АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-259,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 19 Доповідач Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця «22» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Пузанової Л.В.

Суддів: Воронцової Л.П., Фурман Т.Г. при секретарі Третьяковій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від «01» листопада 2010 року в справі

за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки та усунення перешкод в розпорядженні майном,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки недійсним та усунення перешкод у користуванні майном, зазначаючи, що 31 січня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, укладеним між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_3 передав в іпотеку банку житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. 31 Східна,№48 в м.Херсоні.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 20 лютого 2008 року за ним, позивачем, визнано право власності на зазначений будинок.

Посилаючись на те, що накладена в звязку з посвідченням наведеного вище іпотечного договору заборона відчуження будинку перешкоджає йому, як власнику, розпоряджатися ним на свій розсуд, позивач просив суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений та посвідчений нотаріально між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 31 січня 2006 року і скасувати заборону відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в м.Херсоні по вул. 31 Східній,48.

Справа розглядалася судом двічі.

Ухвалою від 27 вересня 2010 року, викладеній у протокольній формі, суд за заявою позивача залучив до участі в справі як відповідача ОСОБА_3

Рішенням суду від 02 листопада 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, зазначаючи, що висновки суду в спірних правовідносинах суперечать нормам матеріального права щодо недійсності правочинів та положенням Закону України «Про іпотеку».

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 доводи скарги не визнав, а рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов у повному обємі, суд виходив з того, що дії відповідача щодо збереження іпотеки на належний позивачеві на праві власності будинок перешкоджають останньому реалізувати право власника на розпорядження майном.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права, що регулюють правовідносини, які виникають із правочинів.

Так, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований в м.Херсоні, вул. 31 Східна,48, є предметом іпотеки за договором, укладеним між ЗАТ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 31 січня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором.

На час укладення договору іпотеки вказаний вище будинок належав на праві власності ОСОБА_3 на підставі укладеного ним з позивачем ОСОБА_2 та посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу від 30.01.2006 року. Право власності ОСОБА_3 на цей будинок було зареєстровано в установленому законом порядку в Херсонському бюро технічної інвентаризації 30.01.2006р. за №11756.

31 січня 2006 року приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в звязку із посвідченням іпотечного договору наклала заборону відчуження зазначеного в договорі жилого будинку за адресою: м.Херсон, вул. 31 Східна,48, що належить ОСОБА_3, до припинення іпотечного договору /а.с. 84-89/.

В лютому 2007 року між ОСОБА_2, як продавцем спірного будинку та ОСОБА_3, як його покупцем, виник спір щодо передачі ОСОБА_3 за придбаний будинок грошових коштів.

20 лютого 2008 року апеляційний суд Херсонської області за даним спором ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2; договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами №48, що знаходяться в м.Херсоні по вул. 31 Східна, укладений 30 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №295, розірвав і визнав за ОСОБА_2 право власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами під №48, що знаходиться в м.Херсоні по вул. 31 Східна /а.с. 8-9/.

Повернувши у власність вказаний будинок, ОСОБА_2 обмежений у розпорядженні цим будинком в звязку з накладеною нотаріусом забороною відчуження до припинення іпотечного договору.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що заборона відчуження будинку стосувалася зобовязань ОСОБА_3, а не ОСОБА_2, який не є поручителем, в тому числі, майновим, останнього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не має жодних обовязків перед ПАТ КБ «Приватбанк», а тому належне йому майно не може перебувати під забороною відчуження за договором іпотеки, який він не укладав.

При цьому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано не прийняв до уваги заперечення відповідача щодо збереження обтяження будинку іпотекою з посиланням на положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», оскільки зазначена норма матеріального права передбачає дійсність іпотеки для набувача нерухомого майна предмета іпотеки у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця з дотриманням передбаченого цим законом порядку.

У спірних правовідносинах йдеться про повернення ОСОБА_2 його прав власника в звязку з розірванням договору відчуження нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині скасування заборони відчуження спірного житлового будинку постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування та відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову в цій частині немає.

Разом з тим, задовольняючи вимогу про визнання недійсним договору іпотеки, стороною в якому позивач не був, суд не врахував, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК саме на момент вчинення правочину.

Оскільки наявність таких підстав у спірних правовідносинах не встановлена і на такі підстави в обґрунтування позову ОСОБА_2 не посилається, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо недійсності договору іпотеки, який ОСОБА_3 уклав з банком, будучи власником предмета іпотеки, не відповідають обставинам справи та вимогам цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому є неправильними.

Рішення суду в частині визнання недійсним договору іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині з наведених вище підстав.

В решті частині доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і як такі, що не ґрунтуються на законі, підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, ст.ст. 203,215 ЦК України, ст.23 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст. ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» частково задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 листопада 2010 року в частині визнання недійсним договору іпотеки скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки відмовити за необґрунтованістю.

В решті частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Копія вірна:

Суддя: Л.В.Пузанова

бт.