АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-3892/11 Справа № 22ц-3892/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу гаража недійсним, визнання права власності на гараж, усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні гаражем, визнання незаконним рішення виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_5, гаражний кооператив «Степовий»; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на гараж, визнання незаконним рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2003 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнила в ході розгляду справи(а.с.2-3,82,161-162,т.1) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу гаража недійсним, визнання права власності на гараж, усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні гаражем, визнання незаконним рішення виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_5, гаражний кооператив «Степовий».

Позивачка зазначала, що у 1965році разом з чоловіком ОСОБА_8, який помер 09.12.1990року, самовільно побудували гараж по вул.Степовій у м.Вільногірську, у 1978році реконструювали гараж. У 1978році було створено гаражний кооператив «Степовий», збудованому гаражу присвоєно №79.

За життя чоловіка гаражем користувався його рідний брат ОСОБА_6, згодом гаражем почала користуватися ОСОБА_3, дочка останнього.

У жовтні 2002року ОСОБА_3, яка діяла від імені її дочки - ОСОБА_9, за усною угодою продала гараж ОСОБА_4, який отримав в БТІ технічний паспорт на гараж на своє ім*я. На вимогу звільнити гараж та передати ключі, ОСОБА_4 змінив замки на вхідних дверях, чим позбавив права користування та розпорядження гаражем.

У жовтні 2002року звернулася до Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області із заявою про узаконення самочинно збудованого гаража №79.

Рішенням Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 листопада 2002року за нею, ОСОБА_10, визнано право власності на вказаний гараж. Проте, їй стало відомо, що рішенням Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 22 серпня 2002року право власності на спірний гараж визнано за ОСОБА_4

Рішенням Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 26 лютого 2003року скасовано рішення Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 серпня 2002року в частині узаконення гаража за ОСОБА_4, а саме його виключено із списку членів гаражного кооперативу «Степовий».

Рішенням Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 03 вересня 2003року за протестом прокурора рішення Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 листопада 2002року скасовано.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила визнати незаконним і скасувати рішення Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 03 вересня 2003року; визнати недійсним усний договір купівлі-продажу гаража; визнати за нею право власності на гараж; усунути перешкоди у користуванні гаражем та стягнути 3000грн. на відшкодування моральної шкоди.

У березні 2003року ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом, який уточнив у травні 2004року(а.с.24,115,т.1), до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на гараж, визнання незаконним рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що у серпні 2002року придбав гараж №79 у гаражному кооперативі «Степовий», який належить ОСОБА_6 Від імені власника гаража виступала його донька, ОСОБА_3 Оскільки гараж збудований самочинно і на нього відсутні будь-які документи, то договір купівлі-продажу укладено усно. Рішенням Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 серпня 2002року за ним визнано право власності на спірний гараж. Однак рішенням Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 листопада 2002року гараж узаконено за ОСОБА_2, а рішенням Вільногірського міськвиконкому від 26 лютого 2003року скасовано рішення Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 серпня 2002року в частині узаконення гаража за ним, його виключено із списку членів гаражного кооперативу «Степовий».

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив визнати незаконним та скасувати рішення Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області від 27 листопада 2002року №560, визнати за ним право власності на гараж та стягнути на відшкодування моральної шкоди 3000грн.(а.с.24,115,т.1).

У січні 2005року ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж, посилаючись на те, що у 1965році без відповідного дозволу побудував гараж і дозволив користуватися ним брату ОСОБА_11, який помер 9.12.1990року. Починаючи з 1977року гаражем фактично розпоряджалася донька ОСОБА_3 Вказуючи на те, що є фактичним власником спірного гаража, просив задовольнити заявлений позов(а.с.164,т.1).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2010 року Дніпропетровська позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаража №79, розташованого в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області, що укладений в усній формі 10.08.2002року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4;

Відмовлено в зобовязанні ОСОБА_4 звільнити гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області від всього належного йому майна та передачі гаража ОСОБА_2; в стягненні 3000грн. з ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди; у визнанні незаконним рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №486 від 03.09.2003року; у визнанні права власності на гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання права власності на гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області, про стягнення 3000грн. з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, у визнанні незаконним рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №560 від 27.11.2002року, відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання права власності на гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області, відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати, ухвалити в цій частині рішення про задоволення заявлених вимог, посилаючись на неповне зясування обставин в зазначеній частині, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 21 серпня 2002року №366 зареєстровано гаражний кооператив «Степовий» та узаконено 128 самовільно збудованих гаражів громадянам згідно додатку списку членів гаражного кооперативу «Степовий», у тому числі гараж №79 узаконено за ОСОБА_4О.(а.с.34-36,40-42,т.2).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560 самовільно збудований гараж №79 в гаражному кооперативі «Степовий» узаконено гр.ОСОБА_2Т.(а.с.43,т.2).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 26 лютого 2003року №102 внесено зміни до рішення виконкому від 21.08.2002року за №366 «Про узаконення самовільно збудованих гаражів по вул.Степова», п.1 рішення викладено в такій редакції: зареєструвати гаражний кооператив по вул.Степова в кількості 126 гаражів; виключити зі списку членів гаражного кооперативу «Степовий»(додаток до рішення) гр.ОСОБА_4(а.с.45,т.2).

21.08.2003року до виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надійшов протест прокурора м.Вільногірська на рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560, яким самовільно збудований гараж №79 в гаражному кооперативі «Степовий» узаконено гр.ОСОБА_2, з посиланням на порушення прав ОСОБА_12, який є власником спірного гаража згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 21 серпня 2002року №366(а.с.79,т.1).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 03 вересня 2003року №486 скасовано рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560 «Про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий» гр.ОСОБА_2Т.(81,т.1).

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 03 вересня 2003року №486, яким скасовано рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560 про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий» за нею, ОСОБА_2, суд виходив з того, що останнє суперечило вимогам ч.3 ст.105 ЦК України 1963року та суперечить ст.376 ЦК України 2003року.

Разом з тим, суд не взяв до уваги, що станом на 21.08.2003року, коли до виконавчого комітету Вільногірської міської ради надійшов протест прокурора м.Вільногірська про скасування рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560, яким самовільно збудований гараж №79 в гаражному кооперативі «Степовий» узаконено ОСОБА_2, з посиланням на порушення прав ОСОБА_4, як власника гаража згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 21 серпня 2002року №366, то питання щодо узаконення спірного гаража за ОСОБА_4 було вирішено рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 26 лютого 2003року №102, яким внесено зміни до рішення виконкому від 21.08.2002року за №366 «Про узаконення самовільно збудованих гаражів по вул.Степова» та у звязку з виключенням ОСОБА_4 із списку членів гаражного кооперативу «Степовий» і зміни кількості осіб, за якими узаконені гаражі, спірний гараж не значився узаконеним за ОСОБА_4О.(а.с.45,т.2). Рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 26 лютого 2003року №102 станом на 03.09.2003року було чинним.

Наведені обставини свідчать, що при розгляді виконавчим комітетом Вільногірської міської ради протесту прокурора від 20.08.2003року на рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560 «Про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий» гр.ОСОБА_2Т.», доказів про порушення прав ОСОБА_4 щодо спірного гаража у наявності не було, у звязку з чим не було підстав для скасування рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560 «Про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий» гр.ОСОБА_2Т.»

Оскільки суд першої інстанції зазначені обставини не взяв до уваги, судове рішення в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову про визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №486 від 03.09.2003року підлягає скасуванню на підставі п.3 ст.309 ЦПК України, з ухваленням рішення в цій частині про задоволення заявлених вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №486 від 03.09.2003року про скасування рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради №560 від 27.11.2002року «Про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий-1» гр.ОСОБА_2Т.».

Крім того, із справи видно, що правовідносини щодо створеного об'єкту нерухомості - гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий», виникли до 01 січня 2004року, тобто в період дії ЦК УРСР в редакції 1963року, яким питання визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку не врегульовано. У зазначений період існував інший порядок визнання права власності на самочинне будівництво. З позовом до суду про захист своїх прав ОСОБА_2 звернулася у лютому 2003року та просила задовольнити позов на підставі норм ЦК України 1963року та Закону України «Про власність».

Розділом другим ЦК України 1963року та ст.15 Закону України «Про власність» регулюються відносини щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Громадяни, які збудували жилі будинки, господарські і побутові будівлі та споруди без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, не набувають права власності на самочинне будівництво, а мають право володіти та користуватися цими будівлями і не вправі розпоряджатися ними.

Таким чином, встановивши вказані обставини, суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_10 права власності на спірний гараж та зобовязання ОСОБА_4 звільнити гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області від всього належного йому майна і передачі гаража ОСОБА_2

Разом з тим, колегія суддів вважає, що за наявності рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 27 листопада 2002року №560 «Про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий» гр.ОСОБА_2Т.», рішення суду в частині обгрунтування відмови ОСОБА_2 в задоволенні вказаних вимог підлягає зміні, оскільки остання не позбавлена можливості вирішити питання щодо права на вказаний гараж у порядку, передбаченому діючим законодавством, у тому числі у порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.2008р. №923(з послідуючими змінами) Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7.02.2002р.(з послідуючими змінами), якими передбачено порядок видачі правовстановлювального документу на обєкт нерухомого майна, та після вирішення зазначених питань у разі порушення права, звернутися за його захистом до суду у встановленому законом порядку.

З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює встановлені правовідносини, доводи апеляційної скарги не спростовують його висновки.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України, колегія суддів, - В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2010 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №486 від 03.09.2003року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №486 від 03.09.2003року задовольнити.

Визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №486 від 03.09.2003року про скасування рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради №560 від 27.11.2002року «Про узаконення самовільно збудованого гаража №79 в гаражному кооперативі «Степовий-1» гр.ОСОБА_2Т.».

Змінити рішення суду в частині обґрунтування відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову про зобовязання ОСОБА_4 звільнити гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області від всього належного йому майна і передачі гаража ОСОБА_2; та в частині відмови ОСОБА_2 у визнанні права власності на гараж №79, розташований в гаражному кооперативі «Степовий» в м.Вільногірську Дніпропетровської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-