АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: «відшкодування Доповідач Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Гальянової І.Г.,

суддів Бородіна М.М., Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретарів : Балашова О.Г., Сватенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в особі Криворізької філії про відшкодування матеріальних збитків та моральної(немайнової) шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

17 листопада 2010 року позивач звернувся у суд з позовом в якому, з урахуванням його уточнень 01 березня 2011 року в судовому засіданні суду першої інстанції, просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в рахунок відшкодування йому матеріальної шкоди 25500 грн. , з ОСОБА_5 33 566 грн.33 коп. різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування та з ОСОБА_6 моральну шкоду, розмір якої визначає у 15000, спричинених йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також з ОСОБА_4 та ОСОБА_5- витрати по сплаті судового збору в сумі 740,65 та 120 грн. ІТЗ ( а.с.1-3,94-96).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.09. 2010 року о 13 год.55 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_5 в м.Харкові по вул. Якіра біля буд.99, не витримав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля, скоїв наїзд на належний йому на праві власності автомобіль марки «AГ-G-330-202» номерний знак АХ 33-86ВС, який стояв біля обочини та внаслідок чого був пошкоджений його автомобіль.

Позивач зазначає, що вина ОСОБА_4 підтверджується постановою Київського районного суду від 07.10.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та щ розмір матеріальної шкоди , в сумі 58498,74 грн. підтверджується висновком фахівця авто - товарознавчої експертизи № 8310 від 20.10.2010 року. Вартість проведеної експертної оцінки становить 567 грн. 60 коп.

Як на підставу стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_7 позивач зазначає на знаходження ОСОБА_4 з нею як приватним підприємцем в трудових правовідносинах.

Як на підставу стягнення матеріальної шкоди в сумі 25500 грн. зі страхової компанії позивач зазначає на те, що відповідачем ОСОБА_5 з ВАТ«Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в особі Криворізької філії, було укладено договір обов»язкового страхування цивільної відповідальності .

Як на підставу відшкодування йому відповідачем ОСОБА_4 моральної шкоди позивач посилається на наявність такої шкоди, яка полягає в тому,що він будучи суб»єктом підприємницької діяльності по перевезенню вантажів на замовлення, у зв»язку з пошкодженням його автомобілю був позбавлений такої можливості у зв»язку з чим повинен був докладати зусиль для організації власного життя та життя його сім»ї, втратив значну частку зв»язків з постійними партнерами по бізнесу.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди з неї, не визнав . Свої заперечення обґрунтовував тим, що під час скоєння ОСОБА_4 ДТП він керував автомобілем на підставі доручення від 23.10.2010 року. Крім того заперечував проти розміру спричиненої позивачу шкоди.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції не оспорюючи обставини справи, заперечував проти встановленого розміру матеріальної шкоди та моральної шкоди. Заперечуючи проти встановленого позивачем розміру моральної шкоди зазначив на те, що основним видом діяльності позивача,згідно до його ліцензії, є збереження ручної поклажі.

Представник відповідача ВАТ«Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнав та не заперечуючи факту укладання між ОСОБА_5та страховою компанією 23.04.2010 року договору страхування зазначеного транспортного засобу на підставі якого був виданий страховий полюс № ВС /1284338, вважав, що для виплати страхового відшкодування були відсутні підстави у зв»язку з тим, що під час керування автомобілем та скоєння ОСОБА_4 ДТП були відсутні права водія,тобто законні підстави керувати автомобілем, що було підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01березня 2011 року позовні вимоги позивача задоволено частково.

Суд стягнув з ВАТ«Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в особі Криворізької філії на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 24900грн.

В задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 33566,34 грн., стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 15000 грн. щодо стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 судових витрат у справі, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ВАТ«Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в особі Криворізької філії, 24990 грн. страхового відшкодування . З ОСОБА_5 різницю між фактичним розміром та сумою страхового відшкодування у сумі 34076 грн. 34 коп. , з ОСОБА_4 15 000 грн. моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що висновки суду щодо відсутності відповідальності ОСОБА_9 перед ним не відповідають вимогам ст. 52 ЦК України, яка встановлює неподільну відповідальність фізичної особи підприємця та фізичної особи та вважає,що факт скоєння ДТП ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов»язків був повністю доведений в судовому засіданні.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5, в особі свого представника, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» в особі Криворізької філії на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 24900грн., сторонами в апеляційному порядку не оскаржується , у зв»язку з чим, у відповідності до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, законність та обґрунтованість рішення в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із чинним законодавством.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в частині відмови позивачу у стягненні з ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди , стягнення з ОСОБА_4 на його користь моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на його користь судових витрат у справі зазначеним вимогам не відповідає.

