Справа №22ц-1059/11
Категорія: 67 Головуючий в І-й інстанції Живцова О.А.
Доповідач Закарян К.Г.

Р І Ш Е Н Н Я
2011 року березня місяця 03 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого: Закарян К.Г.
суддів: Фурман Т.Г.
при секретарі: Третьяковій І.В.
з участю прокурора: Пуляєва І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Каланчацького району Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 травня 2010 року в справі за заявою ОСОБА_2 ОСОБА_3, заінтересована особа - ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -
в с т а н о в и л а:
У квітні 2010 року ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року, зазначаючи, що у відповідності до Міжурядової угоди про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й організаціях СРСР від 02.04.1981 року, батьки заявника ОСОБА_2 ОСОБА_2 Лок та ОСОБА_2 Тхі Дон з 1987 р. та 1988р. по 1992 р. працювали на Херсонському бавовняному комбінаті відповідно. Після закінчення строку Міжурядової угоди та звільнення з вищевказаного підприємства його батьки переїхали до м. Херсона, де проживали в гуртожитку по вул. І.Кулика, 139/4. В 2005 році вони виїхали до Вєтнаму, а він залишився проживати на території України в м.Херсоні. На теперішній час заявник зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлення факту проживання батьків на території України необхідно йому для отримання громадянства за територіальною ознакою, згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України».
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 травня 2010 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Встановлено факт постійного проживання батьків заявника ОСОБА_2 ОСОБА_2 Лок та ОСОБА_2 Тхі Дон до 24.08.1991 року на території України.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Каланчацького району Херсонської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 ОСОБА_3.
Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_2 ОСОБА_3 факт постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року необхідно встановити для набуття громадянства України за територіальним походженням.
У ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», яка регламентує набуття громадянства України за територіальним походженням, зазначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву ОСОБА_2 ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм матеріального права та наданих заявником доказів.
Так, із копій паспорту та свідоцтва про народження заявника вбачається, що ОСОБА_2 ОСОБА_3 народився на території Соціалістичної Республіки Вєтнам, є громадянином цієї держави.
На думку колегії, заявником не надано доказів на підтвердження того, що його батьки на законних підставах постійно проживали на території України з 1988 року.
Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.
Із матеріалів справи вбачається, що батьки заявника знаходилися на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, а тому проживали на території України тимчасово на період роботи та після її завершення мали повернутися до Вєтнаму.
Також, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»).
Заявник не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою зобовязанням про припинення громадянства Вєтнаму.
Крім того прийнявши до свого провадження та розглянувши по суті заявлені ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги суд не врахував, що відповідно до встановлених ЦПК України принципів цивільного судочинства, право на звернення до суду має кожна особа що до захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В даній справі порушено питання про встановлення факту проживання на території України осіб які до суду за захистом своїх прав не звертались і до участі у справі не залучалися.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заяви з наведених вище підстав.
На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора Каланчацького району Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, задовольнити.
Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 травня 2010 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_2 ОСОБА_3 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді