Справа № 2 -1967/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2011 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді -Гажі О.П.,

при секретарі Шведовій Я.О., з участю прокурора Яроша В.В., представника позивача Баловненської сільської ради Новоодеського району -адвоката ОСОБА_2, відповідача і представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області до ОСОБА_3 про зобов'язання знести самовільно збудовані споруди, -

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2011 року Баловненська сільрада Новоодеського району звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.01.2009 року за результатами проведеної перевірки додержання земельного законодавства за використанням та охороною земель було виявлено, що по АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_3 використовувалася земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 31 кв.м без правовстановлюючих документів, а саме на цій ділянці, в порушення ст.ст.125,126,211 ЗК України, розташовані дві нежитлові будівлі, що примикають до АДРЕСА_1.

За результатами перевірки, відповідачу держземінспекцією в Миколаївській області від 21.01.2009 року було винесено припис і було надано строк для усунення порушення до 20.02.2009 року. Відповідач ОСОБА_3, станом на 24.07.2011 року порушень не усунув.

Посилаючись на викладені в позові обставини, на самочинне зведення відповідачем об'єктів нерухомості на неналежній йому земельній ділянці, що розташована у водоохоронній зоні, на бездіяльність відповідача та його відмову усунути порушення земельного законодавства, позивач просив суд, на підставі статей 60,61 ЗК України, ст.ст.376 ЦК України, винести рішення яким зобов'язати відповідача ОСОБА_3 знести самовільно побудовані споруди, а саме споруду, розміром 3,5 х 6,0 та споруду, розміром 3,2 х 6, загальною площею 31 кв. м, які розташовані повздовж річки Південний Буг, на земельній ділянці, яка з одного боку примикає до земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3, а з іншого боку обмежена річкою Південний Буг.

Протокольною ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.09.2011 року, за ініціативою суду, до участі в даній справі залучено третю особу на стороні відповідача ОСОБА_4, як теперішнього власника домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1, як особу, чиї права та інтереси безпосередньо зачіпає розгляд даного спору між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача посилаючись на викладені в позові обставини, повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач заявлені вимоги не визнав. В своїх запереченнях на позов, мотивуючи тим, що позов безпідставний і необґрунтований, відповідач посилається на те, що Баловненська сільрада надала на його запит відповідь, в якій повідомила, що ніяких водоохоронних зон на території сільради не існує. Крім того, відповідач заперечує факт здійснення ним самочинного будівництва, посилаючись на наявність рішення виконкому Баловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області №36 від 21.06.2006 року, на підставі якого було узаконено нерухоме майно і за ним було визнано право власності на житловий будинок з підсобними будівлями і спорудами, в зв'язку з проведенням капітального ремонту по АДРЕСА_1.

Також відповідач в своїх запереченнях зазначив, що позивач не надав жодного доказу, документу, що підтверджує його право власності на спірну земельну ділянку, а також на те, що нежитлові будівлі, які він просить знести являються самочинно збудованими.

Посилаючись на відсутність законних правових підстав для задоволення позову, відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Інтереси третьої особи за дорученням в судовому засіданні по даній справі представляв відповідач ОСОБА_3, який надав суду письмові заперечення третьої особи на позов.

В своїх письмових запереченнях на позов, третя особа ОСОБА_4, посилаючись на необгрунтованість і безпідставність позовних вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень, третя особа ОСОБА_4 зазначив, що він неодноразово, як власник домоволодіння АДРЕСА_1, чи я власність підтверджена законними правовстановлюючими документами, звертався до сільради з заявами про виділення йому земельної ділянки, що розташована під спірними нежитловими будівлями, що належать йому на правах власності для їх обслуговування, але йому в цьому було відмовлено.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, допитаного свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи, в тому числі долучених до справи копій судових рішень, вбачається, що власником домоволодіння ( житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами і земельної ділянки) по АДРЕСА_1 являється не відповідач ОСОБА_3, а третя особа ОСОБА_4.

Право власності на цей будинок, господарські будівлі і споруди у третьої особи ОСОБА_4 виникло на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.02.2009 року.

Разом з правом власності на цей будинок, на підставі цього ж таки договору, до позивача перейшло і право власності на земельну ділянку площею 0,25 га за цією ж адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

25.02.2009 року позивач зареєстрував своє право власності на будинок в РКП "Новоодеське БТІ"і отримав технічний паспорт на цей будинок.

