Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2011 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Лупінос Е.А.,за участю адвокатів ОСОБА_1,ОСОБА_2,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4,треті особи ОП ЗМБТІ,ОСОБА_5,про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 р. ОСОБА_3звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі свідоцтва № 616 від 13.06.1988 р.,виданого Міським комунхозом Запорізької міської ради,їй на праві власності належить 78/100 частин житлового будинку 28 по вул.Дальній в м.Запоріжжі.

Співвласниками вказаного об*єкта нерухомості за даними ОП ЗМБТІ зазначаються ОСОБА_5та відповідачка ОСОБА_4,яким за відомостями технічного паспорту(станом на 08.12.2010 р.)належить відповідно 13/100 та 9/100 частин спірного житлового будинку.

До перерахунку часток в спільній сумісній власності на житловий будинок 28 по вул.Дальній в м.Запоріжжі частка відповідачки ОСОБА_4була визначена в розмірі 1/14 частки,частка ОСОБА_5складала 9/100 часток.

Рішенням виконкому Шевченківської райради № 226/92 від 09.06.1988 р.за житловим будинком 28 по вул.Дальній в м.Запоріжжі була закріплена земельна ділянка в розмірі 292 кв.м.,надлишки в розмірі 105 кв.м.залишені в тимчасове користування співвласників.

Житловий будинок згідно акту приймання індивідуального будинку № 106 від 10.03.1988 р.прийнятий в експлуатацію.

02.03.1987 р.відповідачка ОСОБА_4продала позивачці ОСОБА_3належну їй 1/14 частку спірного будинку,отримавши погоджену суму 1900 карбованців,що підтверджено розпискою.

З цього часу позивачка одноособово володіє та користується вказаним об*єктом нерухомості,відповідачка право власності на них позивачки не оспорювала,не заявляла вимог про повернення,проте не бажає в нотаріальному порядку оформити фактично виконаний договір купівлі-продажу частки житлового будинку і господарської споруди,в теперішній час позначеного в технічній документації ОП ЗМБТІ як літня кухня Е розміром 7,42*4,10 площею 30,4 кв.м.

Посилаючись на те, що відповідно до ст.328,344 ЦК України право власності на 1/14 частину житлового будинку і літню кухню Е набуто нею правомірно, з правочину,вона безперервно відкрито добросовісно протягом більше 24-х років володіє спірними об*єктами нерухомості,просить суд визнати за нею право власності на 1/14 частину житлового будинку і літню кухню Е розміром 7,42*4,10 площею 30,4 кв.м. по вул.Дальній,28 в м.Запоріжжі з подальшою реєстрацією її права власності на вказані об*єкти нерухомості в ОП ЗМБТІ та скасуванням реєстрації права власності на них ОСОБА_4

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_6та адвокат ОСОБА_1 підтримали заявлені позовні вимоги за вказаними підставами, просили позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_4та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснивши, що відповідачка є власником 13/100 частин спірного будинку, яким не користується через неможливість виділення її частки в натурі.В березні 1987 р.відповідачка дійсно продала позивачці господарчу споруду літню кухню Е,отримала грошові кошти, проте частку у власності на будинок не продавала. Посилаючись на те, що позивачка недобросовісно володіє та користується часткою відповідачки в будинку,просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5В.в судовому засіданні позов підтримав, пояснивши,що в буд.28 по вул.Дачна власниками є його матір ОСОБА_3,він та залишається зареєстрованою як власник відповідачка ОСОБА_4,яка після продажу своєї частки позивачці фактично в будинку з 1987 р.не проживає, витрат по його утриманню не несе,участі в будівельних, ремонтних роботах не приймала,своїх прав на продану частку не заявляла.

Представник третьої особи ОП ЗМБТІ в судове засідання не з*явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши сторони та їхніх представників ,суд дійшов висновку, що заявлений позов є незаконним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено,що на підставі рішення Шевченківського народного суду м.Запоріжжя від 08.10.1975 р.ОСОБА_4на праві власності належала 1/14 частина домоволодіння 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі,рішенням Шевченківського народного суду м.Запоріжжя від 10.02.1976 р. ОСОБА_4було відмовлено в позові про визначення порядку користування спірним будинком через технічну неможливість виділити її частку в натурі.

На підставі договору дарування від 16.01.1976 р.та свідоцтва про право на спадщину від 01.07.1975 р.ОСОБА_3на праві власності належало 115/378 частин домоволодіння 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі.

На підставі договору купівлі-продажу від 27.02.1985 р. ОСОБА_3на праві власності належала також 1/7 частина домоволодіння 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.12.1975 р.ОСОБА_5на праві власності належало 10/189 частин домоволодіння 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі.

Рішенням виконкому Шевченківської райради м.Запоріжжя від 09.06.1988 р.№ 226/92 домоволодіння 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі було розділено на окремі житлові будинки, де жилий будинок А-1 з надвірними будівлями та спорудами належить на праві власності ОСОБА_4-13/100 частин,ОСОБА_3-78/100 частин,ОСОБА_59/100 частин.

За житловим будинком 28 по вул.Дальній в м.Запоріжжі була закріплена земельна ділянка в розмірі 292 кв.м.,надлишки в розмірі 105 кв.м.залишені в тимчасове користування співвласників.

На підставі свідоцтва № 616 від 13.07.1988 р.виданого Запорізьким міським комунхозом,ОСОБА_3належить на праві власності 78/100 частин житлового будинку 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі,на підставі свідоцтва № 617 від 13.07.1988 р.виданого Запорізьким міським комунхозом,ОСОБА_4належить на праві власності 13/100 частин житлового будинку 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі, на підставі свідоцтва № 618 від 13.07.1988 р.виданого Запорізьким міським комунхозом,ОСОБА_5належить на праві власності 9/100 частин житлового будинку 28 по вул.Дальня в м.Запоріжжі,право власності пройшло державну реєстрацію в ОП ЗМБТІ і на теперішній час саме в таких частках зареєстровано за співвласниками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 відповідно до розписки від 02.03.1987 р. отримала від ОСОБА_3грошову суму 1900 карбованців за времянку і 1/14 частку жилого будинку по вул.Дальній 28 в м.Запоріжжі.

Свідок ОСОБА_7І.в суді показала, що вона є сусідкою сторін, зі слів сестри ,яка померла, їй відомо про продаж частини будинку ОСОБА_4М.в 1987 р.позивачці,з цього часу ОСОБА_4будинком не користувалась і участі в його утриманні не приймала.

В своїх поясненнях суду відповідачка та її представник наголосили,що на прохання позивачки РеТ.М.ва дійсно продала їй в 1987 р.господарчу споруду времянку,частину в житловому будинку не продавала і наміру такого не мала. Позивачка користується часткою ОСОБА_4М.в будинку недобросовісно, лише через неможливість її виділення в натурі.

За змістом положень Конституції України , ст.ст. 316 , 319 , 321 та 328 ЦК України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Як передбачалося ст.227 ЦК України в редакції, чинній на момент складання сторонами розписки на підтвердження договору купівлі-продажу ,договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, наслідком недотримання цієї вимоги закону є недійсність договору(ст.47 ЦК України в ред.1963 р.)

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір, в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України , є нікчемним.

Аналізуючи наведене суд встановив, що законодавством, яке діяло на час укладання сторонами договору купівлі-продажу частини будинку, та нормами ЦК, чинними на час розгляду справи , встановлені вимоги для договору купівлі-продажу житлового будинку(його частки),в разі недотримання яких таких договір не створює для його сторін прав та обов*язків.

На час розгляду справи суду не надано доказів про укладання сторонами договору купівлі-продажу частини житлового будинку по вул.Дальній 28 в м.Запоріжжі з нотаріальним посвідченням, реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів та державною реєстрацією.

За змістом ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років,набуває право власності на це майно(набувальна давність),якщо інше не встановлено цим Кодексом,право власності на нерухоме майно,яке підлягає державній реєстрації,виникає по набувальній давності з моменту державної реєстрації.

Оскільки договір купівлі-продажу частки нерухомого майна, на який позивачка посилається в обґрунтування своїх вимог, укладений у формі розписки і не є підставою для набуття позивачем прав власника частини житлового будинку, суд дійшов висновку, що позивачка не надала доказів на підтвердження добросовісного володіння нерухомим майном.

Посилання позивачки на наявність укладених з нею договорів щодо водо,газопостачання в спірний будинок, страхування його протягом тривалого часу, не впливає на висновки суду, оскільки договори про споживання послуг не передбачені цивільним законодавством як такі, що породжують право власності на нерухоме майно.

Крім того, позов заявлений про визнання права власності на 1/14 частину спірного будинку, однак за дослідженими судом доказами відповідачці належить 13/100 частин спірного будинку.

Посилання представників позивачки на те, що її частка у власності є незначною, не може бути виділена в натурі, відповідачка має інше житло і в будинку тривалий час не проживає суд до уваги не приймає, оскільки позов був заявлений з підстав ст.344 ЦК України, вимог про припинення частки відповідачки у спільній власності не заявлялось.

З наведеного суд встановив, що позивач не обґрунтував свої вимоги з посиланням на норми закону та не довів їх доказами, відповідачем позов не визнаний, тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 27 гр.66 коп., оплата якого була відстрочена до ухвалення судом рішення.

Керуючись ст. 227 ЦК України(в ред.1963 р.),ст.220,344 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави доплату судового збору в сумі 27 гр.66 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко