Справа № 2-3437/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" червня 2011 р.Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Суддя А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивачка просить шлюб розірвати, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалось, між ними виникали чисельні непорозуміння стосовно ведення спільного господарства та спільного проживання, як наслідок чого є розлад та фактичне припинення подружніх відносин. З березня 2010 р. разом не проживають, спільне господарство не ведуть, віддалились один від одного, живуть кожен своїм життям, не бажають та не намагаються перейматися проблемами іншого. За останні роки подружнього життя спільних інтересів у них не було, примирення між ними неможливе, вони стали зовсім чужими людьми по відношенню один до одного та не мають бажання бути разом, шлюбні відносини існують лише формально. З відповідачем дітей не мають, спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, не має.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов та обставини, викладені в заяві, додатково пояснила, що сімя з відповідачем фактично перестала існувати з серпня 2007 р., до даного рішення вона прийшла виважено та переконливо, тому строк на примирення просить не надавати.

Представник позивачки підтримав позов та надані позивачкою пояснення.

Відповідач в судове засідання не зявився, суду надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в заяві вказав, що позов визнає, просить його задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 23.07.1992 року. Від цього шлюбу дітей не мають.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сімю не надається можливим, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач підтримує позов, тому суд вважає, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін.

Судові витрати по справі позивачка просить покласти на неї.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 10, 58, 60, 174, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23 липня 1992 року відділом ЗАГС Московського району м. Києва (актовий запис № 710) розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Виниченко Л.М.