Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-928/11
РІШЕННЯ

Іменем України

19.05.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 15 вересня 2009 року о 12 год. 20 хв., він, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1, здійснював маневр повороту ліворуч. Автомобіль SKODA, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку, не надав дорогу його транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя. Внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та його автомобіль отримав механічні пошкодження. На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники ДАІ, якими було складено протокол огляду транспортного засобу та протокол порушень прав дорожнього руху на нього. Згідно висновку експертного дослідження № 11022, складеного від 25 січня 2010 року, який прямо вказує, що в даній дорожньо-транспортній ситуації ОСОБА_2 повинен був діяти згідно п. 1.5. ПДР України, тобто повинен був надати дорогу його транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя. Крім того, для водія автомобіля SKODA технічна можливість уникнення зіткнення з його автомобілем полягала у виконанні вимог п. 16.5. ПДР України. Згідно схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 вересня 2009 року видно, що зіткнення допустив водій автомобіля SKODA, що також підтверджується дослідницькою частиною висновку експертного дослідження. Таким чином вина відповідача доведена повністю, а в його діях відсутні порушення правил дорожнього руху, що підтверджується також постановою Києво-Святошинського районного суду від 15 березня 2010 року. Згідно розрахунку-фактури № СФ-0000836 від 20 листопада 2009 року загальна сума виконаних робіт та сума запчастин і матеріалів складає 22315 грн. В звязку з наведеними обставинами йому було завдано матеріальну шкоду, яка складає 22315 грн.. Крім того, йому завдано моральну шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки він не міг користуватись своїм транспортним засобом, вимушений був користуватись громадським транспортом, а також пережив душевні страждання у звязку з пошкодженням його автомобіля, а також не зміг користуватись автомобілем для роботи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 22 315 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що постановою судді Києво-Святошинського районного суду від 15 березня 2010 року ОСОБА_1 визнано невинним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу провадженням закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суддя при винесенні постанови виходив з того, що на підставі матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які докази його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Така невинуватість ОСОБА_1 підтверджується такими матеріалами справи: протоколом огляду місця події, характерними пошкодженнями транспортних засобів, які згідно протоколів огляду транспортних засобів, прийшлись на передній бампер автомобіля SKODA, номерний знак НОМЕР_1, при цьому пошкоджено переднє праве крило, бампер, капот, передню праву блок фару, ці пошкодження є характерними в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася, та вказують на порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, висновком експертного дослідження № 11022, складеного 25 січня 2010 року, який прямо вказує, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти згідно п. 16.5. ПДР України, тобто повинен був дати дорогу транспортному засобу CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1, що завершував рух через перехрестя. Крім того, для водія автомобіля SKODA ОСОБА_2 технічна можливість уникнення зіткнення з автомобілем CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1, полягала у виконанні п. 165 ПДР України. Згідно схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 вересня 2009 року видно, що зіткнення допустив водій автомобіля SKODA ОСОБА_2, а не ОСОБА_1, це також підтверджується дослідницькою частиною висновку експертного дослідження № 11022, складеного 25 січня 2010 року.

Постановою судді апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2010 року постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2010 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закриту за відсутністю складу адміністративного правопорушення, скасовано, провадження по справі закрито на підставі ст. 247 п. 7 КУпАП.

Суддя при винесенні постанови виходив з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2009 року зазначено, що 15 вересня 2009 року о 12 год. 20 хвилин в м. Боярка на перехресті вулиць Білогородська-Молодіжна водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, здійснюючи маневр повороту ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю „Шкода, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Проте суд на підставі висновку експертного дослідження № 11022 від 25 січня 2010 року, без врахування всіх фактичних обставин справи, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, пояснень учасників пригоди та свідків, дійшов помилково висновку про невинуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1

Водій автомобіля „Шкода ОСОБА_2 рухався по вул. Білогородській прямо на перехресті з вулицею Молодіжною в м. Боярка, рух на якій регулюється світлофором, при проїзді перехрестя зіткнувся з автомобілем „Шевролет авео під керуванням ОСОБА_1, який повертав вліво на жовтий сигнал світлофору, про що вказано у поясненні ОСОБА_1, тобто в той момент, коли розпочали рух зустрічні транспортні засоби, які за вимогою п. 16.6 Правил дорожнього руху, водій автомобіля „Шевроле авео ОСОБА_1 зобовязаний пропустити при проїзді перехрестя. Відповідно до вимог п. 16.6. Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч або розвертаючись, що в даному випадку мало місце, при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

За таких обставин висновок суду з посиланням на п. 16.5 Правил, без врахування фактичних обставин справи, пояснень очевидців та учасників даної дорожньо-транспортної події, без належної оцінки висновку експертного дослідження, який не грунтується на дійсних обставинах справи, є помилковим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, та вимогам ст. 280 КУпАП. За таких обставин в діях водія ОСОБА_1 вбачається правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАп.

Згідно наявного в матеріалах справи Висновку № 643 експертного автотехнічного дослідження, складеного 27 грудня 2010 року ТОВ Український експертний центр „Експерт-Сервіс Авто, водій автомобіля SKODA Octavia ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_1 шляхом застосування гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, тобто у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Оскільки водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_1 шляхом застосування гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, то в його діях невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається. Водій автомобіля CHEVROLET Aveo ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. та п. 16.6. Правил дорожнього руху. Виконуючи вимоги п. 10.1. та п. 16.6. Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення з автомобілем SKODA Octavia. Дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 16.6 Правил дорожнього руху, оскільки він перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не дав дорогу автомобілю SKODA Octavia і створив небезпеку для руху водію ОСОБА_2

Як зазначав ОСОБА_1 внаслідок пошкодження автомобіля CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_1, йому заподіяно матеріальну шкоду в сумі 22 315 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0000836 від 20 листопада 2009 року, замовленням-нарядом № БН-05570278 від 20 листопада 2009 року, яку просив стягнути з відповідача ОСОБА_2, а також 5000 грн.-у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Однак суд, зясувавши дійсні обставини та оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної і моральної шкоди на користь позивача, оскільки відсутня вина в діях відповідача ОСОБА_2 щодо заподіяння шкоди ОСОБА_1, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З наявних в матеріалах справи квитанцій про сплату судових витрат вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатив 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і 223 грн. 15 коп. судового збору. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, то з позивача на підставі вимог ст. ст. 80, 88 ЦПК України підлягає стягненню 8 грн. 50 коп. судового збору в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 60, 80, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.