Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-63/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2011смт. Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Гайдур А. Ю.
секретаряОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі про визнання права на одержання сум соціальних виплат, які належали спадкодавцеві за життя,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2011 р. позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права на одержання сум соціальних виплат, які належали спадкодавцеві за життя.

В позовній заяві зазначила, 12.04.2009 р. помер чоловік позивачки ОСОБА_3. Останній за життя звернувся до суду із позовною заявою до УПФУ в Міжгірському районі про нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, згідно ЗУ Про соціальний захист дітей війни (надалі Закон). Згідно постанови Міжгірського райсуду від 10.02.2009 року в справі № 2-а-160/2009 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково і зобов'язано УПФУ в Міжгірському районі Закарпатської області провести нарахування та виплату з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно і з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни та іншого чинного пенсійного законодавства. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2010 року вищевказана постанова Міжгірського райсуду була скасована та прийнято нову, згідно якої бездіяльність УПФ в Міжгірському районі щодо нездійснення виплат ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. включно із урахуванням вимог ст.. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» протиправною та зобовязано УПФ України в Міжгірському районі провести нарахування і виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з одночасним збільшенням на 20 % відповідно до вимог ч.2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні», за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. включно, із врахуванням вимог ст.. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат за вказані періоди. Чоловік позивачки зазначені в постанові суду соціальні виплати за життя не одержав. Відповідач добровільно відмовляється виплатити позивачці належні за життя її померлому чоловікові ОСОБА_3 соціальні виплати у виді щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни.

Позивачка ОСОБА_2 на розгляд справи не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Відповідач позов заперечив повністю, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника та письмове заперечення з такою позицією. Згідно п.4 ч.2 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права на пенсію, допомоги або інші виплати, встановлені законом. Пунктом 3 ст.37 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку смерті стягувача. У зв'язку з наведеним, відповідач вважає, що позивачка не має права на отримання підвищення до пенсії, яке згідно постанови Міжгірського райсуду по справі № 2-а-160/2009 р. визнано саме за гр. ОСОБА_3. на підставі ЗУ Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 р. № 2195- ІV.

Оцінивши зміст позовних вимог, позицію позивачки та відповідача, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задовольнення, виходячи з такого.

Згідно ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни померлий чоловік позивачки ОСОБА_3., віднесений до категорії громадян України діти війни.

Чоловік позивачки ОСОБА_3 помер 12.04.2009 р., що стверджено свідоцтвом про смерть доданим до позову. Відповідач не виплатив вищезазначену соціальну надбавку до пенсії в повному обсязі за життя померлому ОСОБА_3.

Згідно ст.1227 ЦК України, суми соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 52 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті.

З довідки Синевирської сільської ради від 06.12.2010 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 разом з ним в будинку постійно проживала його дружина ОСОБА_2 (позивачка).

Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, позивачка, як дружина ОСОБА_3, була єдиним членом сім'ї померлого. Дана обставина відповідачем не оспорюється.

Доводи представника відповідача, зазначені у запереченні, судом відхиляються як такі, що суперечать вимогам ст.1227 ЦК України та ст. 52 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з вищевказаних мотивів, а тому суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачці у виплаті соціальних надбавок до пенсій, передбачених ст. 6 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» належних за життя її померлому чоловікові та не отримані ним за період 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно.

Судові витрати у виді витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 37 грн., слід стягнути з відповідача у користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України. Судові витрати у виді держмита в розмірі 8,50 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки останній звільнений від сплати такого згідно п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито».

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2В задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на одержання сум соціальних виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», які належали за життя померлому ОСОБА_3, але не були ним одержані за життя.

Судові витрати у виді витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 37 (тридцять сім) грн., слід стягнути з УПФ України в Міжгірському районі у користь держави.

Копію рішення надіслати сторонам.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4