Справа № 2-6965/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ткаченко В.І.

За участю:

Представника позивача Потапова О.М.

Представника відповідача Литвінової К.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк`та ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС`про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у лютому 2011 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк`були укладені кредитні договори від 05.09.2007 р. № DNIVGA00000007, від 26.07.2006 р. № DNIОGA00000036, від 14.08.2007 р. № SAMDN200. У подальшому їй стало відомо, що між відповідачами 12.01.2009 р. був укладений договір поруки, за яким ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС`поручилося перед ПАТ КБ «ПриватБанк`за виконання нею частини зобов`язання, що випливає з кожного з вищезазначених кредитних договорів, у розмірі 200, 00 грн. Зазначений договір поруки позивачка вважає таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки він був укладений без згоди та повідомлення її та інших осіб, що є суб`єктами відповідних правовідносин, на невеликі порівняно з розміром зобов`язання суми, зі значним розривом у часі після укладання основних договорів, а також не містить низки істотних умов, а його єдиною метою є штучна зміна підсудності спору.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з викладених у позові підстав.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк`у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник відповідача ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС`до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся.

Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.01.2009 р. між кредитором ПАТ КБ ПриватБанк та поручителем ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС`був укладений оспорюваний у справі договір поруки № 467 з додатком до нього № 1, за яким ТОВ Українське фінансове агентство ВЕРУС поручилося перед ПАТ КБ ПриватБанк за виконання позивачкою частини зобов`язання, що випливає з укладених між нею та кредитором кредитних договорів від 05.09.2007 р. № DNIVGA00000007, від 26.07.2006 р. № DNIОGA00000036, від 14.08.2007 р. № SAMDN200, у розмірі 200, 00 грн. за кожним (а.с. 8, 9).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Питання визнання правочинів недійсними врегульовані положеннями ст. 215 ЦК України, за якою правочин може бути визнаним недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, зокрема якщо він суперечить положенням ЦК України або інших актів цивільного законодавства.

Разом з тим наведені позивачкою аргументи не дають достатніх підстав для задоволення позову.

Так, її посилання на зміст договору від 12.01.2009 р. № 467 з додатком до нього № 1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до загальних положень диспозитивності цивільного законодавства, закріплених зокрема у ст. ст. 3, 6, 12 ЦК України сторони договору можуть врегулювати свої відносини на власний розсуд, в тому числі в частині розміру зобов`язання, і не зобов`язані при цьому приймати до уваги побажання інших суб`єктів цивільно-правових відносин.

Також не ґрунтуються на законі доводи позивачки в частині укладання спірного договору без згоди та повідомлення її та інших поручителів та із значним розривом у часі після виникнення забезпечених зобов`язань, оскільки згідно ст. ст. 553-559 ЦК України договір поруки укладається між кредитором та поручителем, при цьому закон не вимагає будь-якого погодження з боржником або навіть його повідомлення про укладання такого договору, а також не передбачає часових обмежень для його укладання. Крім того, можливість виникнення будь-яких правовідносин між поручителем та боржником обумовлена виключно діями останнього в частині добросовісного та належного виконання забезпеченого порукою зобов`язання.

Доводи позивачки щодо відсутності у спірному договорі низки істотних умов суд оцінює критично, оскільки такі обставини можуть свідчити про те, що спірний договір поруки не був укладений у розумінні ст. 638 ЦК України, втім не обґрунтовують і не спростовують заявлені у справі вимоги про визнання його недійсним.

Посилання позивачки на укладання спірного договору без наміру створити юридичні наслідки, з єдиною метою зміни підсудності спору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це є виключно суб`єктивним висновком зацікавленої особи та спростовується фактом пред`явлення ПАТ КБ «ПриватБанк`позову до ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС`про стягнення відповідних сум, на який послалася сама ОСОБА_1 у своєму позові.

За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, а саме не відшкодовуються позивачці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 215, 553-559, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця