Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2011 Справа №2-1912/11

Тернопільський міськрайонний суд в складі :

-головуючої судді Юрдиги О.С.

-при секретарі Бєлоусовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник»про визнання майнового права щодо об»єкта нерухомості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПП «Тернопільська фірма «Будівельник»про визнання майнового права на трьохкімнатну квартиру №13 загальною площею 90.82 кв.м., що знаходиться на п»ятому поверсі по вул.Пулюя,23 в м.Тернополі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2005 року між ним та відповідачем було укладено договір про пайове будівництво квартири вартістю на момент підписання договору 275 185 грн. та повністю сплачено відповідачу вартість квартири та виконано умови даного договору, тому позивач набув права на майнові права на вказану квартиру. Однак відповідач не виконав умови договору, не здав в експлуатацію зазначений будинок та не передав у власність квартиру. У звязку з цим просить визнати за ним майнове право на вищевказане нерухоме майно та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, проте подав заперечення в обґрунтування якого відзначив, що дійсно між сторонами був укладений договір про дольову участь на будівництво квартири та у позивача виникло майнове право у момент сплати коштів, яке не потребує додаткового визнання в судовому порядку. В звязку з тим, що позивачем не доведено жодних обставин про порушення його прав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав:

23.12.2005 року між ПП «ТФ «Будівельник»та ОСОБА_1 укладено договір відповідно до умов якого ПП «ТФ «Будівельник»приймає ОСОБА_1 у пайове будівництво на трьохкімнатну квартиру №13 загальною площею 90.82 кв.м., що знаходиться на п»ятому поверсі по вул.Пулюя,23 в м.Тернополі. Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію 2009 рік. Попередня базова вартість квартири становить 275 185 грн.

Позивачем було повністю сплачено відповідачу вартість квартири в сумі 275 185 грн., що не заперечувалось сторонами та підтверджено квитанціями від 2005 р., 2006р., 2007р., 2008р., 2009р.

Таким чином, суд вважає, що зі сторони позивача договір від 23.12.2005 року виконано повністю.

Згідно ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідачем не подано доказів про закінчення будівництва квартири та здачу будинку в експлуатацію в запланований строк 2009 рік та виконання таким чином умов договору.

Встановлено, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобовязання, оскільки по даний час не завершив будівництво квартири, не здійснив дії по прийняттю в експлуатацію зазначеного будинку та не передав квартиру позивачу, чим прострочив виконання взятих на себе зобовязань.

Відповідно до змісту ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обовязковим для виконання сторонами).

Відповідно до змісту ст. 190 ЦК України та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майновими правами, які можуть оцінюватись, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач набув майнових прав на спірну квартиру, а саме право вимоги передачі у її власність даної квартири після завершення будівництва.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем майнового права на трьохкімнатну квартиру №13 загальною площею 90.82 кв.м., що знаходиться на п»ятому поверсі по вул.Пулюя,23 в м.Тернополі згідно договору від 23.12.2005 року та стягнення з відповідача в користь позивача судового збору в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 294 ЦПК України, ст.ст. 190, 208, 509, 526, 629, 654 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнове право на трьохкімнатну квартиру №13 загальною площею 90.82 кв.м., що знаходиться на п»ятому поверсі по вул.Пулюя,23 в м.Тернополі відповідно до сплачених коштів згідно договору від 23.12.2005 року, укладеного з Приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник».

Стягнути з Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник»в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи в суді .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_2