Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-31/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В., при секретарі судового засідання Фінько О.П., за участю: представників позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3О, представника відповідачки ОСОБА_4І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської Ради Миколаївської області, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської Ради Миколаївської області, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В позовній заяві зазначено, що позивач ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 з 09 березня 2002 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2010 р. шлюб між сторонами було розірвано, а 27 квітня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано розірвання шлюбу. За час подружнього життя, сторони за спільні кошти придбали квартиру №25 (двадцять пять) у будинку №32 (тридцять два), що розташований по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області, покупцем якої в договорі зазначено відповідачку по справі ОСОБА_7 Крім того, за рахунок спільних коштів сторони також придбали легковий автомобіль SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, який також зареєстрований за відповідачкою згідно письмового договору купівлі-продажу від 18 квітня 2008 р.

Посилаючись на викладене, а також на те, що сторони не можуть поділити вказане майно добровільно, позивач ОСОБА_5 просив позов задовольнити, провести поділ спірного майна між ним та відповідачкою, визнавши за ним право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири та на ? частку вищевказаного легкового автомобіля, передавши йому автомобіль у власність та стягнувши з нього на користь відповідачки 1/2 частку вартості автомобіля з врахуванням суми кредиту виплаченого ним після розірвання шлюбу в сумі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп, а також 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. залишок кредиту по договору та поклавши на нього обов'язок сплатити вказаний залишок кредиту банку.

25 серпня 2010 р. відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про поділ спільно нажитого майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири №25 (двадцять п'ять) в будинку №32 (тридцять два) по вулиці Жовтневої революції в місті Вознесенськ Миколаївської області з урахуванням інтересів малолітньої дитини та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частку від сплаченої суми за автомобіль, що становить 86 884 (вісімдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2010 р. зустрічна позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання за відповідачкою

ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки квартири №25 (двадцять п'ять) в судинку (тридцять два) по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області з урахуванням інтересів малолітньої дитини, та стягнення на її користь з позивача ОСОБА_5 1/2 частину від сплаченої суми за автомобіль - 86 884 (сімдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп. обєднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2010 р. позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання права власності на 1/2 частку автомобіля SSANG YONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, виділення автомобіля у власність позивача, стягнення з останнього на користь відповідачки ОСОБА_3 компенсації 1/2 частки вартості автомобіля, з врахуванням суми кредиту виплаченого ним після розірвання шлюбу в розмірі 7 500 (сім тисяч пятсот) грн. 00 коп, а також 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. залишок кредиту по договору та зобовязання останнього сплатити вказаний залишок кредиту банку, за заявою позивача було залишено без розгляду.

В подальшому відповідачка ОСОБА_3 уточнила вимоги в частині поділу автомобіля та остаточно просила стягнути з позивача на її користь 1/2 частку вартості автомобіля SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM і передати вказаний автомобіль у власність останнього. Також просила стягнути з позивача ОСОБА_5 кошти, які були сплачені нею після розірвання шлюбу, як залишок кредиту за автомобіль. Позовні вимоги в частині поділу квартири залишила без змін.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2011 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Орган опіки та піклування Вознесенської міської Ради Миколаївської області.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на те, що право власності на спірне майно оформлено лише на відповідачку ОСОБА_3О, просили позов ОСОБА_5 задовольнити. При цьому, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також просили вирішити питання щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат по справі, до складу яких увійшли: судовий збір в розмірі 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 00 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Зустрічний позов ОСОБА_3 визнали частково, вважали, що при проділі квартири відсутні підстави для відступу від засад рівності часток подружжя у спільному майні. Разом з тим, не заперечували проти поділу автомобіля, шляхом виділу автомобілю SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, у власність позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з стягненням з останнього на користь відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 65 786 (шістдесят пять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 27 коп. компенсації її 1/2 частки у вказаному автомобілі. Вимоги в частині стягнення коштів, сплачених як залишок за кредитним договором за автомобіль, а також судових витрат у справі не визнали та просили в цій частині відповідачці ОСОБА_3 відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_5 визнали частково. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі. При цьому, при вирішенні питання щодо поділу квартири просили відступити від засад рівності часток подружжя у спільному майні та провести поділ придбаної під час шлюбу квартири №25 (двадцять пять) у будинку №32 (тридцять два) по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області, з врахуванням інтересів малолітньої дитини, визнавши за позивачем ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку спірної квартири, а за відповідачкою на 2/3 частки обумовленої квартири. Також просили вирішити питання щодо стягнення судових витрат по справі, до складу яких увійшли судовий збір в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп, витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп, та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1 083 (одна тисяча вісімдесят три) грн. 60 коп. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської Ради Миколаївської області, в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду справа розглянута у відсутність третіх осіб, оскільки в справі є достатньо

матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_5, 04липня ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, та відповідачка ОСОБА_5 (до шлюбу - Дар'єва) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, знаходились в зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2002 р.

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне), серія І-ФП №115447, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 03 лютого 2010 p., на утримання якого позивач ОСОБА_5 зобов'язаний щомісячно сплачувати на користь відповідачки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 09 квітня 2003 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7, 78).

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2010 р. Розлучення зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.31).

19 грудня 2003 р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири, в якому покупцем вказана відповідачка ОСОБА_3, була придбана трьохкімнатна квартира №25 (двадцять пять) у будинку №32 (тридцять два) по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області, житловою площею 36. 0 кв.м., загальною площею 58.6 кв.м. та яка складалася з: коридору, площею 4.6 кв.м., кладової, площею 0.8 кв.м, шафи, площею 0.2 кв.м, кухні, площею 7.4 кв.м, житлової кімнати, площею 17.2 кв.м, житлової кімнати, площею 11.7 кв.м, шафи, площею 0.5 кв.м, житлової кімнати, площею 7.1 кв.м, санвузла, площею 1.2 кв.м, санвузла, площею 2.5 кв.м, коридору, площею 3.2 кв.м, балкону, площею 0.9 кв.м, лоджії, площею 1.3 кв.м. Вказаний договір був посвідчений ОСОБА_9М, приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №2653 (дві тисяча шістсот пятдесят три).

Згідно з приписами ст.5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу, норм розділу VII Прикінцеві положення СК України, правовий статус майна щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (утворення).

Так, відповідно до ст.ст.22,28 КпШС УРСР (в редакції 1969 p.), які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині визначення правового статусу майна, нажитого подружжям до 01 січня 2004 р, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За таких обставин та враховуючи, що спірне майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі (вказана обставина сторонами не оспорювалась), тому суд вважає, що воно є спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_7

До сімейних відносин, які вже існували на час спірних правовідносин (дата купівлі - продажу спірної квартири - 19 грудня 2003 p.), норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обовязків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обовязки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Так, за правилами ч,1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають npcfeo на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ст.28 КпШС УРСР та ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також, при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд має встановлювати обсяг спільно нажитого майна та з'ясувати як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

При цьому, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто, збільшення частки майна на користь того з подружжя, з ким проживає дитина, можливе при наявності певної умови якщо розмір аліментів, які така особа одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір прожиткового мінімуму, в тому числі і для дітей віком від 6 до 18 років встановлюється Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати».

Разом з тим, посилання відповідачки ОСОБА_3 на можливість збільшення її частки у спільному майні подружжя з урахуванням інтересів її малолітньої дитини є необгрунтованими через наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього Кодексу.

Ст.212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні переконливих доказів про те, що розмір аліментів, які сплачує позивач ОСОБА_5, не достатній для утримання дитини, відповідачкою не було надано. Питання про збільшення розміру аліментів, чи спонукання позивача ОСОБА_5 надавати інші кошти чи допомогу для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування сина відповідачкою не ставилось. Окрім того, не підтвердилася і та обставина, що позивач ОСОБА_5 за час подружнього життя не дбав про сім'ю або витрачав майно на шкоду інтересам сімї.

Оскільки будь - яких доказів про існування домовленостей між сторонами по справі щодо спірного майна не надано, суд приходить до висновку, що їх частки у спільному майні є рівними, тому враховуючи наведені обставини та положення ст.28 КпШС УРСР та ч.1 ст.70 СК України суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частку квартири №25 (двадцять пять) у будинку №32 (тридцять два), який розташований по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області.

За правилами ст.15 ЦК України, суд захищає порушені, невизнанні чи оспорювані права.

Виходячи з наведених обставин та вказаних положень закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги відповідачки в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вирішення вимог в частині поділу рухомого майна - автомобілю SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, суд виводить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2008 р. за договором укладеним в протій письмовій формі, сторонами був придбаний спірний автомобіль та виходячи з положень ст.60 СК України, цей автомобіль є спільною сумісною власністю останніх.

При цьому, поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України, тому з урахуванням положень ст.70 СК України суд вважає рівними частки сторін у вказаному автомобілі.

За правилами частин 2,4,5 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливо за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

В суді представники позивача та відповідачка погоджувались, що автомобіль повинен бути виділений в натурі позивачеві, який згоден сплатити відповідачці вартість її частки, а остання не заперечувала проти такого.

Отже, враховуючи, що з позовом про поділ автомобілю звернулася саме ОСОБА_3, яка просила не залишати автомобіль їй з виплатою ОСОБА_5 вартості його частки, а про виділ цього майна останньому та погоджувалась з виплатою їй компенсації за її частку, то в силу положень ч.2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне провести поділ цього майна, виділивши автомобіль SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, у власність ОСОБА_5 та стягнувши з останнього на користь ОСОБА_3 вартість 1/2 частки, що становить 65 786 (шістдесят пять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 27 коп. (сторони погодились з такою оцінкою рухомого майна).

Щодо вимог відповідачки ОСОБА_3 про стягнення коштів, які остання достроково сплатила як залишок кредиту за спірний автомобіль, суд виходить з наступного.

Так, СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.З ст.61 СК України).

Згідно ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'є. Тобто, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Між тим, вирішуючи дане питання, необхідно враховувати такий чинник як стан погашення кредиту. Оскільки на дату поділу спірного майна кредит повністю погашений, то суд приходить до висновку, що спільне сумісне майно подружжя підлягає поділу між чоловіком та дружиною за загальним правилом рівності часток та предметом поділу в даному випадку є рухоме майно (автомобіль), а ні кошти, що були сплачені за кредитним договором. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так, позивачем ОСОБА_5 відповідно до наявних у матеріалах справи оригіналів квитанцій понесені судові витрати: 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 00 коп., судового збору, 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідачкою ОСОБА_3 відповідно до доданих оригіналів квитанції сплачено наступні судові витрати: судовий збір в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп., та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1 083 (одна тисяча вісімдесят три) грн. 60 коп.

За таких обставин, з позивача ОСОБА_5 на користь відповідачки ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у справі в розмірі 935 (девятсот ?ридцять п'ять) грн. 66 коп. (судовий збір в розмірі 393 (триста девяносто три) грн. 86 коп., витрати на проведення судової експертизи в розмірі 541 (п'ятсот сорок одна) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської Ради Миколаївської області, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської Ради Миколаївської області, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Провести поділ нерухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частку квартири №25 (двадцять пять) у будинку №32 (тридцять два), що розташований по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частку квартири №25 (двадцять пять) у будинку №32 (тридцять два), що розташований по вулиці Жовтневої Революції в місті Вознесенськ Миколаївської області.

Провести поділ рухомого майна - автомобілю SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, що є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6.

Виділити автомобіль SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM, у власність ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 65 786 (шістдесят п'ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 27 коп. компенсації її 1/2 частки у вказаному автомобілі SSANGYONG ACTYON А230, 2008 року випуску, реєстраційний номер BE 0597 AM.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати по справі в розмірі 935 (дев'ятсот тридцять пять) грн. 66 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Серебрякова