Справа №2-488/11
РІШЕННЯ

Іменем України

29.08.2011 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Чішман Л.М.

при секретарі Вакарчук О.В., Козир Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування, купівлі-продажу недійсними та повернення внатурі безпідставно набутого майна,-

встановив:

Позивачі 15.03.2010 р. звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що 22.07.1999 року ОСОБА_2 за власні кошти придбав для проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 - своїм батькам однокімнатну квартиру в АДРЕСА_1.

14 вересня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вказану квартиру подарували ОСОБА_2

12.08.2003 р. померла мати позивача ОСОБА_6 Батько ОСОБА_1 був хворим тому ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_5 за оплату доглядати за батьком, остання проживала разом з хворим батьком в квартирі по вул. Крошенській, 41 кв.14. в м.Житомирі.

В подальшому заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розподіл частки у спадковому майні та визнання факту прийняття спадщини, визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ? частини квартири( яка не була прийнята ОСОБА_2А.) після смерті ОСОБА_6 та визнано право власності на вказану частину квартири.

23.11.2009 року шляхом обману ОСОБА_5 отримала за договором дарування від ОСОБА_1 спірну квартиру, яку в подальшому 29.12.2009 року продала ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За таких обставин позивачі просять визнати недійсними договори дарування від 23.11.2009 року, купівлі-продажу від 29.12.2009 р. квартири АДРЕСА_2, зобовязати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повернути безпідставно набуту квартиру.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Зазначив, що ухвалою Богунського районного суду від 01.10.2010 року заочне рішення відповідно до якого визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ? частини квартири( яка не була прийнята ОСОБА_2А.) після смерті ОСОБА_6 та визнано право власності на вказану частину квартири скасовано, в подальшому позовні вимоги залишено без розгляду.

Відповідачі ОСОБА_3 ( за їх участі в судовому засіданні) та їх представник позовні вимоги не визнали просили відмовити в задоволенні позову при цьому посилались на те, що на час укладання договору купівлі-продажу рішення суду від 15.10.2009 року було чинним, позивач ОСОБА_2 за договором дарування дар не прийняв, оскільки знаходився за межами України, договір дарування не зареєстрував.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином про що свідчить оголошення в газеті.

Вислухавши представника позивачів, відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що, 22.07.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу набули право власності на квартиру АДРЕСА_3.

14.09.2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подарували квартиру АДРЕСА_3 своєму синові ОСОБА_2. Даний договір державну реєстрацію не пройшов.

12.08.2003 року померла ОСОБА_6

Заочним рішенням Богунського районного суду від 15.10.2009 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл частки в спадковому майні, встановлення факту прийняття спадщини, визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ? частини квартири( яка не була прийнята ОСОБА_2А.) після смерті ОСОБА_6 та визнано право власності на вказану частину квартири.

23.11.2009 року ОСОБА_5 отримала за договором дарування спірну квартиру від ОСОБА_1

29.12.2009 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою Богунського районного суду від 01.10.2010 року заочне рішення від 15.10.2009 року відповідно до якого визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_1 ? частини квартири( яка не була прийнята ОСОБА_2А.) після смерті ОСОБА_6 та визнано право власності на вказану частину квартири скасовано.

Ухвалою від 01.10.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розподіл частки у спадковому майні та визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності залишено без розгляду.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу

Частиною 1 статті 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

В судовому засіданні доказами по справі підтверджено, що власник спірного приміщення позивач ОСОБА_2 не відчужував приміщення, не мав наміру укладати договір відчуження майна.

Квартира подарована ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_7 належала дарувальнику на підставі скасованого рішення, що вказує на відсутність у останнього права власності .

В подальшому квартира продана відповідачкою ОСОБА_5 в той час, як вона набула права власності шляхом обману- представляла інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, рішення за результатами розгляду є скасованим.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК майно не можна витребувати у нього. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала від виконання цього правочину. Зі змісту розписки від 29.12.2009 року вбачається, що ОСОБА_5 продала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірну квартиру за 25200 дол. США .( а. с. 130).

На підставі вказаної норми матеріального права, відповідно до зазначених обставин, суд зобовязує ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказане майно- 25200 дол. США.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано в гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Згідно з довідкою Національного банку України курс гривні до долара США станом на 29.08.2011 року , складає 797,07 грн. за 100 доларів США, таким чином вартість майна в гривні становить 25200,00 дол. США х 7,9707 грн. = 200861,64 грн.

Посилання представника відповідача на відсутність державної реєстрації договору дарування від 14.09.2000 року як на умову того, що договір не є укладеним та не прийняття майна обдарованим є безпідставним, оскільки вимога щодо державної реєстрації правочинів набула чинності з 01.01.2004 року, а на передачу майна обдарованому вказує наявність у обдарованого нотаріально посвідченого договору дарування ( ст. 722 ЦК України)

Керуючись ст.ст. 244, 227 ЦК України( 1963 року), ст.ст. 203, 215, 216, 319, 330,722 ЦК України( в редакції 2003 року), ст.ст. 10,11, 59, 60, 169, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 23 листопада 2009 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір від 29.12.2009 р. купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4.

Зобовязати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 25200 дол. США, а в випадку відсутності цього майна стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 еквівалент в гривні в сумі 200861,64 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: