Справа №22-ц-130/11 11.01.2011 11.01.2011 11.01.2011
Справа N 22 ц - 131/11. Головуючий І інстанції Лузан Л.В.
Категорія 32. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України.

11 січня 2011 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання Величковською В.С.,

з участю :

позивача ОСОБА_2,

представників Головного управління ветеринарної медицини в Миколаївській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 переглянула рішення місцевого Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2010 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ветеринарної медицини в Миколаївській області, ОСОБА_7 районної державної лікарні ветеринарної медицини, Закритого акціонерного товариства страхової компанії (далі ЗАТ СК) «Українська страхова група» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

у с т а н о в и л а :

20 червня 2008 року ОСОБА_2 предявила до Головного управління ветеринарної медицини в Миколаївській області зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

3 квітня 2008 року начальник ОСОБА_7 районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_5, під час виконання своїх службових обовязків на належному лікарні і керованому ним автомобілі НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення названого транспортного засобу з автомобілем Москвич-ІЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням її сина ОСОБА_8

Від отриманих в зіткненні пошкоджень син загинув, у звязку з чим вона понесла витрати у розмірі 26 047 гривень 82 копійки, з яких:

●1 488 гривень 80 копійок на оплату поховання;

●2 694 гривні 02 копійки на поминальний обід;

●4 200 гривень для виготовлення та установки надгробного памятника;

●4 000 гривень на оплату в межах кримінальної справи автотехнічної експертизи;

●290 гривень витрат на проживання експерта;

●2 000 гривень витрат, повязаних з явкою до суду під час розгляду кримінальної справи;

●11 357 гривень на покриття заборгованості сина за кредитним зобовязанням перед ВАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилаючись відмову відповідача відшкодувати понесені витрати, просила стягнути їх за судовим рішенням.

Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь 200 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки від пережитого та необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення звичайних життєвих стосунків перенесла сильні моральні страждання.

Ухвалою суду до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_7 районну державну лікарню ветеринарної медицини і закрите акціонерне товариство страхова компанія «Українська страхова група», а також, як третю особу на стороні відповідачів, - ОСОБА_5

Представник Головного управління ветеринарної медицини позов не визнав, посилаючись на те, що управління не є належним відповідачем. Винна в загибелі ОСОБА_8 особа перебуває в трудових відносинах з ОСОБА_7 районною державною лікарнею ветеринарної медицини, яка є самостійною юридичною особою і власником транспортного засобу, за участю якого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а тому лікарня і повинна нести відповідальність за дії свого працівника.

Рішенням місцевого Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2010 року позов задоволено частково.

На користь ОСОБА_2 стягнуто :

- з ЗАТ СК «Українська страхова група» в рахунок відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного памятника на могилі ОСОБА_8 - 5 688 гривень 80 копійок і на відшкодування моральної шкоди 2 550 гривень;

- з ОСОБА_7 районної державної лікарні ветеринарної медицини в рахунок відшкодування моральної шкоди - 22 450 гривень.

Одночасно вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, про стягнення збитків та відшкодування за моральну шкоду з нього та з страхової компанії, врахувавши виплачені ним раніше позивачці 16 000 гривень.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду І інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того, що у звязку з порушенням працівником ОСОБА_7 районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_5 під час виконання ним трудових обовязків Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув син позивачки - ОСОБА_8 У звязку з цим та витратила 1 488 гривень 80 копійок на поховання сина і 4 200 гривень для виготовлення та установку памятника, зазнала сильних моральних страждань. Не дивлячись на виписані обставини, лікарня не бажає покрити названі витрати та відшкодувати моральну шкоду, а тому відповідно до ст.ст. 1166 1167, та ст. 1187 ЦК України, їх відшкодування слід стягнути за судовим рішенням, розділивши, при цьому, обсяг відповідальності відповідачів. Як на думку суду, вартість відновлювального ремонту та частину моральної шкоди повинна відшкодувати страхова компанія, а не покриту страховим відшкодуванням моральну шкоду - ОСОБА_7 районна державна лікарня ветеринарної медицини.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду І інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Відповідно до ст. ст. 1172, 1201 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, (як майнову так і моральну) завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових обовязків).

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати.

При цьому, слід враховувати і положення правил та договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно яких страховщик відшкодовує завдані збитки та моральну шкоду в межах, передбачених договором.

Названі витрати, при їх доведеності, відшкодовуються заподіювачем шкоди або, як у даному випадку, юридичною особою - роботодавцем. За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Саме цими положеннями цивільного законодавства слід було керуватися при вирішенні справи.

Як вбачається, з копії свідоцтва про смерть (а.с. 14); вироку та ухвали суду (а.с. 36-39, 40-44); копій рахунків (а.с. 3 6, 76-77, 134); копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с - 29) копій свідоцтв про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 49, 67); копії положення (а.с. 80-84); копії наказів (а.с. 30, 34); копії подорожнього листа (а.с. - 31) копії страхового полісу (а.с. - 51), копії розписок та квитанцій про поштові перекази (а.с. 88 -91), - ОСОБА_8 син ОСОБА_2

3 квітня 2008 року працівник ОСОБА_7 районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_5, виконуючи службові обовязки і керуючи при цьому належним лікарні автомобілем НОМЕР_3, здійснив зіткнення керованого автомобіля з автомобілем «Москвич ИЖ 2717» реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_8, в результаті чого останній від отриманих травм загинув.

У звязку із загибеллю сина - ОСОБА_2 понесла витрати на його поховання, виготовлення та установки надгробного памятника у розмірі 5 688 гривень 80 копійок, зазнала значних моральних страждань.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2009 року ОСОБА_5 визнано винним у дорожньо-транспортній події і загибелі ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 2 червня 2009року цей вирок, в частині визначення винної особи та обставин події, залишено без змін.

За такого і відповідно до ст.ст. 1166-1167, 1172, 1201 ЦК України, завдану позивачці шкоду, як майнову так і моральну, повинна була б у повному, доведеному позивачкою обсязі відшкодувати лікарня, а це, 5 688 гривень 80 копійок реальних збитків; і, з врахуванням істотності змін у звичайному для ОСОБА_2 укладі життя, необхідності докладати додаткових зусиль для організації подальшого існування та відстоювання своїх інтересів у правоохоронних органах та суді, - 25 000 гривень на відшкодування моральних страждань.

Проте, у звязку з тим, що ОСОБА_7 районна державна лікарня ветеринарної медицини застрахувала свою цивільну відповідальність, то відшкодування збитків у розмірі 5 688 гривень 80 копійок, а також частину відшкодування за моральну шкоду у розмірі 2 550 гривень, що становить 5 % від страхового ліміту встановленого договором, підлягають стягненню з ЗАТ СК «Українська страхова група». Решту відшкодування за моральну шкоду, яка не покрита страховим відшкодуванням, у сумі 22 450 гривень зобовязана сплатити позивачу ОСОБА_7 районна державна лікарня ветеринарної медицини.

При цьому, сплачені ОСОБА_9 (а.с. 89-90) позивачці за розписками 10 000 гривень та 6 000 гривень за переказами до уваги по даній справі брати не можна, оскільки ці гроші вносилися сторонньою особою, не на виконання обовязку лікарні, а третьої особи, в період і межах вирішення кримінальної справи для, за текстом розписок, відшкодування майнової шкоди.

Разом з тим, оскарженим рішенням платник не позбавлений можливості оспорити правомірність таких перерахувань і потребувати їх повернення.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення місцевого Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: