Апеляційний суд Житомирської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Котік Т.С.

суддів Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

з участю секретаря Порохні М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення ОСОБА_3

районного суду Житомирської області від 24 листопада 2010 року, -

встановила:

В травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом та в

обґрунтування вимог зазначала, що з 19.10.2007 року до 22.01.2009 року їй на

праві власності належало 35/100 ід. часток будинку 9 по вул. Кооперативній в

м. Олевську Житомирської області.

За вказаний час, вона, як добросовісний набувач, здійснила прибудову

до частини будинку загальною площею 22,6 кв.м. Ринкова вартість

незавершеного будівництва складає 21 843 грн., а тому позивачка просить

стягнути з відповідачки вказану суму, а також 445 грн. за виготовлення

технічної документації для видачі Державного акта про право власності на

земельну ділянку т а 500 грн. за проведення оцінки майна.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 24

листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на

користь ОСОБА_1 17 974 грн. на відшкодування здійснених витрат на

поліпшення майна т а 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення

розгляду справи. Стягнуто з ОСОБА_2 179 грн.74 коп. судового збору на

користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування

рішення суду та просить ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не врахував, що

позивач не має права на відшкодування шкоди, оскільки не є добросовісним

набувачем, прибудова не має спільної з будинком основи та може бути

відокремлена від будинку, не порушуючи його конструкцію, та є самочинним

будівництвом. Окрім того, апелянт вказує на те, що позивачка не надала

доказів на підтвердження нею витрат для поліпшення майна.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши

законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303

ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не

підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що будинок 9 по вул. Кооперативній в м. Олевську

Житомирської області перебував в спільній частковій власності. ОСОБА_2

на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником 65/100

ід. часток будинку, ОСОБА_4- 35/100 ід. часток (а.с.19).

19 жовтня 2007 року ОСОБА_4 продала свої 35/100 ід. часток

будинку 9 по вул. Кооперативній в м. Олевську Житомирської області"

ОСОБА_1 (а.с. 5).

Відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області від 22

січня 2009 року на ОСОБА_2 переведено права та обов'язки

покупця 35/100 ід. часток будинку 9 по вул. Кооперативній в м. Олевську за

договором купівлі - продажу від 19 жовтня 2007 року.

Підставою для задоволення позову стало те, що ОСОБА_4, як

власник частки у спільній частковій власності, не повідомила письмово інших

співвласників, зокрема ОСОБА_2, про намір продати свою частку,

вказавши ціну та інші умови, на яких вона її продає(а.с. 19,20).

За період перебування вищезазначеної частини будинку у власності

ОСОБА_1 (з 19.10.2007 року по 22.01.2010 року), яка відповідно до вимог

ст. 388 ЦК України є добросовісним набувачем, нею здійснено прибудову до

частини будинку розміром 22,6 кв.м, яка рахується незавершеним

будівництвом.

Доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 є недобросовісним

набувачем, оскільки знала про перебування будинку в спільній частковій

власності, є безпідставними. „

Згідно ч.2 ст. 362 ЦК України обов'язок письмово повідомити інших

співвласників про намір продати свою частку, покладено на продавця, а не на

покупця, а тому ОСОБА_5 не знала і не могла знати, про обставини, які

передували укладенню договору купівлі-продажу.

За змістом ч,4 ст.390 ЦК України добросовісний набувач (володілець)

має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть

бути відокремлені від майна без надання йому шкоди. Якщо поліпшення не

можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має

право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його

вартість.

Висновком експерта №4 від 20.09.2010 року встановлено, що прибудова

з підвалом до житлового будинку розміщеного за адресою: Житомирська

область, м. Олевськ, вул. Кооперативна, 9, кв.З є нерухомим майном, оскільки^

має фундамент, розташована на земельній ділянці, та переміщення якої є

неможливим без її знецінення.

Також, експертом встановлено, що прибудова є земельним поліпшенням

та невід'ємним поліпшенням нерухомого майна, її відокремлення від

житлового будинку неможливе без її знецінення та завдання шкоди (а.с.

144,145).

Вищевикладені висновки експертизи спростовують доводи апелянта

про те, що прибудова до будинку є допоміжною та може бути відокремлена від

будинку, не порушуючи його цілісності, та без спричинення шкоди.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 має право на відшкодування

витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна. Вказана сума визначена

висновком експерта від 22.05.2010 року, та становить 17 974 грн., а тому суд

прийшов до правильного висновку та обґрунтовано задовольнив вимоги

позивачки на вказану суму.

Заперечення ОСОБА_2 з приводу невідповідності зазначеної суми,

здійсненим витратам, не спростовані нею в судовому засіданні, а тому є

необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що здійснена позивачкою прибудова до

житлового будинку 9 по вул. Кооперативній в м. Олевську, є самочинною, і де

підтверджено листами ОСОБА_3 міської ради від 14.08.2007 року та відділом

будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства ОСОБА_3

райдержадміністрації від 08.08.2007 року, є безпідставними.

Відповідно до ч.І ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля,

споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо

вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для

цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з

істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Рішенням ОСОБА_3 міської ради №117 від 14 травня 2008 року

ОСОБА_1 надано дозвіл на добудову до житлового будинку розміром

1,90м х 4,50м х 8,60м х 2,60м по вул. Кооперативній,9 (а.с.12). Також,

будівництво було проведено на земельній ділянці, яка виділена позивачці

згідно акта розподілу земельної ділянки (а.с. 13,14).

ОСОБА_3 міської ради від 14.08.2007 року про те, що дозвіл на

прибудову до жилого приміщення по вул. Кооперативній,9 в м. Олевську не

видавався, та відповідь відділу будівництва, архітектури та житлово-

комунального господарства ОСОБА_3 райдержадміністрації щодо відсутності

факту будівництва станом на 06.08.2007 року, направлені на адресу

ОСОБА_2 ще до набуття ОСОБА_1 права власності на 35/100 ід.

часток будинку (19.10.2007р.), а тому не мають правового значення для

вирішення вказаного спору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому

підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319, 324, 325

ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 24

листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти з дня набрання нею законної сили.