АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року

27 вересня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року по цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Сьома ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2007 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилався на те, що 10.04.2006р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір був нотаріально посвідчений 7-ю ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №2-1687. Фактичним покупцем був він - позивач, однак договір був оформлений на ОСОБА_3, з якою перебував в близьких стосунках. На момент оформлення та нотаріального посвідчення угоди у нього позивача були відсутні паспорт та ідентифікаційний код, необхідні для вчинення правочину. При цьому він повністю розрахувався з продавцем ОСОБА_6 за вартість придбаного нерухомого майна.

Згодом стосунки між ним та відповідачкою погіршилися, а в подальшому відповідачка відмовилась переоформлювати право власності на квартиру на нього, про що між ними була домовленість.

Тому ОСОБА_5 просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який був посвідчений 10.04. 2006р. 7-ю дніпропетровською державною нотаріальною конторою, та зареєстрований в реєстрі за № 2-1687, частково недійсним, і перевести на нього права покупця за договором та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено /а.с.240-241/.

З таким рішенням ОСОБА_5 не погодився і звернувся з апеляційною скаргою, в яких ставлять питання про скасування рішення суду, та постанову нового рішення про задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства /а.с. 243-248/.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст..213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови „Про судове рішення" № 11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами його доводи про те, що саме він сплатив гроші продавцю за вартість спірної квартири.

Проте висновки суду не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, суд дійшов їх з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитись.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. . Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Встановлено, що 10.04.2006р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 в ОСОБА_4, договір був нотаріально посвідчений 7-ю ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою, та зареєстрований в реєстрі за №2-1687. Покупцем квартири в договорі вказана ОСОБА_7

Але грошові кошти за квартиру були отримані ОСОБА_6 особисто від позивача, який 8.04.2006 року оформив договір позики з ОСОБА_8 /а.с. 106/

У судовому засіданні продавець спірної квартири ОСОБА_6 пояснив, що гроші за спірну квартиру він отримував лише від ОСОБА_5, і віддав йому ключі від квартири. Також ОСОБА_6 пояснив, що він поспішав и вимагав укладення договору не пізніше 10.04.2006 року, але у звязку з тим, що в цей день у позивача не було особистих

документів і не приїхала його мати, на яку він собирався оформити квартиру, ОСОБА_5Х попросив оформити договір на ОСОБА_3 з якою зявився.

Дані обставини підтвердив також свідок ОСОБА_8

У відповідності до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення виникають після державної реєстрації.

Але ОСОБА_3 з моменту укладення договору купівлі-продажу не звернулася до КП ДМБТІ з питання реєстрації договору та отримання свідоцтва про право власності на квартиру

З матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_5 проживає в спірної квартирі та зробив за свої особисті кошти ремонт /а.с. 168,76-78,104/.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вказав, що 07.02.2006р. між ТОВ «Нове місто» та ОСОБА_9 був укладений договір на надання інформаційних послуг, відповідно до умов якого товариство зобов'язалось надати відповідачці інформаційні послуги щодо можливого придбання квартири.

При цьому суд не звернув уваги на довідку ТОВ «Нове місто», згідно якої у лютому 2006 року між ТОВ «Нове місто» та ОСОБА_5 також був укладений договір на надання інформаційних послуг, відповідно до умов якого товариство запропонувало придбати спірну двохкімнатну квартиру /а.с. 18/.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 пояснила, що відповідачка проживала у спірної квартири тільки біля двох місяців з моменту оформлення договору купівлі-продажу тому що позивач змінив замки на вхідної двері, але до органів МВД ОСОБА_3 звернулася лише 24.02.2007 року /а.с. 160, 161/. Також представник пояснила, що кошти на квартиру ОСОБА_3О дала мати, яки вона отримала від продажу квартири, але відповідні докази про це суду не надала.

В свою чергу позивач пояснив, що с відповідачкою була домовленість про оформлення квартири на її імя в звязку з відсутністю у нього документів і що у відповідачки не було матеріальної можливості придбати квартиру, а у нього була. Згідно довідки Лівобережної МДПІ за № 3033/10/17-1 від 09.02.2010 року в період з 01.04.2006 року по 31.12.2006 року обсяг виручки від реалізації товарів, робіт ОСОБА_5Х склав 222000 грн., а в період з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року 236053 грн. Згідно довідки за № 2708 від 23.09.2011 року на поточний рахунок позивача надходження склали: 2006 рік 192905 грн.10 коп., 2007 рік 43679 грн.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно вимог ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

За правилами ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про доведеність укладення сторонами 10.04.2006 року удаваної угоди купівлі-продажу в частині покупця ОСОБА_3О та наявність правових підстав для застосування наслідків недійсності цієї частини договору купівлі-продажу та задоволення позову в повному обємі.

Тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким визнати, що покупцем квартири АДРЕСА_4 за договором купівлі-продажу квартири від 10 квітня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої ОСОБА_4 державної нотаріальної конторою ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1687 є ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на вказану квартиру, загальною площею 45.8 кв.м., жилою площею 30.7 кв.м, яка складається з: 1 балкон, 1 коридор, 3.7 житлові кімнати, 4 кухня, 2 шафа,. 5 ванна, 6 туалет.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Сьома ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 10 квітня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої ОСОБА_4 державної нотаріальної конторою ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 2-1687, недійсним як удаваний правочин в частині зазначення ОСОБА_3 покупцем квартири.

Визнати, що покупцем квартири АДРЕСА_4 за договором купівлі-продажу квартири від 10 квітня 2006 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої ОСОБА_4 державної нотаріальної конторою ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 2-1687 є ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 45.8 кв.м., жилою площею 30.7 кв.м, складається з: 1 балкон, 1 коридор, 3.7 житлові кімнати, 4 кухня, 2 шафа,. 5 ванна, 6 туалет.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: