Справа №2-808/10 17.02.2011 17.02.2011 17.02.2011
Справа № 22а- 163/11 Головуючий у 1-й інстанції Шикеря І.А.
Категорія 69 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Недо К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 травня 2010 року

за позовом

ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області (далі УПФУ) про покладення обовязку здійснити перерахунок стажу роботи,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПФУ про покладення обовязку здійснити перерахунок стажу роботи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги він зазначав, що у серпні 2008 року, після того, як йому виповнилося 60 років він звернувся до УПФУ про призначення пенсії, надавши всі необхідні документи для підтвердження трудового стажу. Однак відповідач неправильно розрахував цей стаж. Зокрема відповідач не зарахував пільговий стаж, а саме рік до півтора під час проходження служби у військовому комісаріаті Якутської АРСР з 6 липня 1981 по 6 грудня 1983 року, роботу в Центральній базі виправно трудових установ МВС вказаної автономної республіки з 4 лютого 1984 по 12 листопада 1986 року, в старательській артілі «Богатир» з 26 грудня 1986 року по 4 травня 1988 року, в старательській артілі «Аякс» з 7 червня 1988 року по 15 квітня 1990 року, а також роботу в ремонтно будівельному кооперативі «Альтернатива» з 6 червня 1991 року по 22 січня 1996 року.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 травня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. На думку апелянта, рішення суду не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права, зокрема правилам розрахунку стажу роботи на Крайній Півночі.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню 60 років, а саме з 22 серпня 2008 року призначена пенсія за віком.

При призначенні пенсії УПФУ зарахувало позивачу 23 роки 6 місяців страхового стажу. Було зараховано службу позивача у Збройних Силах з 1 листопада 1971 року по 15 грудня 1983 року, тобто по день звільнення. Також до стажу була зарахована робота у виправно трудовій установі МВС за період 4 лютого 1984 року по 2 листопада 1986 року, та у старательських артілях «Богатир» і «Аякс». Не зараховано до вказаного стажу робота позивача в кооперативі «Альтернатива».

Після неодноразових звернень позивача до УПФУ з приводу перерахунків трудового стажу, стаж перераховано.

Перший перерахунок зроблено 1 травня 2010 року, а другий, згідно довідки наданої позивачем до апеляційного суду, вже після рішення суду. До страхового стажу позивача як пільгового включена його робота за період з 4 травня 1980 року по 26 грудня 1986 року, а після надання ним відповідних документів, робота в двох інших, не вказаних в позові кооперативах. Всього загальний трудовий стаж позивача склав 24 роки 8 місяців 18 днів. Робота в кооперативі «Альтернатива» УПФУ не зарахована. Не обраховано як пільговий стаж, робота позивача в артілях.

Оцінивши докази у справі, суд дійшов правильного висновку, що права позивача діями УПФУ, на час розгляду справи, не порушені. У звязку з чим, обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта суперечать доказам у справі.

Так, в суді доведено, що під час призначення пенсії в трудову книжку позивача були внесені зміни щодо часу роботи в кооперативі «Альтернатива». Позивач, довідок про роботу в кооперативі не представив. У звязку з чим УПФУ обґрунтовано не взяло до уваги відомості про вказану роботу лише на підставі трудової книжки ОСОБА_2

Відповідно до частини п'ятої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Пільгове обчислення стажу роботи провадиться на підставі документів, що підтверджують факт перебування особи в трудових відносинах та поширення на особу пільг, передбачених указами Президії Верховної Ради СРСР.

Пільги під час обчислення стажу роботи особам, прийнятим на місці, не надавалися, за виключенням передбачених законом винятків. Так, пільги розповсюджувалися на колишніх військовослужбовців, звільнених в запас або у відставку із ОСОБА_3 та які залишилися для роботи в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим у запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до стажу роботи, який дає право на отримання пільг, встановлених за роботу у цих районах та місцевостях» від 25 березня 1968 року № 181 солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, які проходили військову службу в зазначених районах і звільнилися з неї, починаючи з 1968 року, час їхньої дійсної служби (служби у військово-будівельних загонах) у зазначених районах зараховувався до стажу в пільговому обчисленні, якщо їх не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби було прийнято на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до них.

Однак, згідно Порядку визначення стажу військової служби в кратному обчисленні у віддалених місцевостях, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 15 грудня 1990 р. № 1290, застосовувався лише в разі обчислення вислуги років для призначення пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Виходячи з вказаних вимог закону та обставин справи колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення в частині розрахунку стажу за період проходження служби позивача немає.

Безпідставними є посилання позивача на Указ Президії Верховної Ради СРСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року (далі - Указ від 10 лютого 1960 року).

На час його роботи в артілях діяв Указ Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 р. № 1908-VII, яким були внесені зміни в Указ 1960 року. В п. 3 цього Указу передбачалося можливість надавати пільги щодо обрахування стажу особам в тому числі прибулим в райони Крайньої Півночі за власною ініціативою, за умов укладення ними трудових договорів строком на 3 роки.

Як виходить з доказів у справі в обох артілях позивач проробив менше трьох років. Крім того відсутні докази про користування позивачем пільгами під час роботи в артілі «Богатир».

Щодо роботи в кооперативі, то при наданні відповідних документів, питання перерахунку стажу може бути розглянутим УПФУ.

Оскільки по суті рішення суду є правильним, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200,206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Первомайського районного міськрайонного суду Миколаївської області від 6 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: