Справа № 2-336/11
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2011 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого- судді ТИМОШЕНКО І.В.

при секретарі ЯБАНЖИ М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення, яким визнати недійсними : договір дарування нежитлової будівлі магазину , розташованого по вул. Варненській, 24 д в м.Болграді Одеської області , укладений між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та посвідчений 18 вересня 2010 року державним нотаріусом Болградської райдержнотконтори по реєстру за № 2941 та договір дарування 6/25 частин житлового будинку, розташованого по вул. Училищній, 53-55 в м.Болграді Одеської області, укладений між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та посвідчений 18 вересня 2010 року державним нотаріусом Болградської райдержнотконтори по реєстру за № 2943. Позивачка посилається на те, що відповідно до вимог ст. 234 ЦК України зазначені правочини є фіктивними , оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами. Зазанчені договори дарування між відповідачами були укладені після того як вона позивачка 26 серпня 2010 року звернулась до Болградського районного суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення боргу. З метою ухилення від повернення боргу відповідачка ОСОБА_2 переоформила за зазначеними договорами дарування належне їй нерухоме майно на імя своїх дочок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Тобто ці договори дарування були укладені з метою унеможливити звернення стягнення суми боргу за рішенням суду на належне відповідачці ОСОБА_2 майно, а не з метою дійсної передачі такого майна у власність відповідачок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Тому таки правочини є недійсними.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов не визнали, посилаючись на те, що договори дарування нежитлового приміщення магазину, розташованого по вул. Варненській, 24-д в м. Болграді та 6/25 частин житлового будинку по вул. Училищній, 53-55 в м.Болграді були укладені між ними саме з метою передачі права власності на ці будівлі відповідно ОСОБА_3 і ОСОБА_4; укладання цих договорів не повязане з розглядом судом справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу, підстав для визнання їх недійсними не має.

Третя особа на боці відповідача - Болградська районна державна нотаріальна контора позов не визнала, посилаючись на те, що договори дарування, які оспорює позивачка , посвідчені державним нотаріусом з дотриманням вимог діючого законодавства і підстав для визнання їх недійсними не має.

Третя особа на боці відповідача КП «Болградське БТІ»просить вирішити спір відповідно до вимог діючого законодавства.

Третя особа на боці відповідача відділ ДВС Болградського районного управління юстиції свого представника для участі в розгляді справи не направив , заперечення проти позову не надав.

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

18 вересня 2010 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори був посвідчений договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_2 подарувала , а ОСОБА_3 прийняла в дар нежитлову будівлю магазин літера «А»загальною площею 26,7 кв.м. , розташований по вул. Варненській, 24-д в м.Болграді Одеської області. Договір зареєстровано в реєстрі за № 2941 (а.с.6).

18 вересня 2010 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори був посвідчений договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_2 подарувала , а ОСОБА_4 прийняла в дар 6/25 частин житлового будинку , розташованого по вул. Училищній, 53-55 в м.Болграді Одеської області. Договір зареєстровано в реєстрі за № 2943 (а.с.5).

Судом встановлено, що 26 серпня 2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Болградського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу (а.с.8). Ухвалою Болградського районного суду від 13 вересня 2010 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на належне відповідачці ОСОБА_2 майно 18/25 частин житлового будинку, розташованого по вул. Першотравневій, 52 в м.Болграді Одеської області. Рішенням Болградського районного суду від 18 жовтня 2010 року з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнено 58443 грн. 04 коп. боргу за договором позики від 9 жовтня 2007 року, а також судові витрати (а.с.11-12).

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором, фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Посилання позивачки на те, що договори дарування від 18 вересня 2010 року, укладені між відповідачами, є недійсними , оскільки вони є фіктивними, укладені з метою ухилитись від сплати боргу , а саме з метою зробити неможливим звернення стягнення на майно належне відповідачці ОСОБА_2 при виконанні рішення суду про стягнення боргу , не може служити підставою для задоволення позову. Таке посилання позивачки є голословним, не підтверджується будь-якими обективними доказами, як і посилання позивачки в позовній заяві на те, що КП «Болградське БТІ»за змовою з відповідачкою ОСОБА_2 і на її прохання направило на адресу суду неповну інформацію про належне відповідачці ОСОБА_2 нерухоме майно, в звязку з чим судом не був накладений арешт на магазин по вул. Варненській, 24-д і на 6/25 частин житлового будинку по вул. Училищній, 53-55 в м.Болграді. З матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу вбачається, що позивачка з метою забезпечення позову просила накласти арешт на майно або грошові суми , що належать відповідачці ОСОБА_2 і знаходяться за місцем її проживання , тобто по вул. Першотравневій, 52 в м.Болграді, що і було зроблено судом.

Оскільки під час нотаріального посвідчення договорів дарування, які оспорює позивачка, зазначене в цих договорах нерухоме майно нежитлова будівля магазину по вул. Варненській, 24- д та 6/25 частин житлового будинку по вул. Училищній, 53-55 в м.Болграді не було арештоване, не було обтяжене забороною відчуження, а також це майно не було предметом залога (іпотеки) за договором позики між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 , відсутні підстави для визнання цих договорів недійсними через їх фіктивність, оскільки фіктивність договорів дарування не доведена суду. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджувала, що вказане нерухоме майно вона подарувала своїм дочкам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 саме з метою передачі цього майна у їх власніть, оскільки її дочки в зазначених будівлях мають намір здійснювати підприємницьку діяльність. Такі саме пояснення дали в судовому засіданні і відповідачки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Ці ствердження відповідачок не спростоване будь-якими доказами. Той факт, що договори дарування зазначеного нерухомого майна були укладені під час знаходження в провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу сам по собі не є підставою для визнання цих договорів недійсними.

Посилка представника КП «Болградське БТІ»на те, що договори дарування нерухомого майна, що оспорюются, по теперішній час не пройшли державну реєстрацію в органах БТІ , також не є підставою для визнання цих договорів недійсними, оскільки процедура державної реєстрації таких договорів не обмежена часом.

Керуючись ст. 10,11,60,79,80,81,84,88,131,212-215,294 ЦПК України, ст.234 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

.

Суддя І.В.Тимошенко