Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2011р. . м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010р. по справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого підсобного приміщення та за позовом представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради до ОСОБА_2 про виселення, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

встановила:

07 квітня 2008р. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого нежитлового підсобного приміщення площею 8,16кв.м., розташованого по провулку Ушинського №4 в м. Одесі.

В обґрунтування позову позивач вказав, що КП ДЄЗ «Центральне» встановило, що відповідач ОСОБА_1, будучи власником квартири АДРЕСА_1, самовільно займає нежитлове підсобне приміщення площею 8,16кв.м., та на неодноразові приписи про звільнення вказаного приміщення, ОСОБА_1 не реагує, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

13 червня 2008року представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.30).

В обґрунтування позову позивач вказав, що нежитлове підвальне приміщення загальною площею 8,16кв.м., розташоване в будинку № 4 по провулку Ушинського в м. Одесі є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси, відповідач ОСОБА_2 зайняла вказане приміщення самовільно, будь-яких договорів на право користування та володіння зазначеним підвальним приміщенням Представництво, як орган уповноважений здійснювати управління цим майном з відповідачкою не укладало.

Позивач вказав, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за №3320 від 26.12.2006р. відповідачки ОСОБА_2, як квартиронаймачу ізольованої квартири АДРЕСА_1, було надано підсобне підвальне приміщення площею 10,49кв.м., яке розташоване під квартирою № 9 на склад родини в три особи. Також розпорядженням Центральної районної адміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 412 від 28.12.1996р. було надано відповідачу ОСОБА_1 нежиле приміщення площею 12,97кв.м., розташоване у підвалі фасадного флігелю будинку № 4 по провулку Ушинського в м. Одесі. Але на підвальне підсобне приміщення площею 8,16 кв. м. у вказаному будинку розпорядження на імя ОСОБА_1 або ОСОБА_2 не надавалося, та вказане приміщення було зайнято самовільно.

Ухвалою суду від 21 липня 2008року позовні вимоги представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради до ОСОБА_2 про виселення, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, і позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого підсобного приміщення обєднані в одне провадження (а.с.34-35).

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні першої інстанції стверджував, що ОСОБА_2 користується спірним приміщенням на підставі договору оренди, який укладено 01.01.2007р. з КП ДЄЗ «Центральний» про користування підсобним приміщенням, тому користується спірним приміщенням тривалий час правомірно.

Треті особи ОСОБА_5 і ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги представництва.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010р. позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 і позов представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради до ОСОБА_2 задоволено.

Суд зобовязав ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняте нежитлове підсобне приміщення площею 8,16кв.м., розташоване в будинку № 4 по провулку Ушинського в м. Одесі. Суд постановив виселити ОСОБА_2 з нежитлового підвального приміщення площею 8,16кв.м., розташованого в будинку № 4 по провулку Ушинського в м. Одесі. (а.с.173, 174-176, 211).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову, з посиланням на те, що суд необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, порушив при цьому норми матеріального та процесуального права (а.с.177).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06грудня 2010р. про задоволення позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради і представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не відповідає.

Судом першої інстанції у порушенні вимог ст.ст.212-214 ЦПК України належним чином не зясовані фактичні обставини справи щодо права власності позивачів на спірне приміщення.

Задовольнивши позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради і представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, суд першої інстанції, пославшись на вимоги ст.ст.317, 387 ЦК України виходив з того, що власником вказаного майна є територіальна громада в особі Одеської міської ради, а представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради, який уповноважений радою здійснювати управління комунальним майном, і тому має право вимагати виселення відповідачки з вказаного підвального приміщення.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та відповідним документам.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 була квартиронаймачем ізольованої квартири АДРЕСА_2 в. м. Одесі. На підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 02 лютого 2007р. власниками вказаної квартир в рівних частка є ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_7 (а.с.180).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за №3320 від 26.12.2006р. відповідачки ОСОБА_2, як квартиронаймачу ізольованої квартири АДРЕСА_1, було надано підсобне підвальне приміщення площею 10,49кв.м., яке розташоване під квартирою № 9 на склад родини в три особи (а.с.12).

Також розпорядженням Центральної районної адміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 412 від 28.12.1996р. було надано відповідачу ОСОБА_1 нежиле приміщення площею 12,97кв.м., розташоване у підвалі фасадного флігелю будинку № 4 по провулку Ушинського в м. Одесі (а.с.13).

Твердження позивачів, що на підсобне приміщення площею 8,16кв.м. у вказаному будинку розпорядження на імя ОСОБА_1 або на імя ОСОБА_2 не надавалося, та вказане приміщення було зайнято самовільно не відповідає дійсності.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду договори №10/298 від 01 жовтня 2008р. і №10/298 від 01 січня 2010р., які були укладені між КП «ЖКС «Порто-Франковський» і ОСОБА_1 на користування підсобним приміщенням площею 8,16кв.м., розташованим по провулку Ушинського №4 в м. Одесі. Також ОСОБА_1 надав суду багато численні квитанції про сплату послуг за користування вказаним приміщенням (а.с.189,190, 194-204).

На думку судової колегії, вказані обставини суперечать твердженню позивачів про те, що відповідачі займають спірне приміщення самовільно.

Судова колегія протягом всього розгляду справи в апеляційній інстанції неодноразово надавала позивачам час представити суду апеляційної інстанції відповідні документи на підтвердження того, що власником підсобного приміщення площею 8,16кв.м є територіальна громада в особі Одеської міської ради, але позивачі не надали такі документи. Навпаки з наданих представником Приморської районної адміністрації документів вбачається, що станом на 25 листопада 2011р. в КП «ОМБТІ та РОН» нежиле підсобне приміщення площею 8,16кв.м. по провулку Ушинського №4 в м. Одесі не зареєстровано (а.с.289). Також згідно відповіді КП ЖК «Порто-Франківський» вказане підприємство створене на підставі рішення Одеської міської ради за №1165-У від 05.04.2007р., та розпорядженням Одеського міського голови за №97-01 від 28.01.2003р. КП «ДЕЗ «Центральне» був переданий на баланс будинок №4 по провулку Ушинського в м. Одесі, та у звязку з тим, що КП «ЖКС «Порто-Франковський» є правонаступником КП «ДЕЗ «Центральне», вищевказаний будинок знаходиться на балансі КП «ЖКС «Порто-Франковський».

Судом першої інстанції не були зясовані вказані обставини та не вирішено питання про залучення до справи КП «ЖКС «Порто-Франковський».

Крім того, слід зазначити, що суд в порушені вимог ЖК України прийняв рішення про виселення ОСОБА_2 з нежитлового підвального приміщення площею 8,16кв.м., оскільки ЖК України не передбачено виселення з нежитлових підвальних приміщень.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004р. №4-рп/2004 зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п.1.1).

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Нежиле приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин.

Вирішив даній спір суд першої інстанції не перевірив той факт, що спірне приміщення є нежилим та чи перебувало та перебуває воно у спільній власності у жителів будинку, чи є воно комунальною власністю та хто саме є власником спірного приміщення, як нежилого.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради та представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не надали відповідні докази в обґрунтування своїх позовних вимог.

Ураховуючи те, що судове рішення суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, відповідно до ч.1 п. 2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 п.3 і п.4 ст.309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судова колегія вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010р. необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого підсобного приміщення, і у задоволені позову представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради до ОСОБА_2 про виселення, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2010р. скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого підсобного приміщення відмовити.

У задоволені позову представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради до ОСОБА_2 про виселення, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_4 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_8