Справа № 2 - 1378 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 вересня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництвіита професійних захворювань України в Ленінському районі м.Миколаєва про перерахування страхових виплат,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м.Миколаєва про перерахування страхових виплат. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що він є інвалідом 1-ї групи по зору і на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є застрахованою особою та перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м.Миколаєва. 15 лютого 2000 року рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва йому було встановлено середній місячний заробіток для страхових виплат в розмірі 176 грн. 82 коп. Щомісячна сума страхової виплати втраченого заробітку склала 70 грн. 73 коп. У 2001 році йому було встановлено 1-у групу інвалідності і 90 % втрати працездатності.

З 05.09.2001 року на підставі ст.29 Закону Фондом соціального страхування. проведено перерахунок страхових виплат. Сума втраченого заробітку склала 159 грн. 14 коп.

Посилаючись на те, що з часу ухвалення рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва мінімальна заробітна плата в Україні декілька разів підвищувалася, тому відповідач повинен був здійснювати перерахунок належних йому платежів, але Фонд згідно Закону проводив лише перерахунок страхових виплат на сторонній догляд і побутове обслуговування, просив суд провести перерахунок щомісячної суми страхової виплати, визначити суму щомісячної страхової виплати у розмірі 2235 грн. 59 коп., стягнути з відповідача заборгованість по щомісячній страховій виплаті за 3 роки у розмірі 56156 грн. 07 коп., зобовязати відповідача в подальшому проводити перерахунок щомісячної страхової виплати у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

В подальшому позивач уточнив свої вимоги. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість з щомісячної страхової виплати у сумі 186915 грн. 83 коп. за період з 01.04.2000 року по 01.04.2011 року та зобовязати відповідача виплачувати щомісячну страхову виплату з 01.04.2011 року у розмірі 2027 грн. 50 коп. та проводити перерахунок страхових платежів у разі збільшення мінімальної заробітної плати.

Ухвалою суду до участі у справі в якості органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб залучено територіальну державну інспекцію праці у миколаївській області.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення.

Представники відповідача позов не визнали. Вказували на те, що страхові виплати ОСОБА_1 проводяться у повній відповідності до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з врахуванням довідки підприємства АТ «АТП 1405», з яким позивач перебував у трудових відносинах, про розмір відшкодування втраченого заробітку, що становить 70 грн. 73 коп. Просили в позові відмовити.

Від територіальної державної інспекції праці у Миколаївській області до суду надійшли письмові пояснення на позов ОСОБА_1, в яких зазначено, що збільшення державою мінімального розміру заробітної плати не може бути підставою для перерахунку щомісячних страхових виплат.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 1 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року. Розділом ХІ «Прикінцеві положення» зазначеного Закону передбачено, що особам, які потерпіли до набрання ним чинності, відшкодування шкоди, медичну, професійну та соціальну реабілітацію проводиться Фондом загальнообовязкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. На підставі зазначеного Закону Фонд продовжує здійснювати виплати, що були призначені підприємством до 01.04.2001 року.

Як вбачається з матеріалів справи за висновком МСЕК від 05 вересня 2001 року ОСОБА_1 встановлена стійка втрата професійної працездатності 90% та 1-а група інвалідності, безстроково. З 18.06.2001 року позивач перебуває на обліку у Фонді соціального страхування та отримує щомісячні страхові виплати. Позивач також отримує пенсію по інвалідності. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 15 лютого 2000 року позивачу визначено щомісячну суму страхової виплати втраченого заробітку у розмірі 70 грн. 73 коп.

У відділенні ВД ФСС НВ в Ленінському районі м.Миколаєва ОСОБА_1 перебуває на обліку з 13 травня 2003 року. Згідно довідки АТ «АТП-1405» про розмір втраченого заробітку від 01.06.2001 року сума відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_1 складає 70 грн. 73 коп.

Пленум Верховного суду України в п.13 своєї постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснив, що відповідно до ч.10 ст.34 Закону України № 1105- XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі-Закон) втрачений потерпілим у звязку з ушкодженням здоровя заробіток (відповідна його частина) визначається із середньомісячного заробітку, обчисленого згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 Порядком обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону - сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у звязку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоровя. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Таким чином підвищення розміру мінімальної заробітної плати не впливає на розмір щомісячних страхових виплат.

Згідно із ч.2 ст.29 Закону - перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Відповідно до пп. 4.4.2 - 4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року №7, чинного на час виникнення спірних відносин, при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкорегована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням абз.3 ч.1 ст.34 Закону, а саме у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у звязку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоровя. Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

Аналогічна норма міститься й у новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 207 року №24, згідно з п.п. 3.4.4, 3.8.2 якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що перерахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 було проведено відповідачем відповідно до положень Закону, а тому його вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м.Миколаєва про перерахування страхових виплат відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська