РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2011 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Бондаревої І.В., при секретарі - Шевченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та скасування реєстрації, і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та зняття з реєстрації, треті особи Фрунзенський РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, КП «Жилкомсервіс»,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2009 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та скасування її реєстрації, вказуючи, що він є наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_1. Окрім нього, в цій квартирі зареєстрована ОСОБА_2 На думку позивача, відповідачка втратила право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки вона, починаючи з 2005 р., тобто більше 6 місяців, квартирою не цікавиться, її утримання не здійснює, комунальні послуги не сплачує.

Просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання у спірній квартирі, з підстав, передбачених ст..71 ЖК України, із скасуванням її реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виселення та зняття з реєстрації (т.2 а.с.11, 41), вказуючи, що у спірну квартиру вона була вселена 10.09.2009 р. на підставі виконавчого листа № 2-102/04 від 03.08.2009 р., виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова. Зазначає, що вона з 23.01.2008 р. є інвалідом 1 групи, іншого житла, окрім спірного, не має. Протягом 2000 2010 р.р. ОСОБА_1 постійно змінює замки від квартири, б*є її, причиняючи тілесні ушкодження, тому вона змушена жити у знайомих. З 02.06.2004 р. вона жила у притулку для жінок, які постраждали від насилля в сім*ї. На думку відповідачки, ОСОБА_1 навмисно створює умови неможливого проживання з ним в одній квартирі, порушує правила спільного проживання.

Просила суд виселити ОСОБА_1 із спірної квартири, без надання іншого житлового приміщення, з підстав, передбачених ст..116 ЖК України, із зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зустрічні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачка його колишня дружина. Спірна квартира однокімнатна, не приватизована. Він не перешкоджав проживанню ОСОБА_2 та не причиняв їй тілесні ушкодження. На час звернення до суду відповідачка не вселилась у квартиру за попереднім рішенням суду від 16.09.2004 р. без поважних причин, тому він вважає, що вона втратила своє право на проживання. Підтвердив, що у лютому 2010 р. відповідачка завезла у спірну квартиру свої речі.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні первісні вимоги не визнала, зустрічний позов підтримала, та пояснила, що до вересня 2009 р. вона не могла вселитись у спірну квартиру за рішенням суду від 16.09.2004 р. Про повернення їй виконавчого листа 10.11.2006 р. їй було невідомо. Крім того, протягом 2007 р. вона кілька разів перебувала на стаціонарному лікуванні як у м.Києві, так і в м.Харкові. З приводу невиконання у примусовому порядку рішення суду про її вселення у спірну квартиру від 16.09.2004 р. вона весь час зверталась до різних державних органів. У 2009 р. вона отримала дублікат виконавчого листа та 16.09.2009 р. вселилась у спірну квартиру.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи були сповіщені належним чином (т.1 а.с.104, 224).

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою дільниці №57 Фрунзенської філії КП „Жилкомсервіс № 1397 від 16.04.2010 р. (т.1 а.с.206).

Вказана квартира є однокімнатною, не приватизованою.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу 1-ВЛ № 187772, видане 10.09.2002 р. відділом РАЦС Фрунзенського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 417 (т.1 а.с.69).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.09.2004 р. частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення її порушеного права та ухвалено про вселення її до спірної квартири (т.1 а.с.171).

Вказане рішення було виконано у примусовому порядку 16.09.2009 р., згідно акту державного виконавця від 10.09.20009 р., про що державним виконавцем винесено постанову від 17.09.2009 р. про закінчення виконавчого провадження (т.1 а.с.241, 244, 245).

Факт не проживання відповідачки у спірній квартирі з дня ухвалення рішення суду від 16.09.2004 р. і до 10.09.2009 р. р. підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, актами дільниці №57 Фрунзенської філії КП „Жилкомсервіс від 23.06.2009 р., 28.04.2009 р., 25.02.2009 р., 23.12.2008 р., і не оспорюється відповідачкою.

Пояснюючи про причини не проживання у спірній квартирі протягом цього часу, ОСОБА_2 пояснила суду, що вона не мала можливості вселитись, оскільки у добровільному порядку позивач не виконував рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.09.2004 р. , а державна виконавча служба не повідомляла її про виконання рішення цього суду у примусовому порядку.

Судом перевірялись матеріали виконавчого провадження №398 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1102/04, виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова 22.12.2004 р., на виконання рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.09.2004 р. про вселення ОСОБА_2 у спірну квартиру, та встановлено, що виконавче провадження було відкрито 22.01.2005 р. Сторони попереджено, що у разі невиконання рішення суду добровільно у термін до 06.02.2005 р., виконання рішення буде проводитись примусово 07.02.2005 р. в 11 год.

Копія вказаної постановою була направлена сторонам, зокрема, ОСОБА_2 - на адресу кризового центру «Надія» ( м.Харків, вул..Петровського , 6/8).

Також матеріали виконавчого провадження містять друге повідомлення сторонам, зокрема, ОСОБА_2 - на адресу кризового центру «Надія» ( м.Харків, вул..Петровського , 6/8), про примусове виконання рішення суду 15.11.2005 р.

10.11.2006 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу ОСОБА_2 у зв*язку з її неявкою для проведення виконавчих дій.

При цьому повідомлень на адресу ОСОБА_2 щодо проведення виконавчих дій саме 10.11.2006 р. - в матеріалах виконавчого провадження не має.

Таким чином, суд вважає, що, незважаючи на наявність в матеріалах виконавчого провадження даних про її тимчасове перебування за адресою: м.Харків, вул.Петровського , 6/8, ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена державним виконавцем про час проведення виконавчих дій.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом 2007 р. кілька разів перебувала на лікуванні у міській клінічній лікарні №14 м.Харкова та в м.Києві (т.1 а.с.198), з 01.10.2007 р. визнана інвалідом 1 групи (т.1 а.с.210).

29.07.2008 р. ОСОБА_2 звернулась до Фрунзенського районного суду м.Харкова із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по виконанню рішення суду від 16.09.2004 р. про вселення, яка ухвалою цього суду від 18.11.2008 р. була їй повернена у зв*язку з невідповідністю заяви вимогам ЦПК України (т.1 а.с.204).

13.05.2009 р. ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ВДВС Фрунзенського РУЮ про зобов*язання виконати рішення суду та вселити її до спірної квартири. Ухвалою цього суду від 14.05.2009 р. у відкритті провадження відмовлено, оскільки вказаний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (т.1 а.с.190, 205).

13.07.2009 р. ОСОБА_2 повторно звернулась до Фрунзенського районного суду м.Харкова та 03.08.2009 р. отримала дублікат виконавчого листа (т.1 а.с.234), на підставі якого 10.09.2009 р. вона була вселена у спірну квартиру у примусовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 не проживала у спірній квартирі з часу набрання законної сили рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.09.2004 р. і до 10.09.2009 р., тобто на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом з поважних причин, оскільки через неприязні стосунки, які склались між сторонами, вона не мала можливості вселитись самостійно, а в примусовому порядку вказане рішення також не було виконано з незалежних від неї причин.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім*ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Судом вивчались матеріали перевірки заяв ОСОБА_2 до Фрунзенського РВ та встановлено, що за вказаними нею обставинами органом дізнання протягом 2009-2010 р.р. приймались рішення про відмову у порушення кримінальних справ відносно ОСОБА_1П на підставі ст..6 п.2 КК України.

Даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суду також не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та аскасування реєстрації, і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя