Справа № 2-789/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2011 року Овідіопольський районний суд ,Одеської області в складі :

головуючого-судді Куркана М.М.

при секретарі Савченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1-ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в залі суду, в м.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

Про стягнення боргу.

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 28 квітня 2010 р. уклав з відповідачкою письмовий договір позики грошей. Відповідно до вказаного договору він передав ОСОБА_3 в борг

20 000 доларів США,що становило 158518 гр. з терміном повернення боргу до 30.08.2010 р.

По закінченню строку повернення боргу , відповідачка борг не повернула, в зв»язку з чим він вимушений звернутись до суду та просити суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 158518 гр.;

7385 гр.50 коп. інфляційних з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за час прострочення , що складає 1993 гр.42 коп. та судові витрати по справі.

Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була йому завдана відповідачкою у зв»язку з порушення терміну повернення боргу в сумі 40 000 гр.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов в частині стягнення основного боргу та 3% річних визнала , а в частині стягнення інфляційних та моральної шкоди не визнала за безпідставністю вказаних вимог .

Заслухавши пояснення сторін , дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд вважає встановленим та доведеним , що відповідач ОСОБА_3 28 квітня 2010 року відповідно до укладеного договору позики , отримала у борг від позивача 20 000 доларів США , які зобов»язувалася повернути до 30.08.2010 р.

Отримання відповідачем вищевказаних сум підтверджується його власноручно написаною розпискою, написання якої не заперечується представником відповідача(а.с.4)

Борг не повернутий до цього часу.

З вказаних підстав , суд вважає, що між позивачем та відповідачем були укладений договір позики , відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у борг вищевказану суму грошей .

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі , якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передану йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку , що встановлені договором .

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги , позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це , якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним , що між сторонами був укладений письмовий договір позики , який повністю був виконаний позивачем, тобто ним була передана обумовлена договором сума грошей, а відповідач у встановлений строк грошове зобовязання не виконав , гроші не повернув , тому сума боргу і повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Також суд вважає, що підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми за прострочення виконання зобов»язання відповідно до ст.625 ЦК України.

Вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягає, оскільки ст.2 Закону України від 03.07.1991 р. «Про індексацію грошових доходів населення»встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян ,одержані ними в гривнях на території України.

Так як позивач надавав гроші у борг в іноземній валюті його вищевказана вимога і не підлягає задоволенню.

Не підлягає задоволенню також вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в сумі 40 000 гр. , оскільки відповідно договором позики , який був укладений сторонами не було передбачено стягнення моральної шкоди за порушення зобов»язань стороною договору

Суд також вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі , які складаються з сплати судового збору за подачу позову до суду в сумі 1712 гр. 54 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 122 гр. 40 коп.

Таким чином , всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 162 346 гр.36 коп. (158518 основний борг+1993.42-3% річних+ 1834.94-судові витрати =162346.)

Керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.1046,1047,1049,1167 ЦК України суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1- задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 162 346 гр.36 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду через місцевий Овідіопольський районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення .

Суддя: ОСОБА_6