Державний акт на право власності на куплену земельну ділянку, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 третя особа ОСОБА_4 отримав 23.06.2009 року.

У попереднього власника будинку -відповідача по справі ОСОБА_3 право власності на перебудований будинок виникло на підставі рішення №36 виконкому Баловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області від 21.06.2006 року, на підставі якого було узаконено нерухоме майно і за ним було визнано право приватної власності на житловий будинок НОМЕР_1 з підсобними будівлями( в зв'язку з реконструкцією та капітальним ремонтом), що розташований по АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності.

З цього вбачається, що виконком Баловненської сільради, вищевказаним рішенням визнав за ОСОБА_3 право власності на господарські будівлі, що позначені на плані літерами Е-1, Г-1.

Це рішення виконкому про визнання за ОСОБА_3 права власності на ці господарські будівлі позначені літерами Е-1,Г-1 не скасоване, не визнано незаконним, а тому це рішення являється чинним.

На день розгляду справи в суді, право власності на вказаний будинок, вищевказані господарські будівлі, перейшло на законних підставах до третьої особи - ОСОБА_4

Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставин, на які вона посилається, як на предмет та підстави позову, так і на заперечення проти позову.

У суду не має підстав вважати будівлі, які просить позивач знести, самовільно збудованими, так як представником позивача, не доведено суду і не надано доказів для підтвердження цих вищевказаних обставин.

Стаття 376 ЦК України, на яку як на підставу позову, посилається позивач стосовно самочинного будівництва, за своєю сутністю, носить імперативний характер і має ціллю не допустити в суспільстві, в державі, випадків такого самочинного будівництва.

Про це свідчить і той факт, що законодавець, в ст.197-1 КК України та ст.97 КУпАП , закріпив кримінальну та адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво будівель і споруд.

У відношенні відповідача, як особи, яка здійснила таке самовільне будівництво, не вирішувалось питання про його відповідальність за ст.97 КУпАП.

Відповідно до "Положення про державний архітектурно-будівельний контроль", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 1993 року N 225, державний архітектурно-будівельний контроль і нагляд з питань будівництва, містобудування та архітектури, здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція (Держархбудінспекція) та її територіальні органи.

Однією із функцій, які виконує Держархбудінспекція, є перевірка відповідності розміщення об'єктів, виконання будівельних робіт державним стандартам, нормам і правилам, архітектурним вимогам, технічним умовам, затвердженим проектним рішенням, а також місцевим правилам забудови населених пунктів.

При цьому, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіють з іншими спеціально уповноваженими державними органами, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, охорони праці та інших вимог у сфері містобудування.

Загальні засади здійснення будівництва об'єктів нерухомості визначені на законодавчому рівні і є обов'язковими для застосування усіма суб'єктами будівництва, а тому недотримання особою, яка здійснила будівництво (реконструкцію) будівель, споруд, вимог чинного законодавства у сфері будівельної діяльності, є підставою для визнання такого будівництва самочинним, з відповідними законодавчо визначеними правовими наслідками.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене, суд зазначає, що позивачем не надано суду ніяких висновків інспекції державного архітектурно-будівельного контролю по підтвердженню висновків позивача щодо проведеного відповідачем самочинного будівництва.

Позивачем, як те вимагається в ст.376 ЦК України, не вжито всіх необхідних заходів щодо усунення виниклих порушень закону, а крім всього, дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини стверджують, що позивачем пред'явлено позов не до належного відповідача по справі.

Поскільки відповідач ОСОБА_3, не являється власником нежитлових будівель, які позивач просить зобов'язати знести, як самочинно збудовані, то він не може нести цивільно-правову відповідальність і не може відповідати за даний позовом.

Враховуючи викладена, а також в зв'язку з недоведеністю позовних вимог, а саме обставин що споруди, які позивач просить знести, являються самочинно збудованими і саме відповідачем, тому в задоволені позову слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь держави 37 гривень судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Повністю відмовити Баловненській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області в задоволені її позову до ОСОБА_3 про зобов'язання знести самовільно збудовані споруди.

Стягнути з Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області на користь держави 37 гривень судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення протягом 10 днів з моменту одержання копії рішення суду.

Головуючий: