__________________________________________________________________
Справа№1512/2-1991/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2011 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Васильків О. В.

за участю секретаря - Дикун В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом , за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить вселити її в квартиру 33 будинку 69 корпус 2 по вул. Ак.Корольова, в місті Одесі, та зобовязати відповідачів не чинити їм перешкод в користуванні житлом. При цьому позивач вказує , що в спірній квартирі вона зареєстрована та проживала до листопада 2009 року, до того часу, коли проходила лікування в лікарні, а після виписки їй відповідачі чинили перешкоди в поверненні до житла, в звязку з чим вона стала винаймати інше житло. На цей час немає змоги сплачувати проживання в іншому місці, просить її вселити в квартиру та зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє і на представництво інтересів ОСОБА_3, та представник ОСОБА_3- Юр*єва О.А. позовні вимоги не визнали і пояснили, що будь-яких перешкод в проживанні не чинили, подали зустрічний позов про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житлом відповідно до ст. 107 ЖК України, так як відповідач вибула восени 2009 року на інше постійне місце проживання. При цьому пояснили, що ОСОБА_1 добровільно залишила житло в листопаді 2009 року, забрала всі свої речі, віддала ключі, так як хотіла проживати в спокійному місці. Її проживання сплачувалось сім*єю відповідачів та старшого сина ОСОБА_1 Позивачі за зустрічним позовом вказують, що ОСОБА_1 вибула на проживання до ОСОБА_4 за адресою: м. Одеса, Кордонний провулок, 58-А.

ОСОБА_1 та її представники зустрічний позов не визнали, вказують, що за адресою м. Одеса, Кордонний провулок, 58-А, ОСОБА_1І орендувала житло тимчасово, плату здійснювали сім*ї синів, на цей час оплачує тільки старший син. ОСОБА_1 за станом здоров*я потребує допомоги, а ОСОБА_4 не може здійснювати за ОСОБА_1 догляд, тому просить її позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Вислухавши сторони, їх представників, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, відмовний матеріал № 1284 ЖРЗСП № 1730, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом квартира АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 1/3 частка та ОСОБА_3 - 2/3 частки, що вбачається зі свідоцтва про приватизацію житла від 17.06.1998 року / а.с.33/ та договору купівлі - продажу від 28.01.2005 року, згідно якого 2/3 частки квартири є власністю ОСОБА_3 / а.с. 32/.

Згідно довідки від 14.01.2010 року про реєстрацію осіб слідує, що за адресою АДРЕСА_2, зареєстровано чотири особи: позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 / а.с.8/.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог посилається на те, що вона зареєстрована в спірній квартирі, відповідачі чинили їй перешкоди, на підтвердження чого посилається на відмовний матеріал Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області та покази свідків, допитаних судом.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 пояснила, що за згодою між членами родини її сина ОСОБА_3, вона стала проживати разом з сім*єю відповідачів, вона заради сина погодилась на проживання разом з його сім*єю, на цей час не має наміру вселятись, а хоче, щоб діти придбали їй однокімнатну квартиру для її проживання.

З дослідженого відмовного матеріалу вбачається, що позивач звернулась до органів міліції лише 10.03.2010 року, тобто після звернення до суду з позовом про вселення, який надійшов до суду 15.01.2010 року.

Допитані свідки за клопотанням позивача ОСОБА_1: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дали свідчення про обставини її непроживання зі слів самої ОСОБА_1, так як ніколи не чули, щоб відповідачі не впускали позивача до квартири. Свідки, допитані за клопотанням відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3: ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_9 показали, що їм відомо, що позивач ОСОБА_1 добровільно залишила житло та стала проживати в іншому місці.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім*ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку / квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Тобто, проаналізувавши досліджені обставини суд вважає, що позивач не довела, що відповідачі чинили їй перешкоди в користуванні житлом, напроти вона сама пояснила, що за її згодою та при матеріальній підтримці сімей її синів вона пішла проживати окремо. При цьому діти надавали кошти на оренду житла для неї, а вона надавала розписки при отримані від них коштів.

Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім*ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Позивачі за зустрічним позовом на підтвердження факту вибуття ОСОБА_1 на інше постійне проживання надали суду розписки ОСОБА_1 від 25.12.2009 року та 27.01.2010 року, а також просили допитати свідків.

Дослідивши вказані розписки, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримувала кошти для оренди житла, але будь-яких доказів про її вибуття до іншого постійного місця проживання не наведено.

На підтвердження заперечень на зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та її представник вказали, що за адресою: м. Одеса, Кордонний провулок, 58-А, позивач ОСОБА_1 проживала тимчасово, винаймала житло, наміру вибувати на постійне проживання не мала, а проживала у ОСОБА_4 згідно договору оренди, який надала до матеріалів справи. Вказане проживання вважає вимушеним.

Свідок ОСОБА_4 показав, що його сестра запропонувала йому взяти на квартиру позивача ОСОБА_1, так як їй ніде проживати, що її не впускають діти. Вказані свідчення він отримав від сестри та позивача. При цьому свідок підтвердив, що укладав угоду на оренду житла від 6.11.2009 року на один рік та після закінчення строку дії договору іншого договору з ОСОБА_1 не укладав. Будинок по Кордонному провулку, 58-А, належить йому, і він не перебуває в сімейних стосунках з ОСОБА_1

За таких обставин, суд вважає, що твердження позивачів за зустрічним позовом не доведені, так як обставини, на які вони посилаються не знайшли свого підтвердження, напроти, вказана адреса проживання ОСОБА_1 є тимчасовою, згідно договору оренди та показів свідків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1, та зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведені та необґрунтовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 60,212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 107, 156 ЖК України, суд, -

вирішив:

Позов позивача ОСОБА_1 до відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3 "про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом - в позові відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя : Васильків О. В.