Приймаючи рішення про відмову позивачеві в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що за шкоду, спричинену внаслідок ДТП повинна відповідати особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, а на час ДТП автомобілем керував ОСОБА_4 на підставі виданої йому ОСОБА_5 нотаріально посвідченої довіреності від 23.04.2010 року, а також з того, що трудовий договір водієм ОСОБА_4 був укладений з приватним підприємцем ОСОБА_5, а не фізичною особою ОСОБА_5, до якої позивачем пред»явлений позов.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування йому моральної9немайнової) шкоди, суд першої інстанції виходив з того,що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди.

Судова колегія не може повністю з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,підтверджено наявними у справі доказами та сторонами цей факт не заперечується, що 26.09.2010 року з вини водія ОСОБА_4 , який керуючи автомобілем НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_5 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача марки «AГ-G-330-202» номерний знак АХ 33-86ВС, внаслідок чого автомобіль позивача був пошкоджений.

Як вбачається із матеріалів справи 23 квітня 2010 року ОСОБА_5 видала ОСОБА_4 довіреність, відповідно до якої надавала йому право представляти її інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з питань проходження технічного огляду, експлуатації та ремонту зазначеного вище автомобілю , для чого надала йому право водити зазначений транспортний засіб, подавати від її імені заяви, надавати та отримувати довідки та документи, здійснювати від її імені необхідні платежі, а також виконувати всі інші необхідні дії та формальності, пов»язані з наданим повноваження. ( а.с.18).

Таким чином, текст зазначеного доручення надавав право ОСОБА_4 керувати автомобілем тільки при проходженні його технічного огляду.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що зазначений автомобіль зареєстрований за місцем проживання ОСОБА_5 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

02 червня 2010 року, між ОСОБА_4 та фізичною особою ОСОБА_5, був укладений трудовий договір , відповідно до якого з 02 червня 2010 року ОСОБА_4 був прийнятий нею як приватним підприємцем на роботу та зобов»язувався виконувати таку роботу водієм вантажних машин. Вказаний трудовий договір передбачав роботу ОСОБА_4 ,за його згодою, і у вихідні дні ( а.с.17, 57).

Дорожньо - транспортну пригоду ОСОБА_4 скоїв 29.06.2010 року в м. Харкові, керуючи зазначеним автомобілем, доказів того, що його приїзд на автомобілі ОСОБА_5 в м.Харків з м. Кривого Рогу був пов»язаний з проходженням ним технічного огляду автомобіля, як і доказів того, що ОСОБА_4 скоїв дорожньо-транспортну пригоду не виконуючи трудові обов»язки, передбачені трудовим договором укладеним між ним та ОСОБА_5 02 червня 2010 року , відповідачами, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України ,суду не надано.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків.

Розмір матеріальної шкоди визначений висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 8310 від 20.10.2010 року, проведеним Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса та складає 58498 грн. 74 коп. при дослідженні автомобіля позивача( а.с.24-29).

Крім того позивач ніс витрати про сплаті вказаного дослідження в сумі 567 грн.60 коп. ( а.с.22-23).

Зазначений розмір матеріальних збитків , спричинений позивачу ДТП, відповідачами не спростований.

Згідно до вимог ст. 23 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Матеріали справи свідчать про те, що внаслідок зазначеної вище дорожньо транспортної пригоди майно позивача було пошкоджено ,що підтверджує факт спричинення йому моральної (немайнової) шкоди.

При ухваленні рішення суд першої інстанції на вказані вище докази обставини справи та вимоги норм матеріального права уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу матеріальної та моральної( немайнової) шкоди, спричинений йому під час виконання ним трудових обов»язків ОСОБА_4.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача з зазначений вище підстав та стягнення з ОСОБА_5 на його користь 33 566 грн.33 коп. різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування та стягнення з ОСОБА_10 на підставі ч.1 ст. 1172 ЦК України на користь позивача 2000 грн. у відшкодування моральної ( немайнової) шкоди .

При цьому визначаючи розмір такої шкоди у сумі 2000 грн. , судова колегія виходить із глибини моральних страждань позивача, їх тривалості та наслідків.

Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне стягнути понесені позивачем судові витрати у справі з урахуванням розміру задоволених позовних вимог : з ОСОБА_10 на його користь - 335 грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ; з Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» - 249 грн. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316, 317, 319, 218, 88 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,задовольнити частково.

Змінити рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 березня 2011 року .

Скасувати його в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди , стягнення з ОСОБА_4 на його користь моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на його користь судових витрат у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 33566 , 33 грн. ( тридцять три тисячі п»ятьсот шістьдесят шість грн. 33 коп.) та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі : з ОСОБА_10 335 грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ; з Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» - 249 грн. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині вказаних позовних вимог ОСОБА_2, відмовити.

В іншій частині рішення суду від 01 березня 2011 року, залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :