Справа № 2-5646/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Чоха К.О.

за участю: представника позивача Немчинової Л.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Блінза Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу №2-5646/11 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк`про визнання кредитного договору удаваним правочином, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2010 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк`про визнання кредитного договору удаваним правочином. (а.с. 4-7)

Ухвалою від 04 жовтня 2010 року позовну заяву було залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків (а.с. 20).

01 листопада 2010 року позивач усунув недоліки позовної заяви та ухвалою від 01 листопада 2010 року було відкрито провадження по справі (а.с. 1, 22-23).

Позивач у своїй заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № DNІ0AK00270717 від 11.09.2007 року, за умовами якого, всі розрахунки між ним та відповідачем мають здійснюватись в валюті, доларах США. Але, насправді, розрахунки з ним здійснювались у національній валюті - гривні. Тому, позивач вважає, що такий кредитний договір є удаваним правочином, так як був вчинений з метою приховання іншого правочину, які сторони вчинили в дійсності, а саме уклали кредитний договір про надання кредиту в національній валюті - гривні. Також, укладений в іноземній валюті кредитний договір, суперечить чинному законодавству, так як у позивача за первинним позовом відсутня індивідуальна ліцензія на здійснення валютних операцій. Тому позивач просив суд визнати кредитний договір № DNІ0AK00270717 від 11.09.2007 року укладений в валюті - удаваним правочином, визнати кредитний договір № DNІ0AK00270717 від 11.09.2007 року укладеним в гривні, зобов`язати відповідача провести відповідні перерахунки та покласти на нього судові витрати по справі (а.с. 4-7).

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні та заперечував проти задоволення позову, так як він є безпідставним та не обґрунтованим.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № DNІ0AK00270717 від 11.09.2007 року, за умовами якого позивач зобов`язався надати кредит у сумі 12 899,40 дол. США на термін до 10.09.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 8-9).

Також судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк`має банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції передбачені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а також має дозвіл на право здійснення операцій, визначених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується копіями банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу, наявними в матеріалах справи (а.с. 45-52).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю`та умовами укладеного між сторонами договору.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, враховуючи, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Отже, мета удаваного правочину, це приховати інший правочин, але для досягнення цієї мети повинні бути умисні дії сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував факт приховування іншого правочину при укладанні кредитної угоди у валюті, оскільки в такому не було потреби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, має можливість надавати кредити як у іноземній валюті так і у національній, керуючись в першу чергу бажанням позичальника.

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач при укладанні кредитної угоди ознайомлювався з її умовами які були розраховані у декількох валютах (а.с. 16).

Крім того, слід зазначити, що згідно п.23 ст.7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України здійснює інші функції у фінансово-кредитній сфері в межах своєї компетенції, визначеної законом.

Згідно п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 17 липня 2001р. №275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Станом на 11 вересня 2007 року, тобто на момент видачі позивачеві кредиту, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України здійснювалось ПриватБанком на підставі виданого Національним банком України Дозволу №22-2 від 29 липня 2003р.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи у судовому засіданні докази надані сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позивач, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні обов`язки щодо погашення цього кредиту в доларах США усвідомлював, що розмір процентів за користування кредитами в іноземній валюті є завжди значно меншим ніж по кредитам, виданим у національній валюті України - гривні, з тих підстав, що завжди існують обставини щодо зміни курсу гривні до іноземних валют (долара США, ЕВРО, франки та інш.), а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст.36 Закону України "Про Національний банк України", декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", ст.ст. 235, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 130, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору удаваним правочином відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур