АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2673/11 Номер провадження 22-ц/1690/3485/11Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.

При секретарі: Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2»

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 травня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_3, прокурора м.Комсомольська до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2», ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 травня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на користь ОСОБА_3 невиплачене страхове відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 7169, 43 грн., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2550 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 12450 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на користь держави судовий збір у розмірі 71,69 грн. та витрати з ІТЗ в сумі 120 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 8,50 грн.

Позов прокурора м.Комсомольська - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2»на користь Комсомольської міської лікарні відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 2425 грн. 18 коп.

У задоволенні позову прокурора м.Комсомольська в частині стягнення з ОСОБА_4 відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого від злочину відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати з ІТЗ в сумі 120 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, часково відмовивши у задоволенні позову, окрім позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на обстеження та придбання медикаментів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 04 вересня 2009 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110308-45, державний номер НОМЕР_1, порушив вимоги правил дорожнього руху і допустив зіткнення з мопедом марки «Дельта» під керуванням позивача. В результаті зіткнення потерпілий ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої голені.

Вироком Комсомольського міського суду від 24 березня 2009 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та встановлено, що в діях ОСОБА_4 містяться порушення правил дорожнього руху, що перебувають у причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Вирок суду набрав законної сили.

Вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в межах строку дії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 15 серпня 2009 року страховою компанією та відповідачем ОСОБА_4, відповідно до якого (п.2) за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено ліміт відповідальності на рівні 25500 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) на рівні 51000 грн., а франшиза встановлена у розмірі 510 грн. (а.с.119).

Відповідно до п.24.1. ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_3 витрачено на лікування отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень 3196,81 грн., в тому числі на придбання металевих фіксаторів - 475 грн. та милиць - 70,80 грн. (а.с.11-13, 14, 53, 92-93,158). В медичних епікризах на імя позивача та реєстрах Комсомольської міської лікарні наданої медичної допомоги містяться лікарські рекомендації, відповідно до яких зазначені у фіскальних чеках лікарські засоби, процедури та лабораторні дослідження призначалися хворому ОСОБА_3 в звязку із лікуванням наслідків отримання тілесних ушкоджень (а.с.6-10,90). Витрати позивача на санаторно-курортне лікування в санаторії «Мрія» м.Євпаторія у розмірі 3996 грн. та вартість проїзду до місця лікування в розмірі 146,62 грн. підтверджуються довідкою про вартість лікування та проїзними документами відповідно (а.с.94,95,163). Витрати на проїзд для отримання консультації лікарів та проходження ВКК та комісії МСЕК в розмірі 1330 грн. підтверджуються відповідними квитанціями, а необхідність таких поїздок довідками та висновками медичних закладів (а.с.16-32).

З урахуванням викладеного судом вірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування витрат на лікування в розмірі 3196,81 грн., санаторно-курортне лікування - 3996 грн., проїзд до санаторія - 146,62 грн., на проїзд до лікарів для консультації та проходження ВКК та комісії МСЕК в розмірі 1330 грн., а всього на загальну суму 8669,43 грн.

Враховуючи, що страховою компанією відшкодовано 300 грн. та ОСОБА_4 1200 грн., в тому числі франшизи в розмірі 510 грн., суд вірно остаточно визначив, що сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 складає 7169,43 грн. (8669,43 300 1200 = 7169,43).

Разом з тим, судом вірно відмовлено ОСОБА_3 у задоволені позову про відшкодування йому вартості мотоциклетного шолома, пошкодженого одягу та взуття, втраченого заробітку, витрат на побутове обслуговування вдома, витрат на догляд у лікарні та, витрат на масаж, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру згаданої шкоди.

Задовольняючи позов в частині відшкодування витрат позивача на правову допомогу, суд першої інстанції вірно з урахуванням вимог ст. 84 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 р. № 590 стягнув на користь ОСОБА_3 400 грн. належно підтвердженої оплати послуг адвоката.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.22.3. ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»потерпілому відшкодовується також моральна шкода , передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Приймаючи до уваги тяжкість заподіяної позивачу травми, враховуючи майновий стан відповідача та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, суд, вірно ухвалив стягнути на користь ОСОБА_3 15 000 грн моральної шкоди, при цьому з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» підлягає стягненню 2550 грн. (51000 х 5% = 2550), а решта 12450 грн. з відповідача ОСОБА_4 (15000 2550 = 12450).

Відповідно до положень ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно з реєстром надання медичної допомоги на стаціонарне лікування потерплого від злочину ОСОБА_3 витрачено коштів загальною сумою 2425 грн. 18 коп. (а.с.105,106). На час розгляду справи в суді, сума завданих державі збитків не відшкодована.

Приймаючи до уваги, що прокурором заявлено вимоги в межах ліміту відповідальності визначених договором страхування від 15 серпня 2009 року, суд вірно прийшов до висновку, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає стягненню з страхової компанії.

Посилання представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» в апеляційній скарзі про безпідставність стягнення судових витрат, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 травня 2011 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: