Справа № 2-31/2011 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.08.2011 . Артемівський міськрайонний суд Донецької області, в складі: - головуючого судді Медінцевої Н.М.
- при секретарі Кульбака Г.С.
за участю позивачів - ОСОБА_1
представника позивачів - ОСОБА_3
відповідача - ОСОБА_4,
представника відповідача - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Артемівську справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання угоди не дійсною, суд
Позивачі звернулися до суду з позовом, який пізніше доповнили, до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання угоди не дійсною, в обґрунтування своїх позовних вимог пояснили, що їм праві приватної власності належала житлова квартира 1 будинку 36 по вул. Радянській в м. Артемівську у якій ми мешкали разом. ОСОБА_9 - це син позивачки ОСОБА_1 тобто кожному належала 1/3 частка вказаної квартири на праві спільної сумісної власності. У 2004 році вона, ОСОБА_1 у магазині "Мір Техніки" взяла побутовий кредит, який оформляла відповідач ОСОБА_4, після чого іноді вона з нею зустрічалась у місті, розмовляли, вона пригощала її спиртними напоями, а коли у 2006 виникли фінансові проблему то ОСОБА_4, пропонувала допомогу. Вона знала, що у квітні 2006 року, син ОСОБА_9 був направлений до місць позбавлення_волі и не мала змоги повернути кредит за придбаний телевізор, маю велику заборгованість по сплаті комунальних послуг, не маю стабільного заробітку га внаслідок всіх обставин стала вживати спиртні напої. ОСОБА_4VI навіть при зустрічах кожен раз пригощала ОСОБА_1 спиртними напоями та розпитувала про квартиру. Після цього, приблизно у червні 2006 року ОСОБА_1, зустріла ОСОБА_4 яка запитала про борг, ОСОБА_1сказала, що має намір продати свою квартиру у центрі м. Артемівська. Тоді ОСОБА_10 запропонувала купити у квартиру, разом з боргами по комунальним послугам і сказала, що потрібні паспорти . ОСОБА_4 взяла "таксі" та повезла ОСОБА_1 на квартиру, де вона взяла свій паспорт та паспорт чоловіка ОСОБА_2 і передала ОСОБА_11. ОСОБА_4 пригощала ОСОБА_1 спиртними напоями і повезла її до нотаріуса ОСОБА_12. Біля нотаріальної контори ОСОБА_12 позивачка ОСОБА_1 була у стані сильного алкогольного сп'яніння. Що вона робила не пам'ятає, чоловіка з нею не було, із підпису у довіреності вважає, що писала це у стані сильного алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 у нотаріальній конторі разом з дружиною ОСОБА_1 не був, коли ОСОБА_4 привезла його до нотаріальної контори, то сказала, що дружина ще вчора підписала документи, щоб не забрали квартиру за борги . Вважаючи, що вони виправлять тяжке фінансове становище він поставив свій підпис. ОСОБА_9 помер 16 серпня 2008 року . Ще при житті він до Артемівського міськрайонного суду заяви про скасування дарування договору та довіреності, але ці листи були йому повернуті і позивачам їх вручили у колонії після смерті сина. ОСОБА_1. Позивачка ОСОБА_1 є єдиним правонаступником як спадкоємець першої черги прав ОСОБА_9 і від його імені підтримує його порушені права. Вважає що довіреність, яка була видана ним 3 липня 2006 року не відповідає вимогам ст. 203, 211 215 ЦК України, бо у довіреності, яка була видана у Бердянській виправній колонії, де перебував ОСОБА_9, а в довіреності указано місце її видачі - м. Артемівськ Донецької області, що не відповідає місцю вчинення правочину. Із листів та заяв ОСОБА_9 вбачається, що ст. 1000-1010, 240 ЦК йому не роз'яснювалися, а крім того, у довіреності, виконаній друкованим способом вказаний номер паспорта ОСОБА_9, дата його видачі та 1ПН але з листа начальника колонії вбачається, що паспорта ОСОБА_9 у його особовій справі не було і вказати він його дані не міг. Крім того, син посилається на відсутність волевиявлення на надання довіреності саме на дарування квартири для ОСОБА_6, та те що він надав довіреність внаслідок важких обставин. Стаття 233 ч 1 ЦПК Україна передбачає що, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай не вигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто, був ініціатором такого правочину. Таким чином вважають що довіреність нами була видана під впливом тяжких обставин, як і ОСОБА_9, ОСОБА_4 про це знала і скористалась цією обставиною, а крім того довіреність Гурського В.В. не відповідає вимогам закону. 4 вересня 2006 року спірна квартира ОСОБА_6 була продана ОСОБА_7, однак право власності за ОСОБА_9 було зареєстровано у Артемівському БТІ 19.06.2009 року. Цього ж дня спірна квартира була перепродана ОСОБА_7 ОСОБА_8, право власності якого зареєстровано 24.06.2009 року. Вважають, що ОСОБА_13 надав довіреность внаслідок важких обставин , просять її визнати недійсною, а недійсність довіреності тягне за собою недійсність подальших угод, тому також просять визнати недійсною договір дарування від 10 серпня 2006 року , договір купівлі продажу квартири від 4.09.2006 року та від 19 червня 2009 року.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, пояснивши суду, що у 2006 році їх родина мала потребу у грошах, потому вони вирішили продати належну їм квартиру. Про це вона сказала ОСОБА_4, яка за усною домовленістю зобовязалась купити їм будинок, сплатити борги по комунальним платежам, при цьому ОСОБА_4 пригощала її спиртними напоями, повезла її до нотаріуса ОСОБА_12. Але у ОСОБА_12 вона нічого не підписувала, тоді поїхали до нотаріуса ОСОБА_14, де вона якоби підписала довіреність, але це не памятає, була у стані сильного алкогольного сп'яніння. Що вона робила не пам'ятає. ОСОБА_4 обіцяла їм будинок купити, але не купила, заплатила за неї кредит на 1000 гривнів, передавала передачку сину приблизно на 300 гривнів, купила деякі речі( спортивні брюки, футболку), купила їм проїздні білети до Бердянська , дала з собою приблизно 200 гривен і деякі продукти.
Позивач ОСОБА_2 також підтримав свої позовні вимоги, пояснивши суду, що у 2006 році у них були великі борги по комунальним послугам , їх родина мала потребу у грошах, потому вони вирішили продати належну їм квартиру, або поміняти на приватний будинок. ОСОБА_4 запропонувала їм допомогти в цьому. В 2006 році до нього підїхала ОСОБА_4 і попросила підписати якісь документи, вони поїхали до нотаріуса. Він був тре звий, ОСОБА_4 умовила його підписати і він підписав бо сказала, що жінка також підписала. Також ОСОБА_4 їздила до сина в місця позбавлення волі, де взяла у сина підпис.
Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_15 також просила в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка не скористовувалась тяжкими обставинами позивачів, а навпаки все робила для того, щоб їм допомогти.
Заслухавши показання сторін, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав.
В подальшому позивачі до суду не зявлялись, доказів суду не надали.
Судом приймались всі міри для виклику позивачів і отримання доказів по позову .
Відповідачі ОСОБА_7 , ОСОБА_16 подав заяву до суду, в якій просить розглядати справу в його відсутність
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_13 третього липня дві тисячі шостого року надана довіреність на ім.я ОСОБА_4 на дарування частки квартири номер 1 будинку номер 36 по вул. Радянській у місті Артемівську. Ця довіреність підписана в присутності ст..лейтенанта вн.служби Пікало ва С.М. і посвідчена начальником Бердянської виправної колонії у Запоріжській області №77 майором внутрішньої служби ОСОБА_17
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_18 помер 16.08.2008 року.
ОСОБА_2, ОСОБА_1 19 червня 2006 року видали довіреність на ім.я ОСОБА_4 на дарування частки квартири номер 1 будинку номер 36 по вул. Радянській у місті Артемівську, яка була посвідчена приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_14
Згідно договору дарування квартири від 10 серпня 2006 року ОСОБА_19, що діє від імені ОСОБА_1ОСОБА_2, ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_6 квартири номер 1 будинку номер 36 по вул. Радянській у місті Артемівську Донецької області
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2008 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_1ОСОБА_2, ОСОБА_13В про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю був задоволений, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_13 до ОСОБА_4, ОСОБА_6Ю про визнання правочину договору дарування квартири від 10 серпня 2006 року , як скоєного під впливом обману відмовлено.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 4 вересня 2006 року ОСОБА_6 продав, ОСОБА_7 купила квартиру номер 1 будинку номер 36 по вул. Радянській у місті Артемівську Донецької області.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 19 червня 2009 року ОСОБА_7 продала а ОСОБА_16 купив квартиру номер 1 будинку номер 36 по вул. Радянській у місті Артемівську Донецької області.

У відповідності до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого право чину.

Згідно з п.12 постанов Пленуму ВС України №3 від 28.04.1978 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами ПВС України №134 від 25.12.92р. та №15 від 25.05.1998 р.) „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан громадянина чи його близьких (крайня нужденність, хвороба та ін.), які примусили укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах.

На підтвердження свого позову позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не надали ніяких доказів для визнання правочину недійсним на підставі цієї статті, більш того до судового засідання не зявлялись, будучи належним чином судом повідомлені про місце і час розгляду справ і не повідомили суд про причину своєї неявки.

Закон вимагає від позивачів надання суду доказів по своєму позову, а саме того, що правочин, який вчинено ними під впливом тяжкої для них обставини і на вкрай невигідних умовах.

Зазначених обставин позивачі не довели, чим не виконали вимоги ст..10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд не має можливості встановити факт наявності тяжких обставин, невигідність правочину для позивачів, які діяли під впливом вказаних обставин .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 211, 216, 233, 230, 236 ЦК України, ст. 233, 236 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, діючої від свого імені і як правонаступник ОСОБА_13, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним довіреності від імені ОСОБА_2 ОСОБА_1, ОСОБА_2 на право дарування квартири АДРЕСА_1 та укладених на їх підставі договір дарування складений 10 серпня 2006 року, а також договір купівлі - продажу квартири від 4 вересня 2006 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_7, та договір від 19 червня 2009 року купівлі-продажу вказаної квартири між ОСОБА_14 Людмилою Микитівною та ОСОБА_8 відмовити .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. М.Медінцева