Справа №22ц-2309, 2011р. Головуючий в 1-й інстанції Смирнов Г.С.
Категорія: 45 Доповідач Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року травня місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Закарян К.Г. Суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.

при секретарі Прохоровій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 17 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання права спільного постійного користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2010 року ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Державне підприємство «Центр Державний земельний кадастр при Держкомземі України», Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державний земельний кадастр при Держкомземі України»про визнання права спільного постійного користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що 22 грудня 2009 року на виконання рішення Херсонської обласної ради ХХХІХ сесії V скликання від 02.07.2009 року №1000, було проведено аукціон по продажу нерухомого майна будинку позашкільної освіти в складі: нежитлової будівлі (літ.«А»), будівлі складу (літ.«Б»), будівлі гаражів (літ.«В,Г»), загальною площею 333,7 кв.м, розташованих в м.Херсоні, вул.Українська, 9, яке придбав ОСОБА_4 та яким було укладено і нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу зазначеного майна від 24.12.2009 року і зареєстровано право власності на нерухоме майно 28.12.2009 року.

В умовах договору зазначено, що обєкт продажу знаходиться на земельній ділянці площею 0,1461 га, кадастровий номер НОМЕР_1: 20:005:0025, 01 липня 2010 року керівником Херсонського обласного центру туристсько-краєзнавчої творчості учнівської молоді до компетентних органів подало заяву про виключення земельної ділянки №2, на якій знаходиться обєкт нерухомості, що відчужений ОСОБА_4 з Державного акта.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, позивачі зазначали, що з моменту набуття ОСОБА_4 права власності на зазначене нерухоме майно, розташоване в м.Херсоні, вул.Українська, 9, з 28.12.2009 року до нього перейшло право постійного користування земельною ділянкою, на якій воно розташовано.

01 липня 2010 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення нежитлової будівлі, власником якої він є, розташовані на спірній земельній ділянці по вул.Українській, 9 у м.Херсоні, уклавши нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу.

Позивачі вважали, що набувши право спільної часткової власності за вказаними правочинами на нежитлові будинок і споруди, відповідно до приписів ст.120 ЗК України, вони набули і право спільного постійного користування земельною ділянкою площею 0,1461 га, кадастровий номер :20:005:0025.

Оскільки, відповідно до ст.126 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується «державним актом», а повноваження щодо організації землеустрою та вирішення земельних питань покладено на відповідні місцеві ради, позивачі звернулися з заявленими до Херсонської міської ради та Херсонської регіональної філії ДП «Центр Державний земельний кадастр при Держкомземі України»про оформлення і видачу їм Державного акту про право спільного постійного користування земельною ділянкою, отримавши від міськради листа, зміст якого вони оцінюють як невизнання відповідачем їх права.

Посилаючись на ст.152 ч.2, ст.16 ЦК України, позивачі просили визнати за ними право на спільне постійне користування земельною ділянкою площею 0,1461 га за кадастровим номером :20:005:0025, що розташована в м.Херсоні вул.Українська, 9.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17 березня 2011 року, позов задоволено у повному обємі.

В апеляційній скарзі Херсонська міська рада, посилаючись на неправильне застосування та тлумачення норм матеріального права, порушення норм процесуального права просила його скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при набутті позивачами права спільно часткової власності на нежитлові будинок і споруди, розташовані у м.Херсоні, по вул.Українській, 9, відповідно до положень ст.120 ЗК України, вони набули право спільного постійного користування земельною ділянкою, на якій розташована нерухомість.

Однак, колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки до нього він дійшов у порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України, є підставою для його скасування та постановлення нового.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 22 грудня 2009 року ОСОБА_4 придбав на аукціоні нерухоме майно будинок позашкільної освіти, в складі нежитлової будівлі позашкільної освіти (літ.«А»), нежитлової будівлі складу (літ.«Б»), нежилих будівель гаражів (літ.«В,Г») загальною площею 333,7 м2, яке належало на праві власності Херсонській обласній територіальній громаді в особі Херсонської обласної ради (а.с.10-11). 24 грудня 2009 року даний договір купівлі-продажу вище зазначеного нерухомого майна посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі права власності нерухомого майна 28.12.2009 року (а.с.12-15).

01 липня 2010 року ОСОБА_4 продав частину належних йому приміщень нежитлових будівель ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що було нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (а.с.20-21).

Земельна ділянка площею 0,1461 га, на якій розташований обєкт нерухомості по вул.Українській, 9 у м.Херсоні, належала Херсонському обласному центру туристсько-краєзнавчої творчості учнівської молоді на праві постійного користування у складі загальної земельної ділянки площею 0,4536 га, на підставі Державного акта на право постійного користування землею, виданого Херсонською міською радою 17 квітня 2003 року (а.с.17-19).

При відчуженні обєкту нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 земельна ділянка, на якій воно розташоване не відчужувалася.

Спірна земельна ділянка є комунальною власністю, тому відповідно до п.«б»ст.80 ЗК України, територіальні громади, як субєкти права власності на землю, реалізують це право безпосередньо або через органи самоврядування шляхом передачі у власність або оренду земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою можуть набувати підприємства, установи, організації, що належать до державної та комунальної власності.

З огляду на зазначене, фізичні особи, зокрема позивачі у справі, не є субєктами права постійного користування земельною ділянкою, тому вони повинні звернутися до відповідної ради з заявою про передачу їм у власність або в оренду земельної ділянки, чого останніми не було зроблено. Користування землею можливо лише на підставі цивільно-правової угоди.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 17 березня 2011 року скасувати, постановити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ДП «Центр Державний земельний кадастр при Держкомземі України»про визнання права спільного постійного користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: К.Г.Закарян

Судді: Л.П.Воронцової , П.Я.Ігнатенко

Копія вірна: ОСОБА_5

от