РІШЕННЯ

Іменем України

26.10.2011 року Справа № 2-3820/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на об'єкти самовільного будівництва,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на об'єкти самовільного будівництва.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.12.1990 року, реєстровий №4-2611, на праві власності належить домоволодіння №190 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_1 на праві власності також належить земельна ділянка №190 площею 0,1000 га, що розташована по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, згідно державного акту на право власності на землю від 27.11.2009 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №116/46 від 27.05.2009 року.

На вказаній земельній ділянці з метою поліпшення житлових умов, однак без відповідного дозволу, позивачем було збудовано: прибудову літ. а1-1, площею 8,7 м.кв., яка згідно технічного паспорту КП ДМБТІ від 10.12.2010 року зазначена як самовільна будівля.

Вказана самовільна будівля була зведена власником всього домоволодіння, на належній на праві власності земельній ділянці та не порушують інтереси та права інших осіб, у зв'язку з чим позивач просив суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу літ. А-1 житловою площею 33,7 м.кв., загальною площею 66,0 м.кв., прибудову літ. а-1, прибудову літ. а1-1, ґанок літ. а, вбиральню літ. Г, літню кухню літ. Д, душ літ. Ж, навіс літ. З, сарай (тимчасовий) літ. Е та споруди №1-9, І, які розташовані в домоволодінні №190 по вулиці Мінусинській у місті Дніпропетровську.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача - Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради проти позову заперечував.

Представник третьої особи КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїв судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.12.1990 року, реєстровий №4-2611, на праві власності належить домоволодіння №190 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_1 на праві власності також належить земельна ділянка №190 площею 0,1000 га, що розташована по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, згідно державного акту на право власності на землю від 27.11.2009 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №116/46 від 27.05.2009 року.

На вказаній земельній ділянці з метою поліпшення житлових умов, однак без відповідного дозволу, позивачем було збудовано: прибудову літ. а1-1, площею 8,7 м.кв., яка згідно технічного паспорту КП ДМБТІ від 10.12.2010 року зазначена як самовільна будівля.

Рішенням Виконкому Дніпропетровської міської ради від 26.08.2010 року №2985 погоджено прийняття в експлуатацію прибудови за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мінусинській, 190.

На виконання вказаного рішення Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, на підставі довідки про погодження прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію від 01.09.2010 року, сертифікатом №ДП001190 від 16.11.2010 року засвідчила відповідність житлового будинку садибного типу, загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 33,7 кв.м, відповідно до технічного паспорту ДМБТІ від 25.01.2008 року, державним стандартам, будівельним норм та правилам та підтвердила їх готовність до експлуатації.

Ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), згідно ч.2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

В силу ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до листа Виконкому Дніпропетровської міської ради від 23.03.2011 року №7/21-339 на ім'я позивача ОСОБА_1 за підписом першого заступника міського голови ОСОБА_2, де йому відмовлено в підготовці проекту рішення про оформлення права приватної власності на об'єкти нерухомого майна, та з посиланням на ст. 376 ЦК України, рекомендовано для вирішення питання про визнання права власності на самовільні будівлі звернутися до суду.

Оскільки питання про визнання права власності на самовільні будівлі вирішується в судовому порядку та враховуючи, що самовільно збудована будівля була збудована власником всього домоволодіння, на належній йому на праві власності земельній ділянці, не порушуючи інтересів інших осіб, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності на самовільну прибудову літ. а1-1 (санвузол 1-6 площею 8,7 м.кв.), яка розташована в домоволодінні №190 по вулиці Мінусинській у місті Дніпропетровську.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 331, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на прибудову літ. а1-1 (санвузол 1-6 площею 8,7 м.кв.), яка розташована в домоволодінні №190 по вулиці Мінусинській у місті Дніпропетровську.

Вважати по житловому будинку літ. А-1 загальну площу 66,0 кв.м, житлову площу 33,7 кв.м., в домоволодінні №190 по вулиці Мінусинській у місті Дніпропетровську.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: