Справа № 2 - 228
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2011 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Гетьмана Р.А.

при секретарі: Михайловій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Дзержинської районної в м. Харкові ради про визначення місці проживання дитини , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому в якому просить суд визначити постійне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати способи участі відповідача у вихованні дитиною .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що дитина повністю знаходиться на його утриманні, позивач з 1982 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із своєю дружиною - ОСОБА_4 , однак у 2006-2007 роках мав тривалі взаємовідносини з відповідачем ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. У позивача та відповідача 22 серпня 2007 року народилась спільна дитина -ОСОБА_3. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження , виданим відділом реєстрації цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 07.05.2009 року, серія 1-ВЛ № 159684. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не укладались, сумісного господарство сторонами не велось, фактичного проживання однією родиною не було.

У судовому засіданні позивач , свої позовні вимоги підтримав, та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову .

Представник 3-ї особи , в судове засідання не зявився , надав суду заяву с проханням розглядати справу в його відсутність .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав .

У відповідності до ст.ст. 150, 155 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Позивач з 1982 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із своєю дружиною - ОСОБА_4 , однак у 2006-2007 роках мав тривалі взаємовідносини з відповідачем ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. У позивача та відповідача 22 серпня 2007 року народилась спільна дитина -ОСОБА_3. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження , виданим відділом реєстрації цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 07.05.2009 року, серія 1-ВЛ № 159684. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не укладались, сумісного господарство сторонами не велось, фактичного проживання однією родиною не було.

З моменту народження спільна дитина сторін проживала з відповідачем. Така усна згода була досягнута сторонами з огляду на те, що, на думку позивача, дитині у малолітньому віці потрібна увага матері, а також з огляду на те, що позивач має зареєстрований шлюб та родиму, з якою він постійно проживає.

Позивач дотримуючись усної домовленості сторін взяв на себе обов'язок по повному утриманню дитини, а також здійснював постійну фінансову допомогу відповідачу.

Однак у 2008 році у позивача з'явились сумніви щодо доцільності проживання дитини разом з відповідачем, зазначене обумовлене наступним. Дитина постійно хворіла, що на думку лікарів було обумовлено недбалим ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків, здійсненням неналежного догляду за дитиною .

При побаченнях з дитиною, позивач постійно звертав увагу відповідача на неналежне харчування дитини , недопустимі санітарні умови перебування дитини, однак відповідач не здійснював ніяких дій для виправлення вказаного становища та забезпечення нормальних умов існування та життя дитини. Тому сторони дійшли усної домовленості про те , що дитина бути проживати з позивачем по справі .

Однак на початку 2009 року відповідач став наполягати на поверненні дитини для проживання до себе. Відповідач почав регулярно у нетверезому стані з'являтися у помешкання

позивача, нецензурно лаятися, погрожувати та наполягати на негайному повернені дитини.

Позивач, маючи обґрунтовані побоювання за життя та здоров'я дитини, відмовив відповідачу у поверненні дитини для постійного проживання з відповідачем.

Позивач в судовому засіданні зазначив , що відповідач не має власного помешкання для проживання . Відповідач зареєстрований у гуртожитку за адресою м. Харків, вул. Старошишківська, буд. 4, та для фактичного проживання наймає помешкання по вул. Партизанська, буд. 78 у м. Харкові.

Відповідач не має змоги забезпечити мінімальний рівень утримання дитини, оскільки не має стабільного та достатнього доходу. Відповідач часто працює на нічних змінах, з огляду на що не має можливості забезпечувати дитині постійний догляд та виховання.

Відповідно до cm. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до cm. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до cm. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з наведеного згідно ст. 150, 155, 180, 182, 183, 185 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 30, 62, 88, 174, 202, 209, 212, 214, 215 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити постійне місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.А.Гетьман