Справа № 2-3381/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді Макухи А.А.

при секретарі - Іконніковій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, треті особи: відділ опіки та піклування Солом"янської районної у м. Києві державної адміністрації та відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом"янського РУГУ МВС України у місті Києві про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в березні 2011 р. звернулася до суду з позовом та просила визнати ОСОБА_2 разом з малолітнім сином такими, що втратили право користування кімнатою в квартирі АДРЕСА_1, як таких що понад шість місяців без поважних причин не проживають на спірній житловій площі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірна житлова площа, а саме кімната в квартирі АДРЕСА_1 належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу №2227 від 25.04.2003 року. За її згодою 16.09.2004 року на спірній житловій площі була зареєстрована її невістка ОСОБА_2 разом з і своїм малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачка зазначає, що відповідачка в 2008 року після розлучення з її сином добровільно виїхала з квартири і по сьогоднішній день в спірній квартирі не проживає, хоча їй жодного разу не чинилися перешкоди в користуванні квартирою.

В звязку з реєстрацією відповідачів за вищевказаною адресою позивачка вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла та оплаті за користування комунальними послугами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив крім визнання відповідача такою, що втратила право користуванні спірним житловим приміщенням також зняти її разом з малолітнім сином з реєстрації в спірній квартирі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що її разом з малолітнім сином вигнали зі спірної квартири та чинять перешкоди в користуванні квартирою. Вона в 2010 році зверталася до ВСП Батиївськийз заявою про те, щоб її не знімали з реєстраційного обліку без рішення суду.

Від представника відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом"янського РУГУ МВС України у місті Києві надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник органу опіки та піклування Солом"янської районної у м. Києві державної адміністрації просив суд прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до довідки ф.3 в кімнаті квартири АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач по справі ОСОБА_1 ( зареєстрована 27.03.2008 р.), ОСОБА_5 (син позивачки, зареєстрований 09.11.2006 р.), ОСОБА_2 ( відповідач по справі, зареєстрована 16.09.2004 р.), ОСОБА_3 (внук позивачки, зареєстрований 16.09.2004 р.).

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Строк в шість місяців не застосовується, коли така відсутність була викликана поважними причинами, зокрема якщо не поживання було вимушеним.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

В своїй позовній заяві позивачка посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог на ту обставину, що непроживання відповідачки на спірній житловій площі носить добровільний характер і жодних перешкод в користуванні квартирою їй не чинилося.

Однак під час розгляду справи вищезазначені твердження позивачки не знайшли свого підтвердження, навпаки були спростовані поясненнями відповідачки та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи ту обставину, що оскільки не проживання відповідачки на спірній житловій площі і мало місце, однак не проживання було вимушеним, оскільки відповідачці чиняться в користуванні спірною кімнатою суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того суд при прийнятті рішення враховує інтереси малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Керуючись ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212 215, 223 ЦПК України, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: