Справа № 22-ц-2114/11 Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 14.04.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.M.,

суддів: Данілова О.М., Мельника Я.C.,

при секретарі Ходаковській А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ ЕЛ» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Картаміра», Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ ЕЛ» про захист прав споживача та відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом посилаючись на те, що 25 грудня 2009 року вона для себе та ще для двох пасажирів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, придбала шість авіаквитків на авіарейси авіакомпанії «АероСвіт». Покупка була здійснена у агента авіакомпанії - ТОВ «КартаМіра».

Із зазначених авіаквитків - три на авіарейс № VV 0207 W іаршрутом «Київ- Варшава», з вильотом із Києва 15 лютого 2010 року о 09 год. 20 хв., та ще три на авіарейс № VV 0208 W маршрутом «Варшава-Київ», з вильотом з Варшави

19 лютого 2010 року о 21 год. 00 хв., вартість кожного квитка по 870 грн. 00 коп..

15 лютого 2010 року вона, у повній відповідності придбаному авіаквитку, вчасно здійснила авіапереліт за маршрутом «Київ-Варшава».

19 лютого 2010 року в аеропорту Варшави їй стало відомо від працівників інформаційного бюро аеропорту про те, що ще чотири тижні і ому ЗАТ «АК «АероСвіт» було змінено час рейсу маршрута «Варшава-Київ» з аеропорту Варшава з 21 год. 00 хв. на 09 год. 00 хв..

В зв'язку із зміною рейсу вона не змогла вилетіти з Варшави 19 лютого 2010 року о 21 год. 00 хв. і дісталася м. Києва потягом № 1251 о 16 год. 45 хв.

20 лютого 2010 року.

Відповідачами не було вчинено дій для недопущення такої ситуації, більше того ними також не було вчинено дій на усунення її наслідків, на претензії надійшли лише вибачення, в зв'язку з чим їй було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ ЕЛ» на користь ОСОБА_2 1315 гри. 00 коп. матеріальних збитків, 5000 гри. 00 коп. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ТІ ЕЛ» просить скасувати рішення суду з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог пЛ ч.2 стЛ167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смерті фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до стЛ37 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач не надав суду доказів, які б підтвердили повністю розмір завданих моральних збитків, таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зменшений розмір моральних збитків, пов'язаний з фактичними обставинами справи, а саме: придбання нових квитків на потяг, нервування з приводу зміни рейсу, зміна умов виїзду та приїзду до міста Києва, а також зміна рівня комфортності поїздки (з літака на потяг) та зміна тривалості перебування у дорозі.

Намагаючись спростувати висновки суду, апелянт наполягає на тому, що в його обов'язки не входило повідомляти пасажирів про зміну часу рейсу, а також посилається на ту обставину, що стягнення може бути проведено з відповідача тільки у випадку коли споживачу заподіяно моральну шкоду у вигляді небезпечної для життя послуги. В даному випадку, апелянт не вважає, що його послуга була небезпечною для життя, а тому просив у задоволенні позову позивача відмовити у повному обсязі.

Далі, апелянт посилається на вимоги п. 5 ч. І ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачає що право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяно небезпечною для життя та здоров'я людей продукцією (товар, робота, послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб).

Разом з тим, колегія суддів прийшла до висновку, що застосування даної правової норми при розгляді позовних вимог позивача не може бути прийнято д0 уваги та не є коректним, так як не стосується суті, предмету позовних вимог.

Згідно з вимогами, які викладені в договорі, який був укладений між ЗАТ «Авіакомпанія Аеросвіт» та апелянтом, обов'язок повідомляти про зміну рейсу покладається на останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ, заздалегідь, у строки передбачені договором, повідомило апелянта про зміну часу вильоту рейсу з Варшави, але апелянт свій обов'язок про повідомлення пасажира (тобто позивача) належним чином не виконав, а тому повинен нести матеріальну та моральну відповідальність, як винна особа.

За наведених обставин, колегія суддів, дійшла обгрунтованого висновку про стягнення з відповідачів ТОВ «БІ TI EJ1» матеріальної шкоди 1315 грн. 00 коп. та часткове задоволення у відшкодуванні моральної шкоди у розмірі 1000 грн., у зв'язку з чим, ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ TI EJI» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2010 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, стягнувши на користь ОСОБА_5 1000 гривень з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ TI EЛ».

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаці|іному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді