Справа 2-2724/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: судді Тарасенко Л.М., при секретарі Лучко Ю.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»про припинення права власності на квартиру та визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення на її користь, завдану з вини відповідачів матеріальну шкоду, пов»язану з несвоєчасним поверненням позики, в сумі 4500 доларів США, проценти за користування нею в сумі 4750,46 доларів США, річні, в сумі 810 доларів США, інфляційні, в сумі 3532,50 доларів США, а всього в сумі 13592,96 доларів США, що за курсом НБУ складає 106025 грив.08 коп.

В подальшому ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила в рахунок відшкодування боргу ОСОБА_2 визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, припинив за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на зазначену квартиру. Зобов»язати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати в реєстрі прав власності на нерухоме майно за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка посилається на те, що за договором позики від 30 березня 2000 року передала в борг своїй матері ОСОБА_2 п»ять тисяч доларів США строком на три роки для придбання квартири. Станом на 21 червня 2003 року мати повернула 500 доларів, останню суму 2500 доларів США не повернула. В квітні 2000 року ОСОБА_2 придбала на своє ім.»я квартиру АДРЕСА_1, не мала можливості повернути борг, стверджувала, що в квартирі є і її частка, оскільки квартиру вона купила для неї, її сина та брата ОСОБА_3

У листопаді 2008 року випадково дізналась, що квартира, яку купила мати являється в суді предметом спору між її братом ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4. Квартиру АДРЕСА_1 мати подарувала ОСОБА_3, а він 1/2 частину цієї квартири подарував ОСОБА_4.

Вважає, що діями та бездіяльністю відповідачів були порушені її права. Оскільки на придбання квартири були витрачені її гроші вона вимагала їх повернення. Сума боргу не повернута, в зв»язку з чим з урахуванням відсотків за користування позикою, інфляційних та річних, а також з урахуванням основної суми боргу сума складає 106025 грив. 08 коп.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник позивачки ОСОБА_5 позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала.

Відповідач ОСОБА_3 не з»явився у судове засідання, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилась, повідомлялась про розгляд справи.

Представник відповідачки ОСОБА_6 позов не визнав.

Третя особа: представник КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»не з»явився, повідомлявся про розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідача, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_2 згідно розписки від 30 березня 2000 року взяла в борг у ОСОБА_1 суму еквівалентну 5000 доларів США для придбання квартири, борг зобов»язалась повернути в термін три роки.

21 червня 2003 року відповідачка ОСОБА_2 повернула частково борг в сумі 500 доларів США, про що свідчить повідомлення позивачки в зазначеній розписки. Також зазначено, що ОСОБА_1 дає згоду на подовження терміну договору до 21 червня 2006 року.

Представник позивача вважає, що оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнають факт передачі в борг грошей у розмірі еквівалентній 5000 доларів США в 2000 році для придбання квартири за позивачкою ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на спірну квартиру. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують проти визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, оскільки не мають можливості повернути борг у сумі 106025 грив.08 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала. Пояснила про те, що дійсно 30 березня 2000 року у своїй дочці ОСОБА_1 взяла в борг суму еквівалентну 5000 доларів США для придбання квартири, про що написала розписку. Зобов»язалась повернути суму в термін три роки. Але повернула тільки 500 доларів і позивачка погодилась ще три роки очікувати повернення останньої суми боргу. На гроші, які вона взяла у позивачки купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Оскільки квартиру купила для сина ОСОБА_3 і оформила договір дарування на нього. В квартирі проживав ОСОБА_3, невістка ОСОБА_4.

В письмових поясненнях наданих суду ОСОБА_2, підпис яких засвідчений приватним нотаріусом 15 лютого 2011 року, зазначено, що вона не визнає борг у повному обсязі, оскільки гроші у борг брала для придбання квартири і про це знала позивачка. Квартиру подарувала сину ОСОБА_3, який пообіцяв віддавати борг сам ОСОБА_1. вважає, що борг повинні повернути відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якій син подарував 1/2 частини спірної квартири.

Також в письмових поясненнях зазначено про те, що вона повністю згодна з уточненою позовною заявою.

Відповідач ОСОБА_3 в письмових поясненнях, підпис яких посвідчені приватними нотаріусами 1 липня 2010 року та 17 лютого 2011 року, визнає позовні вимоги, його борг ОСОБА_1 53013 грив. 1/2 частина від суми боргу 106025 грив., остання сума 53013 грив. борг його колишньої дружини ОСОБА_4, оскільки квартиру придбала для них мати ОСОБА_2. Гроші на квартиру вона взяла в борг у ОСОБА_1. Квартиру АДРЕСА_2, оформила договір купівлі-продажу на своє ім.»я, а потім квартиру подарувала йому. З дружиною він усно домовився про повернення боргу ОСОБА_1 і в зв»язку з чим подарував 1/2 частину квартири ОСОБА_4

Відповідач з уточненими позовними вимогами згоден повністю та визнає їх в повному обсязі. Вважає, що за рахунок боргу за ОСОБА_1 треба визнати право власності на квартиру.

Представник відповідача ОСОБА_4 пояснив про те, що позивач не довела про передачу суми еквівалентної 5000 доларів США своїй матері ОСОБА_2 в 2000 році, оскільки в розписці не зазначено, що сума була взята на купівлю квартири. Вартість квартири згідно договору купівлі-продажу 16000 грив, що менше суми, яку як стверджує отримала відповідачка ОСОБА_2. У відповідності до закону припинення права власності в рахунок відшкодування боргу не передбачено. Вважає, що позов заявлений для перешкод при розгляді справи в іншому суді за позовом ОСОБА_4 про розподіл спірної квартири. Просить відмовити в позові, застосувати наслідки спливу позовної давності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що в квітні 2000 року він був у ОСОБА_4 і бачив як ОСОБА_2 писала щось, але що писала він не читав. Зі слів ОСОБА_2 дізнався, що діти заставили її написати розписку про отримання грошей в борг. Але яку суму вона брала в борг і саму передачу грошей він не бачив. Пізніше ОСОБА_2 сказала, що купила квартиру і подарувала її сину.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 квітня 2000 року, посвідченого ОСОБА_8,приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 купила трикімнатну квартиру № 16, в будинку № 1, корп..3 по вул.. Кірова в м. Харкові. Продаж квартири здійснений за суму 16000 грив.

11 квітня 2000 року вищевказану квартиру ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3, договір дарування посвідчений ОСОБА_9, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

14 травня 2000 року ОСОБА_3 подарував своїй дружині ОСОБА_4 1/2 частини квартири № 16 в будинку № 1, корп..3 по вул. Кірова в м. Харкові. Договір дарування посвідчений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 погодилась до 21 червня 2006 року подовжити термін повернення боргу. Але до теперішнього часу вона не повернула борг, оскільки у неї була усна домовленість з ОСОБА_3, що борг буде повертати він разом зі своєю дружиною ОСОБА_4, оскільки вона квартиру подарувала йому та гроші брала для цієї мети. В рахунок відшкодування боргу право власності на квартиру АДРЕСА_3 вона згодна визнати за позивачкою.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила згідно ст. 261 ЦК України.

Як встановлено у судовому засіданні позивачка знала, що її права порушені, оскільки з 21 червня 2006 року ОСОБА_2 не повертала суму боргу. До квітня 2010 року не зверталась до суду з позовною заявою про стягнення суми боргу.

Статею 267 ч 4 ЦК України передбачено сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд не може погодитися з позивачкою, що в рахунок відшкодування боргу за нею визнати право власності на спірну квартиру, припинив за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності, оскільки припинення права власності в рахунок відшкодування боргу не передбачено ст. 346 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст. 257,261,267, 346 ЦК України

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання права власності на квартиру № 16, в будинку № 1 про вул.. Кірова в м. Харкові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -