РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2011. Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Роїк В.П.

при секретарі Козир О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання, відібрання малолітньої дитини, відшкодування моральної шкоди, третя особа орган опіки та піклування виконкому Славутської міської ради та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа орган опіки та піклування виконкому Славутської міської ради,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею, негайне відібрання доньки від відповідача, стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. на тій підставі, що відповідач самочинно, без її згоди забрав дитину проживати в свою нову сімю, де вона перебуває до даного часу.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з ним, оскільки він повністю забезпечує матеріальні та духовні потреби доньки, яка бажає проживати з ним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, зустрічного позову не визнала і пояснила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 донька залишилася проживати з нею. Рішенням органу опіки та піклування відповідачу було визначено дні та години спілкування з дитиною. Поступово він став налаштовувати доньку проти неї. В кінці серпня 2010 року дитина залишилася у батька і перестала з нею спілкуватися. Вона стала приходити до школи, однак донька боялася розмовляти з нею та брати речі, які вона приносила. З часом вона стала налагоджувати стосунки з дитиною. Вважає, що на даний час дитина залякана батьком, а тому відмовляється перейти проживати до неї. Діями відповідача їй завдана моральна шкода на суму 5000 грн., яка полягає в переживаннях через позбавлення можливості спілкуватися з дитиною. Тому просить задоволити її позов.

ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 не визнав, заявлені ним позовні вимоги підтримав і пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу донька ОСОБА_4 залишилася проживати з матірю і два роки шість місяців вони не зачіпали один одного. Однак ОСОБА_1 стала перешкоджати у спілкуванні дитини з ним. При цьому мати приділяла недостатню увагу духовному розвитку дитину. Ці та інші обставини стали причиною того, що дитина залишилася проживати у його сімї. По його ініціативі та за його сприяння донька приймала участь в різних міських конкурсах, виступах. Вона відвідує танцювальний та вокальний гуртки. Якщо дитину буде передано матері, остання не зможе забезпечити всебічного її розвитку. Тому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Представник органу опіки та піклування виконкому Славутської міської ради ОСОБА_5 пояснила, що орган опіки та піклування у 2008 році розглядав заяву ОСОБА_2 і визначив способи його участі у вихованні дитини. У 2010 році за заявами батьків дитини орган опіки та піклування переглядав такі способи участі. При цьому батько намагався різними способами вплинути на рішення органу опіки та піклування. Вважає, що ОСОБА_2 має більші матеріальні можливості, а тому переманив дитину на свою сторону і налаштовує її проти матері. Дитина на даний час проживає в сімї батька, приватного підприємця, в найманій однокімнатній квартирі разом з його дружиною та щойно народженою дитиною. Вона має власний куточок, письмовий стіл, крісло, особисті речі, книги, іграшки. Мати дитини ОСОБА_1 працює продавцем на ринку, створила нову сімю і проживає в частині будинку, який складається з однієї кімнати. В квартирі створені належні умови для проживання дитини, є письмовий стіл, іграшки, особисті речі доньки. Зваживши всі обставини, орган опіки та піклування прийшов до висновку, що малолітня дитина повинна проживати з матірю.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі і мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу між сторонами в справі 2 жовтня 2008 року малолітня ОСОБА_4 залишилася проживати з матірю, а з літа 2008 року перейшла проживати в сімю батька, де перебуває до даного часу.

У відповідності до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином відносяться до виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 і обоє мають реальні можливості забезпечити її виховання та розвиток.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матрію.

Приймаючи до уваги зазначений принцип Декларації прав дитини, висновок органу опіки та піклування виконкому Славутської міської ради від 28 січня 2011 року про те, що малолітня ОСОБА_4 має проживати з матірю, враховуючи ту обставину, що понад два роки після розірвання шлюбу дитина проживала з матірю, яка відповідально ставилася до своїх батьківських обовязків, суд вважає, що слід визначити місце проживання малолітньої дитини з матірю ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

У відповідності до ст.162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Особа, яка самочинно змінила місце проживання дитини, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Із пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_2 вбачається, що дитина поступово перейшла проживати в сімю батька. При цьому судом не встановлено будь-яких самочинних дій з боку батька.

Крім того, суд враховує неприязні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які існують на даний час і вважає, що негайне відібрання дитини може потягнути за собою негативні психологічні наслідки для малолітньої ОСОБА_4, яка перебуває під впливом батька.

Тому в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про негайне відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.8,10,14,209,212,213,215,223 ЦПК України, ст.161,162 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання, відібрання малолітньої дитини, відшкодування моральної шкоди, третя особа орган опіки та піклування виконкому Славутської міської ради задоволити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_1 за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про негайне відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. відмовити

В задовленні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа орган опіки та піклування виконкому Славутської міської ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Роїк В. П.