Справа №: 2-21/11
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" березня 2011 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Поповича С.М.

при секретарі Карпушевій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2009 року позивач звернувся з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_1, Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради, ОСОБА_3 за участю третіх осіб державного нотаріуса ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання вчинити певні дії: змінити договір купівлі-продажу, визнати незаконним правовий акт, що порушує право власності та зобовязати винести нове рішення і розділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя з виділенням в натурі.

Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги і в своєму позові до Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради та ОСОБА_3 просив суд визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, розподілити майно, виділивши в натурі кожному по ? частині та зобовязати видати кожному відповідне свідоцтво про право власності.

Ухвалою суду за згодою учасників процесу позовні вимоги розєднані в самостійні провадження.

Позивач в позові до ОСОБА_3, Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради просив суд вирішити спір по визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в період з 1995 року по 2008 рік перебував в шлюбі з відповідачкою.

В період спільного проживання згідно договору купівлі-продажу за спільні кошти 19.11.2005 року вони придбали частку у виді 17/100 приміщення незавершеного будівництва, що складало 66 % готовності незавершеного будівництва по вул. 6-го Грудня, 89 міста Олександрії.

Перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти позивач з відповідачкою добудували приміщення, про що був складений акт державної приймальної комісії про прийняття обєкта в експлуатацію.

Посилаючись на ст.ст. 62, 63 СК України, позивач просив суд визнати зазначене спірне приміщення спільною сумісною власністю подружжя.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник позов не визнали, заперечуючи право позивача на спірне майно в звязку з відсутністю його трудових та фінансових затрат на придбання приміщення та його добудування.

Представник Олександрійської міської ради та виконавчого комітету Олександрійської міської ради позов не підтримав, заперечуючи будь-яку зацікавленість у вирішенні даного спору.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити на підставі наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 і відповідачка ОСОБА_3 в період з 06.05.1995 року по 11.08.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

З травня 1999 року відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована підприємцем, що підтверджується відповідним свідоцтвом, копія якого долучена до матеріалів справи, і на момент судового розгляду продовжує займатися бізнесом.

Згідно договору купівлі-продажу частки приміщення незавершеного будівництва від 19.11.2005 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_1, ОСОБА_3 за згодою позивача, що підтверджується його заявою, купила у ОСОБА_5 за 2000 грн. 17/100 частки приміщення незавершеного будівництва, що складає 66 % готовності, по вул. 6-го Грудня, 89 міста Олександрії.

Розпискою, копія якої долучена до матеріалів справи, підтверджується, що фактично ОСОБА_5 19.11.2005 року отримав за продаж 17/100 частин спірного приміщення 25000 доларів США.

Згідно заяви ОСОБА_2 на імя приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 19.11.2005 року в день оформлення вищезазначеного договору позивач дав згоду своїй дружині відповідачці ОСОБА_3 на купівлю 17/100 частин спірного приміщення, при цьому в заяві зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання обєкта нерухомості, є спільною сумісною власністю подружжя. Придбана частка приміщення також буде обєктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається за час шлюбу.

Рішенням державної приймальної комісії від 14.09.2006 року кафе та адміністративне приміщення по вул. 6-го Грудня, 89 м. Олександрії після реконструкції незавершеного будівництвом вбудовано-прибудованого приміщення прийнято в експлуатацію.

Згідно свідоцтва про право власності від 09.12.2008 року, виданого Олександрійським міським головою на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 21.09.2006 року зазначене кафе та адміністративне приміщення належить ОСОБА_3.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Зокрема, позивач не надав суду доказів, які б достовірно підтвердили, що дійсно були спільні трудові і грошові затрати на придбання недобудованого спірного приміщення і послідуючої її добудови.

Суд визнає доводи і показання відповідачки ОСОБА_3, допитаної судом як свідка, про те, що приміщення кафе було придбане за кошти відповідачки, як підприємця, яка тривалий час займалася бізнесом. В послідуючому ОСОБА_3 замовила за свої кошти робочий проект реконструкції приміщення і здійснила його добудову.

Доводи позивача та його представника про те, що доказом спільної сумісної власності майна є його письмова згода на придбання спірного обєкту, розписка ОСОБА_5, підпис позивача в акті державної приймальної комісії суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не свідчать про наявність у позивача, який не займається бізнесом, грошових коштів. Будь-якою іншою трудовою діяльністю позивач не займався і не працював.

Відповідачка ОСОБА_3 не заперечує, що позивач дійсно міг розписатися замість неї в акті державної приймальної комісії і передати згідно розписки належні їй грошові кошти ОСОБА_5

Кошти, які вносилися у ТОВ «Віатекс» від імені позивача, також належали їй особисто.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що придбання 17/100 частин приміщення незавершеного будівництва по вул. 6-го Грудня, 89 м. Олександрії та подальша його добудова з послідуючою реєстрацією як завершеного будівництва та експлуатацією у виді кафе було здійснено за особисті кошти відповідачки ОСОБА_3

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу за особисті кошти, є його особистою приватною власністю.

Таким чином, суд визнає, що куплений та добудований позивачкою обєкт нерухомості кафе та адміністративне приміщення по вул. 6-го Грудня, 89 м. Олександрії є особистою власністю відповідачки ОСОБА_3

Відповідно до положень ст. 61 СК, ст. 52 ЦК України майно фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя може мати право на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Позовні вимоги до Олександрійської міської ради та виконавчого комітету Олександрійської міської ради суд визнає необґрунтованими, що дає підстави для відмови в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради про визнання майна у виді 17/100 частин приміщення незавершеного будівництва, що складає 66 % готовності і яке знаходиться у м. Олександрії по вул. 6-го Грудня, 89, спільною сумісною власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Кіровоградської області на протязі 10 днів після проголошення.

Суддя: