Справа № 2-2097/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2011року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Трілі Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 39800грн. боргу за договором позики, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 11940грн., а всього 51740грн. та понесені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в 2001 році за усним договором позики передав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, що день подання позовної заяви становить 39800грн. При фактичному одержанні суми позичальником була надана розписка з якої вбачається, що останній зобов'язувався повернути кошти до 12.09.2001р., та іншу суму до 01.09.2004р., однак до теперішнього часу взяті на себе зобов'язання не виконав. У зв'язку з наведеним, просить в судовому порядку стягнути з відповідача 39800грн. боргу за договором позики та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 11940грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві, просить такий задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, подав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, однак не представив суду жодних доказів такої, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Як вбачається з тверджень позивача, в 2001 році між сторонами в усній формі укладено договір позики, згідно умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 доларів США з кінцевим строком повернення 01 вересня 2004р., що підтверджується відповідною розпискою.

Позивачем умови укладеного договору виконано та передано відповідачу відповідні грошові кошти, що стверджується розписками відповідача про зобов'язання повернути борг.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконав та не повернув суму позики, а тому згідно розрахунку позивача утворилася заборгованість на загальну суму 51740грн., з яких: 5000доларів США, що еквівалентно 39800грн. сума основного боргу, 1194грн. - три відсотки річних.

Враховуючи наведене, факт порушення ОСОБА_2 умов договору є доведеним, а тому доводи позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 51740грн. є підставними.

Крім цього, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 517,40грн. судового збору.

На підставі ст.ст.205, 526, 530, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 39800грн. боргу за договором позики та три відсотки річних в розмірі 11940грн., а всього 51740грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 517,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.