АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: захист права власності Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

14 листопада 2011 року м. Харків

Суддя судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2009 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в подальшому неодноразово уточненим, у якому вказував на те, що 02 листопада 1998 року на підставі відповідного судового рішення він отримав свідоцтво про право власності на 1/4 частину квартири № 103 у житловому будинку № 313 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті свого батька - ОСОБА_5, померлого 06 вересня 1994 року.

Однак, він позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном на власний розсуд, оскільки відповідач по справі - ОСОБА_4І (його дядько), який є власником інших 3/4 часток вказаної квартири, чинить йому перешкоди щодо користування спільним житлом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_3 просив суд на підставі ст.ст. 16, 319, 358, 386 ЦК України поновити його порушене право щодо володіння, користування та розпорядження 1/4 частиною квартири № 103 у житловому будинку № 313 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові, виділивши йому в користування житлову кімнату № 5, площею 9,5 кв.м. у цій квартирі та вселивши в його в цю кімнату, залишивши при цьому приміщення №№ 1, 2, 3, 4 квартири в загальному користуванні співвласників та зобовязавши відповідача ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні приміщеннями загального користування: №№ 1, 2, 3, 4.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ОСОБА_3 ставиться питання про скасування зазначеного рішення районного суду та ухвалення по справі нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що в рішенні суду першої інстанції, ухваленому по справі, відсутні висновки суду стосовно його позовних вимог про поновлення порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження спільним житлом, а також щодо зобовязання відповідача не чинити йому перешкод у користуванні приміщеннями спірної квартири.

Перевіривши матеріали цивільної справи, що надійшла на розгляд до суду апеляційної інстанції, вважаю, що ця справа, на даний час, не може бути предметом апеляційного розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини.

При цьому в резолютивній частині судового рішення повинні бути, зокрема зазначені: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновок суду по суті заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту резолютивної частини оскаржуваного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2011 року, цим судовим рішенням відмовлено в задоволенні первісних позовних вимог позивача ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Однак, при цьому всупереч вимогам п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині зазначеного судового рішення відсутній будь-який висновок суду першої інстанції стосовно уточнених позовних вимог ОСОБА_3 про поновлення порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження 1/4 частиною спірної квартири № 103 у житловому будинку № 313 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові, виділення йому в користування житлової кімнати № 5 у цій квартирі, вселення його в цю кімнату, а також зобовязання відповідача ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні приміщеннями загального користування, хоча ці позовні вимоги були предметом розгляду районного суду.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі й у разі, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене, а також те, що зазначений вище недолік фактично позбавляє суд апеляційної інстанції можливості в повному обсязі перевірити законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, однак цей недолік може бути усунутий судом першої інстанції самостійно, шляхом ухвалення додаткового рішення, вважаю за необхідне відповідно до ч. 4 ст. 297 ЦПК України повернути вказану цивільну справу до Київського районного суду м. Харкова для вирішення питання про ухвалення по справі додаткового судового рішення за правилами ст. 220 ЦПК України.

Таким чином, на підставі викладеного, та керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності повернути до Київського районного суду м. Харкова для вирішення питання про ухвалення по справі додаткового судового рішення протягом 25 днів.

Ухвала набирає чинності негайно й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Суддя: В.М. Даниленко