом на 04 березня 2011 року до суду не подано будь-яких заяв чи клопотань про поновлення чи продовження строку для усунення вказаних недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також оплать витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вбачається, що вимоги ухвали від 07 лютого 2011 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 не виконано, для виконання було достатньо часу, наслідки невиконання вимог ухвали були розяснені.

З огляду на наведене, позовну заяву необхідно визнати неподаною та повернути позивачеві.

Згідно квитанції № 1726.28.3 від 03 листопада 2010 року позивач при зверненні до суду сплатив 83 гривні через Миколаєвське РУ ПриватБанк.

Згідно квитанції № 2700.628.1 від 18 грудня 2010 року позивач при зверненні до суду сплатив 1700 гривень через Миколаєвське РУ ПриватБанк.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ЦПК України сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду у разі повернення заяви.

Згідно квитанції № 2700.751.4 від 26 січня 2011 року позивач при зверненні до суду сплатив 03 гривні 40 копійок через Миколаєвське РУ ПриватБанк.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 83 ЦПК України сплачена сума коштів витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи повертається ухвалою суду у разі повернення заяви.

Керуючись 83, 119-121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зобов'язати Управління державного казначейства у Соломянському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 83 гривні, внесені ним через Миколаєвське РУ ПриватБанкУДК у Соломянському районі м. Києва згідно квитанції № 1726.28.3 від 03 листопада 2010 року та 1700 гривень, внесені ним через Миколаєвське РУ ПриватБанкУДК у Соломянському районі м. Києва згідно квитанції № 2700.628.1 від 18 грудня 2010 року як судовий збір при подачі позову; та в сумі 120 гривень, внесені ним через Миколаєвське РУ ПриватБанкУДК у Соломянському районі м. Києва згідно квитанції № 2700.751.4 від 26 січня 2011 року як оплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_8