г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-1211/11
Номер провадження 2/416/6537/11
21 грудня 2011 року, Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Іващенко Н.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно, набуте під час шлюбу, -
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати її особистою приватною власністю квартиру за адресою: АДРЕСА_1, придбану під час перебування у шлюбі з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2006 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 гривень та судового збору 555,50 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.08.2005 року між сторонами було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу вона взяла прізвище чоловіка ОСОБА_3. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №350. 07 липня 2010 року шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів роблено відповідний актовий запис №125. Після розірвання шлюбу позивач залишила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_2.
Під час її перебування у шлюбі з відповідачем, її бабуся ОСОБА_4, подарувала їй кошти, в розмірі 40 000 гривень для того, щоб вона купила особисто для себе квартиру, та пообіцяла, якщо цієї суми не вистачить і позивач візьме кошти в розмірі до 30 000 гривень, вона щомісяця буде давати їй кошти на виплату квартири. Бабуся вирішила таким чином захистити її інтереси та не звернулась до нотаріуса. Гроші були їй подаровані в присутності свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
22 вересня 2006 року, за кошти, подаровані бабусею, та додатково взявши у кредит 15 500 гривень, позивач придбала однокімнатну квартиру за вищезазначеною адресою. ОСОБА_7 з договором купівлі-продажу, укладеним 22 вересня 2006 року, між нею та ОСОБА_8, і нотаріально посвідченим приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9, вона купила квартиру за 55 550 гривень, право власності належним чином зареєструвала в БТІ м. Кривого Рогу, виданим 17.03.2010 року.
22 вересня 2006 року, позивач також уклала кредитний договір та для його забезпечення договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк», згідно з умовами кредитного договору отримала 15 500 гривень для придбання спірної квартири. Кредит погашався за рахунок її бабусі, вона як і обіцяла давала позивачу кошти на виплату щомісячних платежів. З боку відповідача не було зроблено жодних витрат ні під час придбання квартири, ні під час погашення кредиту.
Оскільки в придбання спірного майна вкладені тільки її власні кошти, кредитні зобовязання також виконувались без вкладу відповідача, позивач вважає що спірну квартиру слід визнати її особистою приватною власністю. На сьогодні кредит погашено в повному обсязі, коштами, що належали їй особисто, дата повного погашення кредитних зобовязань 05.08.2008 року.
Покупцем у договорі купівлі-продажу була зазначена лише позивач особисто, а тому юридичного значення виду правочину не надавала, так як була впевнена, що одна придбала майно, а колишній чоловік відповідач не матиме на квартиру ніяких прав. Після укладення договору купівлі-продажу реєстрація права власності також відбулася на неї, і в реєстраційному написі зазначено, що квартира в цілому належить їй на праві особистої власності.
На теперішній час у позивача виникла необхідність продати квартиру. На момент придбання нею квартири вони з відповідачем фактично перебували у шлюбі, тому вона не має можливості оформити договір купівлі-продажу без згоди колишнього чоловіка. Отримати таку згоду вона не має можливості, тому змушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого законного права володіти, розпоряджатися та користуватися на свій розсуд належним їй майном. Відмова колишнього чоловіка від визнання квартири її особистою приватною власністю є неправомірною та порушує її законне право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. Відповідач не проживає в зазначеному жилому приміщенні, не відноситься до нього як до свого помешкання, не несе витрати по його утриманню, але і від претензій на квартиру не відмовляється, чим перешкоджає її вільному розпоряджання майном.
У судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, про причини неявки суд не повідомила.
Представник позивача ОСОБА_1 до початку судового засідання надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу заочно без відповідача, позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. В судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, наполягає на заочному розгляді справи
Відповідач неодноразово викликався до суду, але в суд так і не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав, також не надав заперечень проти позову. Представник позивача наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2006 року до 07.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 06.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №350 (а.с.9) та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 07.07.2010 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №125 (а.с.10).
ОСОБА_7 Договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованим в реєстрі за №5135, позивачу належить квартира АДРЕСА_2. (а.с.13).
ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2010 року № 25605712, вищезазначений договір був зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» і записаний в реєстрову книгу 5дод.П-456, номер запису 48 (а.с.16). Власником вищезазначеної квартири зазначена Позивач.
Знайшли також своє підтвердження зазначені позивачем обставини щодо отримання коштів на придбання квартири розписка ОСОБА_4 на дарування позивачу грошових коштів для придбання квартири в розмірі 40 000 гривень із зазначенням зобовязання сплачувати щомісячні платежі кредиту в розмірі 30 000 гривень, у разі недостатності подарованих нею коштів (а.с.11) та Договір про надання споживчого кредиту №0Г 04 И 8497 Д від 22.09.2006 року (а.а.с.20-22), відповідно до якого позивач отримала грошові кошти в розмірі 15 500 гривень із забезпечення виконання зобовязань шляхом укладення Договору іпотеки №0Г 04 И 8497 З від 22.09.2006 року (а.а.с.23-25).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Крім того, відповідно до п.24 Постанови Пленуму верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.
У звязку з такими обставинами, суд вважає, що квартира АДРЕСА_3, яка придбана під час перебування у шлюбі, належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві особистої приватної власності.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, підтверджені документально (а.а.с.1,2).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати, що квартира АДРЕСА_3, яка придбана під час перебування у шлюбі, належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві особистої приватної власності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме - державне мито в розмірі 555,50 гривень і витрати, повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в розмірі 120 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Попов