Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/866/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кашапової Л.М.

суддів Широкової Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі Ганько Ю.І.

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Житомиргаз про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 січня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2007 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Попільнянського управління по експлуатації газового господарства ВАТ „Житомиргаз, в якому просила визнати дії відповідача незаконними та такими, що негативно впливають на стан здоровя позивача, негайно заборонити відповідачу експлуатацію газового обладнання, встановленого в смт.Корнин Попільнянського району по вул.Леніна,10.

Посилалась на те, що являється співвласником вказаного домоволодіння, при газифікації частини якого були грубо порушені її права, оскільки при виготовленні сусідами по будинку проектної документації на газифікацію та встановленні газового обладнання не було отримано погод-

ження відповідних державних служб, а конвектор встановлений у відсутність позивача та без її згоди.

Зазначала, що внаслідок незаконних дій відповідача в її двір зі сторони входу до приміщення (на відстані 1,5м) було виведено викидну трубу від спалювання газу в конвекторі, що сприяє накопиченню газів біля вхідних дверей і попаданню їх до приміщення, та підведена газова труба перешкоджає в підїзді до земельної ділянки і обмежує можливості позивача використовувати свою власність.

Вказувала на те, що вона, далеко не молода людина, пенсіонерка, яка має багато хронічних захворювань, змушена дихати чадним газом, постійно знаходитись в стресовому стані, після встановлення газового конвектора стала частіше хворіти.

В серпні 2007 року ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву в якій замінила неналежного відповідача ОСОБА_3 управління по експлуатації газового господарства ВАТ „Житомиргаз, яке не являється юридичною особою, на належного - ВАТ „Житомиргаз.

В процесі розгляду справи до участі в ній в якості відповідача допущено правонаступника ВАТ „Житомиргаз публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Житомиргаз (перереєстрація здійснена 19.07.2010 року).

Під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, позивач та її представник клопотань про притягнення до участі у справі співвласників домоволодіння №10 по вул.Леніна в с.Корнин Попільнянського району Житомирської області не заявляли, згоди на їх притягнення не давали, будь-яких вимог до них в контексті спірних правовідносин перед судом не ставили.

В січні 2011 року ОСОБА_2 подала додаткову позовну заяву, в якій просила:

- визнати дії публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації „Житомиргаз незаконними, такими, що не відповідають технічним умовам, техніці безпеки, що недопустимо при газифікації і може призвести до трагічних наслідків;

- зобовязати товариство перенести конвектор в двір користувачів, заборонити його використання, перенести газову трубу на стіну квартири споживачів;

- стягнути з товариства 4195грн. на відшкодування матеріальних збитків (витрати на проїзд по маршруту Київ-Попільня в сумі 575грн., витрати на проїзд по маршруту Київ-Житомир в сумі2450грн., витрати на правову допомогу в сумі 1020грн., витрати по оформленню копій документів та запитів в сумі 150грн.) та 8390грн. на відшкодування моральної шкоди (відповідач протягом 7 років створював перешкоди у вирішенні питання в судовому порядку, приховував документи, створював конфліктні ситуації, ухилявся від врегулювання питання в добровільному порядку, що призвело до погіршення здоровя позивача, яка змушена була дихати продуктами згорання газу).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 31.01.2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, проігнорував заявлені позивачем клопотання про витребування доказів, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з врахуванням наступного.

Згідно вимог ст.ст.10 ч.3, 11 ч.ч.1,2, 60 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 18.12.1995 року домоволодіння №10 по вул.Леніна в смт.Корнин Попільнянського району Житомирської області поділено в натурі.

ОСОБА_2 виділено у власність жиле приміщення 1-6, кухню 1-7, жомову яму, 1/5 частину тину, 1/5 частину воріт з хвірточкою, що становить 28/100 ідеальних частин домоволодіння.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виділено у спільну власність жилі приміщення 1-3, 1-4, 1-5, сіни 1-1, 1-2, хлів і погріб в ньому, 4/5 частин тину, 4/5 частин воріт з хвірточкою, що становить 72/100 ідеальних частин домоволодіння.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.01.1999 року встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням №10 по вул.Леніна в смт.Корнин Попільнянського району.

ОСОБА_2 виділено 20/100 частин двору та 28/100 частин земельної ділянки під ріллею та садом, що разом становить 660,43 кв.м., а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 виділено 80/100 частин двору та 72/100 частини земельної ділянки під ріллею та садом, що разом становить 1791,57 кв.м.

Однак, позивач не надала суду будь-яких документальних доказів, з яких вбачалося б місце розташування виділеної їй земельної ділянки і, відповідно, не було підтверджено зведення на ній спірних споруд (труба газопроводу).

На даний час після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 співвласниками 72/100 ідеальних частин домоволодіння являються ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які не були притягнуті до участі в справі, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких процесуальних документів з цього приводу.

Одним із співвласників 72/100 ідеальних частин домоволодіння було замовлено в Попільнянському управлінні експлуатації газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації „Житомиргаз робочий проект та технічні умови на газифікацію належної їм частини житлового будинку, який був виконаний 08.07.2004 року. 28.09.2004 року у відповідності до проекту було здійснено закладку газопроводу, встановлення газового конвектора та газового лічильника в житловому будинку та підключення (врізку) газових комунікацій та газового обладнання замовника до діючого вуличного газопроводу низького тиску.

Посилання позивача на тривалий період протягом року проживання в смт.Корнин (згідно реєстрації місцем постійного проживання позивача є м.Київ, , АДРЕСА_1) вказують на те, що ОСОБА_2 з моменту підключення газопостачання до будинку №10 по вул.Леніна в смт. Корнин Попільнянського району знала, кому саме належить газове обладнання, з приводу місця розташування і роботи якого у позивача виникають некомфортні ситуації при користуванні своєю частиною житлового будинку, була поінформована про зміну складу співвласників домоволодіння в звязку зі смертю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки являється їх рідною сестрою, однак ухилилась від надання суду достовірної інформації з цього приводу і заперечила, як і її представник, проти притягнення інших співвласників домоволодіння до участі в справі в якості співвідповідачів.

Згідно п.п.2,4,6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 газові комунікації та газове обладнання в приватних будинках (обєкт споживача) належить на праві власності особам, які його встановили і експлуатують. Послуги з газопостачання (обслуговування) надаються споживачеві на підставі договору, і саме на власників газового обладнання покладається обовязок дотримання норм і правил експлуатації вказаного обладнання. Припинення газопостачання здійснюється лише у випадках, передбачених цим Положенням.

За вказаних обставин та з врахуванням того, що позивач не була стороною договірних відносин по виготовленню технічної документації га газифікацію житлового будинку, не надала доказів на підтвердження неправомірного характеру дій відповідача при виготовленні технічної документації, замовленої іншими співвласниками домоволодіння, що до участі в справі не були залучені у встановленому законом порядку особи, які замовили вказану документацію та безпосередньо здійснюють експлуатацію встановленого в будинку газового обладнання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов є необгрунтованим, предявленим до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Посилання в апеляційній скарзі на помилкове незастосування судом вимог ст.50 Конституції України, як норми прямої дії, є безпідставним, оскільки вказана норма носить загальний характер, і з врахуванням визначеного позивачем предмету позову, може бути застосована лише разом з нормами ЦК України, які регламентують умови і порядок відшкодування шкоди, а тому в першу чергу підлягає зясування питання щодо наявності вини особи, діями якої порушується право позивача на безпечне для життя і здоровя довкілля, що неможливо зробити в даній справі без притягнення до участі в ній інших співвласників домоволодіння, яким належить на праві власності встановлене в будинку газове обладнання.

Надуманими слід визнати твердження апелянта щодо завдання їй матеріальної та моральної шкоди саме неправомірними діями відповідача, оскільки ініціатором судового розгляду справи була особисто ОСОБА_2, яка являється позивачем у справі, та при виготовленні технічних умов на газопостачання частини будинку №10 по вул.Леніна в смт.Корнин Попільнянського району та проведенню робіт по підключенню газового обладнання ОСОБА_3 управління по експлуатації газового господарства, як структурний підрозділ ПАТ по газопостачанню та газифікації „Житомиргаз:

- діяло у відповідності до своєї компетенції, передбаченої п.3.2 Положення про ОСОБА_3 управління (філію) по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації „Житомиргаз, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ по газопостачанню та газифікації „Житомиргаз від 08.07.2005 року (протокол №10);

- дотрималось вимог п.п.1.3,2.7 Переліку обєктів, затвердження проектів будівництва яких у межах законодавства України не потребує висновку комплексної державної експертизи, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 12.11.2003 року №187 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.12.2003 року за №1129/8450;

- врахувало вимоги Державних будівельних норм України (ДБН В.2.5.-22001 „Газопостачання), зокрема: п.4.4 - встановлено додатковий запірний пристрій на газопроводі зовні будівлі в доступному для обслуговуванні місці (позивач не належить до кола осіб, яким газове обладнання належить на праві власності, які його експлуатують чи здійснюють контроль за експлуатацією, а тому вимоги щодо забезпечення особисто їй доступу до вищевказаного приладу не ґрунтуються на вимогах закону); п.6.5 Ж.21 відвід продуктів згорання через зовнішню стіну будівлі не був розміщений в підїзді (арці), критому переході, закритому балконі, лоджії і т.п.; п.6.5 Ж.22 отвір димового каналу на зовнішній стіні будівлі при відводі продуктів згорання від опалювальних пристроїв без облаштування вертикального каналу розміщене у відповідності з інструкцією по монтажу газового обладнання підприємця-виробника на відстані 0,5 м над рівнем землі і на відстані 1,5м від вхідних дверей позивача, тоді як вимогами з техніки безпеки передбачено на відстані 0,25 м по горизонталі від віконних і дверних прорізів.

Позивач не позбавлена права і можливості предявити вимоги щодо додаткового облаштування пристрою вертикального каналу відводу продуктів згорання в атмосферу та щодо подання Попільнянському управлінню по експлуатації газового господарства недостовірної інформації про наявність згоди на газифікацію будинку від позивача до співвласників домоволодіння, в частині будинку яких встановлено газовий конвектор.

Доводи апелянта, щодо неврахування судом того факту, що в технічних умовах при зазначенні імені замовника зроблені явні виправлення, які свідчать про фальсифікацію документів, є безпідставними, так як вказані технічні умови є продуктом договірних відносин між уповноваженою на їх виготовлення організацією та співвласниками 72/100 ідеальних частин домоволодіння №10 по вул.Леніна в смт.Корнин Попільнянського району Житомирської області, а тому позивач, яка не є учасником договірних відносин, не має підстав ставити питання про визнання цих технічних умов протиправними чи внесення в них конструктивних змін.

Безпідставними являються і посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не прийнято до уваги лист в.о.головного державного санітарного лікаря ОСОБА_3 райСЕС від 10.08.2005 року №1383, яким, на думку апелянта, підтверджується факт заподіяння шкоди її здоровю, оскільки в даному листі не наведено даних про те, що ОСОБА_3 райСЕС взагалі проводила обстеження на подвірї позивача, не зазначено результатів обстеження та їх відповідності санітарним нормам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не містять посилань на порушення судом норм процесуального закону, чи неправильне застосування норм матеріального закону, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 31 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді