АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2098/11 Номер провадження 22-ц/1690/5341/11Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: судді Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2009 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Просив стягнути на свою користь з відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки 18 883 грн. 09 коп. матеріальної шкоди, 7000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати: судовий збір в розмірі 188 грн. 83 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн., витрати за проведення автотоварознавчої експертизив розмірі 500 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2011 року вищевказаний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 18698 грн. 06 коп. вартості ремонту автомобіля, 500 грн. за проведення експертизи, 170 грн. витрат по зберіганню автомобіля, 188 грн. 83 коп. та 8 грн. 50 коп.. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, 5000 грн. моральної шкоди, а всього 24 815 грн. 39 коп.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2011 року зобов»язано ОСОБА_4 після відшкодування йому ОСОБА_3 шкоди повернути ОСОБА_3 деталі вузли та агрегати, які не можуть використовуватись за призначенням, ремонтуються заміною, але мають певну цінність.

З основним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_3, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення місцевого суду та закрити провадження у справі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав своє заперечення, в якому просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2008 року об 11 год. 18 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Опель-астра днз. АХ 1337 ВС виїхав на перехрестя вул. М.Бірюзова-Тевелєва в м. Полтаві від прохідної ЗАТ «Полтавський олійно-екстракційний завод» на червоний сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2108 днз. 759-58 СК під керуванням ОСОБА_4, що рухався по вул. М.Бірюзова в м. Полтаві.

Відповідно до постанови старшого слідчого прокуратури Київського району м. Полтави від 10.11. 2008 року в діях позивача ОСОБА_4 порушень правил дорожнього руху не встановлено, ОСОБА_3 не виконав вимоги пп. 8.10 п.8 Правил дорожнього руху України і скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210 під керуванням ОСОБА_4

Також судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав технічних ушкоджень та згідно висновку автотоварознавчої експертизи №9713 від 05.01.2011 року вартість матеріального збитку, завданого позивачеві внаслідок пошкодження при ДТП автомобіля з урахуванням ПДВ складає 18698 грн. 06 коп.

Встановивши вищенаведені обставини, місцевий суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1187 та ч.1 ст.1166 ЦК України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Проте колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля ВАЗ 2108 днз. 759-58 СК, яким керував останній, місцевий суд вважав встановленим належність вказаного транспортного засобу позивачеві. Однак такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ ІХС №317605, власником автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний №75958 СК є ОСОБА_5, який за нотаріально посвідченою довіреністю від 12 квітня 2007 року уповноважив ОСОБА_4 на керування та розпорядження вказаним транспортним засобом з наданням йому певних прав серед яких не передбачено право останнього від свого імені пред»являти до суду позови про відшкодування завданої пошкодженням автомобіля шкоди /а. с. 22, 26, 27/.

Більше того, за змістом вищезазначеної довіреності, вона видана строком на три роки та дійсна до 12 квітня 2010 року. Таким чином, на момент розгляду судом даного спору та ухвалення судового рішення, строк дії довіреності закінчився, після чого ОСОБА_4 не мав будь-яких повноважень щодо володіння вказаним транспортним засобом.

Проте суд не з»ясував вищевказані обставини, що мають значення для справи та за відсутності правових підстав, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову, залишивши поза увагою також і той факт, що позивач в порушення норм ч. 3 ст.10, ч.1 ст. 11 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі і в частині стягнення моральної шкоди. Зокрема, позивачем не надано суду будь-яких доказів у підтвердження тривалості проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля після ДТП, зважаючи, що даною обставиною позивач мотивує визначений ним розмір моральної шкоди, не надано позивачем також висновок судово-медичного обстеження №2698 від 05.11.2008 року, на який він посилається в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення місцевим судом ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що додаткове рішення суду, яким вирішено питання про передачу пошкоджених в результаті ДТП деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу, після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, є похідним від основного, воно також підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2011 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: