Справа № 2-9/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2011 року. Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Роїк В.П.

при секретарі Козир О.П.

з участю позивачки ОСОБА_1

та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

та його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, придбаного за час спільного проживання та в зареєстрованому шлюбі шляхом стягнення на її користь вартості частки в спільному майні в розмірі 31 542 грн.

Ухвалою суду від 2 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині розподілу житлового будинку з допоміжними спорудами залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути на її користь з відповідача 19256 грн. вартості її частки в спільному майні подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що спільно проживали з відповідачем з 1998 року, а шлюб зареєстрували 2 січня 2004 року. В грудні 2003 року за спільні кошти вони придбали будинок в с. Крупець Славутського району по вул. Леніна,4. З 2004 року вона працювала на Славутському заводі Будфарфор, отримувала стабільну заробітну плату і спільно з відповідачем придбали предмети домашньої обстановки, а саме набір мяких меблів для кухні Ольга, набір меблів для прихожої кімнати, мікрохвильову піч, компютер, телевізор Самсунг, душову кабінку, кухонний куточок. Крім того, нею разом з відповідачем проведено ремонт будинку, а саме облаштовано газопостачання, водопостачання, збудовано підмурівку, поставлено 5 металопластикових вікон, три дверних блоки, облицьовано плиткою ванну кімнату, змонтовано стелю в кухні, споруджено паркан. Оскільки між ними шлюб розірвано, з 2009 року вони разом не проживають, просить задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнав і пояснив, що дійсно разом із позивачкою під час спільного проживання придбав кухонний куточок. При цьому погоджується, що його вартість складає 500 грн. Набору меблів для кухні Ольга, набору меблів для прихожої кімнати, мікрохвильової печі вони не купували і такого майна у них не було. Його сестра проводила ремонт і віддала бувші у користуванні міжкімнатні двері, вагонку та гіпсокартон, ленолеум. Металопластикові вікна та душову кабіну, однак без гідромасажу він купував і встановлював після розірвання шлюбу особисто. Компютер дала сестра у тимчасове користування. Підмурівку він робив сам після розірвання шлюбу Відповідачка забрала мяку частину, холодильник, пральну машину, телевізор, електродуховку, три килими, тумбочку під телевізор, магнітолу. Вважає, що вартість майна, яку вивезла позивачка є компенсацією тієї частини, яка їй належить у спільному майні подружжя.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 2 січня 2004 року. Шлюб розірвали 26 лютого 2009 року. Спільно проживали по кінець 2008 року. Зазначене стверджується поясненнями сторін, копією свідоцтва про одруження від 2 січня 2004 року, рішенням суду про розірвання шлюбу від 26 лютого 2009 року.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Ст.69,70 СК України передбачено право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що за час зареєстрованого шлюбу вони придбали кухонний куточок, вартість якого погодили між собою в розмірі 500 грн., обладнали будинок в с. Крупець по вул. Леніна,4 газопостачанням, водопостачанням, опалювальною системою, облицювали ванну кімнату плиткою, спорудили паркан.

Враховуючи, що позивачка та відповідач спільно за час шлюбу придбали майно, за рахунок якого покращили стан будинку, який подарований ОСОБА_3, суд вважає, що є підстави для стягнення половини коштів, вкладених сторонами в облаштування будинку та прибудинкової території на користь позивачки.

Із пояснень відповідача вбачається, що він власноручно виконував роботи по зведенню паркану, облицювання ванної кімнати плиткою, встановленню газового котла та опалювальної системи. Позивачкою таких доводів не було спростовано. Тому вартість цих робіт не може бути включена до суми, яка підлягає розподілу.

Судом неодноразово призначалися в справі судово-будівельні експертизи.

На думку суду висновок експерта №2-2011 від 16 січня 2011 року є найбільш повним, зрозумілим і дає відповідь на всі перелічені питання. Тому такий висновок суд приймає до уваги при вирішенні майнового спору.

Згідно зазначеного висновку вартість з врахуванням зносу становить:

-опалювального котла - 1616 грн.,

-насосної станції -472 грн., матеріалів для її підведення та встановлення -211 грн.;, виконаних робіт -319 грн.;

-матеріалів по встановленню газопостачання 799 грн.;

-облицювальної плитки у ванній кімнаті -669 грн., матеріалів, витрачених на облицювання ванної кімнати без вартості плитки-113 грн.;

-використаних матеріалів по спорудженню паркану 3217 грн.

