Справа № 2-3/11
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2011 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі
головуючого судді Корецької В.В.,
при секретарі Процик Л.В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1
відповідача - ОСОБА_2
представника відповідача - ОСОБА_3
представника третьої особи
органу опіки та піклування- Супоровського М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці цивільну справу за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління Ощадбанку до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору та солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 серпня 2008 року між ВАТ«Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління Ощадбанку та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 4173, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 15 000 гривень на поточні потреби з нарахуванням 30 відсотків річних, строком погашення до 19 серпня 2011 року. Крім того, для забезпечення виконання зобовязання по даному кредитному договору між ВАТ«Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління Ощадбанку та ОСОБА_5, ОСОБА_2 було укладено 20 серпня 2008 року договори поруки № 4976, № 4977. Разом з тим, відповідно до умов Договору погашення заборгованості повинно здійснюватися рівними частинами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Позичальник зобовязаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 461, 67 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з умовами договору. В порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_4 зобовязання за договором неналежним чином не виконав, Банк звертався до ОСОБА_4 про зобовязання погасити заборгованість, однак останній вимогу не виконав. 15.10.2009 року Банк звернувся до поручителів з вимогою про погашення кредитної заборгованості, однак останні дану вимогу також не виконали. Станом на 05.03.2010 року заборгованість за кредитним договором становить 11 421, 06 грн., яку банк просить стягнути солідарно з відповідачів, а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати. Крім цього, у звязку з порушенням умов кредитного договору просить розірвати даний кредитний договір, який був укладений між банком та ОСОБА_4
В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5В, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 9 678, 98 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовився.
Під час розгляду даної справи, суду стало відомо, що боржник ОСОБА_4 23.04.2010 року помер( а.с. 54-55).
Ухвалою Ківерцівського районного суду від 26.05.2010 року провадження по даній справі було зупинене, до прийняття спадщини спадкоємцями та вирішення питання правонаступництва спадкоємців. Ухвалою від 22.11.2010 року по даній справі відновлено провадження.
Ухвалою Ківерцівського районного суду від 24 грудня 2010 року залучено у справі співвідповідача ОСОБА_6 та третю особу орган опіки піклування.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6, та відповідач ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та її сина ОСОБА_6, в якій вказала, що позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що ОСОБА_6 спадщину після смерті батька ОСОБА_4 не прийняв, а тому немає підстав стягнення боргу з ОСОБА_6, в частині щодо стягнення солідарно з неї боргу, як поручителя, визнала.
Відповідач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_3, кожен зокрема, позовні вимоги не визнали, подали до суду заперечення, в яких вказали, що оскільки основне зобовязання припиняється, то відповідно припиняється і порука, згідно до норм цивільного законодавства. Просили в позові відмовити за безпідставністю.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - органу опіки і піклування повністю підтримав позицію відповідачів.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 20.08.2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласного управління Ощадбанку та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 4173, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 15 000 гривень з нарахуванням 30 відсотків річних, строком погашення до 19 серпня 2011 року (а.с. 7-8). Разом з тим, встановлено, що для забезпечення зобовязання за даним кредитним договором між ВАТ«Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління Ощадбанку та ОСОБА_5, ОСОБА_2 було укладено 20.08.2008 року договори поруки № № 4976, № 4977, які взяли на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків і неустойки по договору № 4173./а.с.9-10/.
Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін).
Зі змісту ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що наслідком порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.
В порушення статей 509, 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач ОСОБА_4 належним чином умови кредитного договору не виконав.
П.4.3.3. кредитного договору передбачено право дострокової вимоги виконання зобовязань, якщо Позичальник порушує строки платежів.
Волинським обласним управління Ощадбанку 15 жовтня 2009 року за вихідним №26/3954-10, № 26/ 3954-4, №26/3954-12 було надіслано позичальнику та поручителям вимоги з пропозицією повернути заборгованість за кредитним договором, які вони отримали, однак заборгованість за кредитом не погашено(а.с. 11-14).
Відповідно до розрахунку, станом на 20 квітня 2010 року заборгованість відповідача ОСОБА_4 за кредитним договором №4173 від 20 серпня 2008 року становить 9 678,98 грн., у тому числі, неповернений кредит 8 333,28 грн., несплачені відсотки 1046, 56 грн., пеня 299,14 грн. (а.с. 45).
З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2010 року ОСОБА_4 помер, згідно свідоцтва про смерть № 68 виданого державним органом реєстрації актів цивільного стану від 23.04.2010 року (а.с.55).
Встановлено, що ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Волинського обласного управління Ощадбанку було надіслано претензію до Ківерцівської державної нотаріальної контори щодо погашення даної заборгованості ОСОБА_4 його спадкоємцями.
Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця. Отже, заборгованість по кредитному договору є обовязком, що належить спадкодавцеві та входить до складу спадщини.
В силу ст. ст.1261, 1268, 1273 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Неповнолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, незалежно від сумісного проживання. Разом з тим, неповнолітня особа, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.
В судовому засіданні встановлено, що із спадкодавцем на момент смерті разом проживали ОСОБА_5 та неповнолітній син ОСОБА_6 (а.с. 69).
Разом з тим, встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 20 травня 2009 року № 58 (а.с. 35).
Крім того, в судовому засіданні представник органу опіки та піклування ОСОБА_8 пояснив, що неповнолітній ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_5 не зверталися щодо відмови від прийняття спадщини.
За повідомленням Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області (лист від 08.11.2010 року за № 881/02-14) нотаріусом заведено спадкову справу за № 206/2010 р. на підставі заяв про доведення претензій-вимог банків та фізичних осіб про сплату боргу до відома спадкоємців померлого ОСОБА_4 З оглянутої в судовому засіданні даної спадкової справи, вбачається, що про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався. Однак, в даній справі відсутні відомості, про те, що неповнолітній син ОСОБА_6, згідно чинного законодавства, відмовився від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, а тому суд не приймає твердження відповідача та законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 щодо неприйняття спадщини її сином. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6, є таким що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 Крім цього, наявна претензія-вимога Банку від 12.08.2010р. № 19-1-3/3349 щодо сплати боргу спадкоємців померлого ОСОБА_4
Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обовязку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Цивільний кодекс України у статтях 553, 554 визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання свого обов'язку. Порука має характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В даному випадку таке зобовязання було взято по забезпеченню виконання кредитного договору.
Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Договором поруки від 20.08.2008 року сторони обумовили, що дія поруки припиняється з моменту погашення в повному обсязі боржником або поручителем зобовязань за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується відповідальність (п.4.2, 4.3, 4.4 договору). Так, відповідно до договору поруки, сторони досягли домовленості, що строк договору закінчується з моменту повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя (відповідачів по справі) припиняється лише після виконання боргових зобовязань повному обсязі.
Суд не бере до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на те, що порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника та те, що порука носить похідний характер від основного зобовязання і, що коли припиняється основне зобовязання, припиняється і порука, оскільки переведення боргу це договір, яким регулюються відносини, пов'язанні із заміною зобовязаної сторони у зобовязанні, а саме в порядку та на умовах, визначених договором про переведення боргу. Разом з тим, обов'язковими умовами договору про переведення боргу є наявність згоди кредитора, а також укладання даного договору у письмовій формі. Таким чином, успадкування спадкоємцями ОСОБА_4 обовязків по кредитному договору не є переведенням боргу і таким чином не тягне наслідків передбачених ч.3 ст. 559 та ст. 523 Цивільного кодексу України, на які відповідач та його представник посилається, як на підставу для визнання зобовязань, що випливають з кредитного договору № 4173 від 28.08.2008 р. та з договору поруки № 4977 від 28.08.2008р. такими, що припинили свою дію. Крім того, відповідно до норм цивільного законодавства відповідачі (поручителі) не позбавлені права регресу, і вони вправі звернутись у встановленому законом порядку до спадкоємців ОСОБА_4 із зворотною вимогою, яка передбачена ст. 544 Цивільного кодексу України, а тому їх права, які надані законом, як поручителям (солідарному боржнику) не порушені.
А отже, зважаючи на викладене і на ту обставину, що до спадкоємця перейшли всі обов'язки спадкодавця, та враховуючи, що пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, які належить стягнути солідарно з відповідачів. Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України та у зв'язку з тим, що відповідачі, до цього часу не виконали умови кредитного договору, і виконання його в подальшому сумнівне, що істотно порушує умови договору, належить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по кредиту, яка становить 9 678,98 грн., у тому числі, неповернений кредит 8 333,28 грн., несплачені відсотки 1046, 56 грн., пеня 299,14 грн., яку не оспорювали відповідачі як таку, що належна до сплати по кредитному договору укладеному ОСОБА_4
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування солідарно відповідачами судових витрат підлягають до задоволення.
Керуючись, ст. ст. 509, 510, 526, 553, 554, 1050, 1054, 1055, 1268, 1282, 1297 ЦК України та на підставі ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України суд ,-
в и р і ш и в:
Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 9 678, 98 грн. (девять тисяч шісот сімдесят вісім гривень девяносто вісім копійок).
Стягнення з ОСОБА_6 допустити лише в межах вартості майна одержаного у спадщину.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати, а саме: 114,21 грн. (сто чотирнадцять гривень двадцять одну копійку) судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, а всього 234 (двісті тридцять чотири) гривні 21 копійку.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_9