Загальна вартість складає 7416 грн.

Судом встановлено, що в будинку відповідача встановлено 5 металопластикових вікон, загальною вартістю 4160 грн.,вартість виконаних робіт по їх встановленню складає 276 грн.

Зазначене обєктивно стверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2011 року.

Позивачка надала суду докази про придбання вікон за час шлюбу, що ствердили в судовому засіданні свідки.

Відповідач надав суду докази, що він придбав зазначені вікна і встановив після розірвання шлюбу, що також ствердили в судовому засіданні свідки.

На думку суду спірні вікна придбані та встановлені під час шлюбу за спільні кошти позивачки та відповідача. Це обєктивно підтверджується заявою на переказ готівки від імені ОСОБА_3 згідно рахунку фактури на суму 4327 грн. 10 липня 2008 року через ВАТ Райффазен банк Аваль(т.1 а.с., т. 2 а.с.160) та даними ПП Веснянкапро їх установку 23 липня 2008 року (т.1 а.с.97).

Тому кошти в сумі 2218 грн. підлягають стягненню на користь позивачки.

В судовому засіданні позивачка стверджувала, що за спільні кошти з відповідачем під час шлюбу було збудовано підмурівку для веранди, встановлено три дверних блоки, куплено та не використано для будівельних робіт 1000 шт. цегли, 12 м. вагонки, 14 листків гіпсокартону, придбано набір меблів для кухні Ольга, набір для прихожої кімнати, мікрохвильову піч, компютер, душову кабіну з гідромасажем.

Відповідач заперечив проти цього і пояснив, що цегла була придбана та використана на встановлення паркану, бувші у користуванні вагонку, гіпсокартон, дверні блоки йому віддала сестра із своєї квартири, меблів зазначених у позовній заяві та мікрохвильової печі не було, звичайну душову кабіну він придбав та встановив після розірвання шлюбу, компютер дала сестра на тимчасове зберігання, оскільки вона перебуває за межами України.

Свідки підтвердили в судовому засіданні пояснення тих сторін, з боку яких вони були заявлені.

Будь-якими обєктивними доказами факт придбання вищевказаних будівельних матеріалів, меблів, товарів їх кількість та ціну за спільні кошти та під шлюбу суду не надано, тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Надану позивачкою накладну від 17 вересня 2007 року про придбання душової кабіни з гідромасажем суд прийняти до уваги не може, оскільки в цій накладній зазначено, що покупцем та платником є менеджер Оля. Під час проведення експертизи встановлено, що в будинку відповідача встановлена звичайна душова кабіна. Позивачка заперечила, що саме цю кабіну було придбано під час шлюбу.

В судовому засіданні позивачка ствердила, і це підтверджується гарантійним талоном (а.с.43), що під час шлюбу сторонами був придбаний телевізор Самсунг.

Відповідач цього факту не заперечив і пояснив, що під час шлюбу було придбано два телевізори, один з яких позивачка забрала 23 лютого 2009 року. Цього факту в судовому засіданні не заперечувала позивачка, його ствердили свідки.

Враховуючи, що суду не надано обєктивних доказів про вартість цього телевізора, сторони не узгодили між собою таку вартість, приймаючи до уваги, що позивачка 23.02.2009 року забрала один телевізор, спірний телевізор у відповідача відсутній через те, що зламався, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення половини вартості телевізора, що залишився у відповідача слід відмовити.

Таким чином судом обєктивно встановлено, що сторонами під час шлюбу було придбано майна та облаштовано будинок за спільні кошти на загальну суму 12352 грн. і половину цих коштів в розмірі 6038 грн. слід стягнути на користь позивачки з відповідача. В задоволенні решти позовних вимог про розподіл майна слід відмовити.

В позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000 грн., хоча долучає квитанцію про оплату правової допомоги в розмірі 2500 грн. Такі витрати підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог на суму 1000 грн. відповідно до граничних витрат згідно Постанови КМ України №590 та виходячи з витраченого представником позивачки, фахівцем в галузі права часу 12 год. 23 хв.

Вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат підлягають частковому задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 183 грн.

Позивачкою не долучено документів, що підтверджують вартість витрат на оплату будівельно-технічної експертизи, тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати на оформлення довіреності не є судовими витратами, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.8, 10, 14, 18, 79, 81, 84, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6176 грн. вартості частки в спільному сумісному майні подружжя та судові витрати в розмірі 1181 грн.76 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Роїк В. П.