Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2011 Справа №2-5140/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого Сливка Л. М.

за участі секретаря Заплітного Б. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 26400 гривень в рахунок оплати послуг за договором на інформаційно-довідкове обслуговування та надання ріелторських послуг, покликаючись на те, що згідно з укладеним між ними 11 березня 2011 року вказаним договором відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася здійснити оплату наданих позивачкою ОСОБА_1 послуг з придбання нерухомого майна. На виконання умов зазначеного договору 11 березня 2011 року позивачка продемонструвала відповідачці дві квартири № 10 по вул. Броварній, 21 та № 8 по вул. Броварній, 12 у м. Тернополі. Отримавши інформацію про продаж зазначених квартир, ОСОБА_2 передала її своєму батькові ОСОБА_3, який, скориставшись указаними відомостями, придбав квартиру АДРЕСА_1. Відтак від сплати 3% вартості квартири, як це передбачено п. 4.2 укладеного між сторонами договору, відповідачка ухилилася.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з викладених у позовній заяві мотивів та просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнали, вказавши, що жодної інформації щодо оглянутих квартир згідно з договором від 11 березня 2011 року вона своєму батькові ОСОБА_3 не передавала, ніякого відношення до придбання ним квартири АДРЕСА_1 не має.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини:

11 березня 2011 року сторони позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 уклали договір-замовлення № 175 на інформаційно-довідкове обслуговування та надання послуг з набуття права власності на нерухоме майно (купівлі, обміну, дарування нерухомості).

Згідно з п. 2.5 вказаного договору, одним із зобов'язань виконавця (позивачки ОСОБА_1Я.) є організація огляду об'єктів.

Як слідує з додатку до договору, 11 березня 2011 року позивачка продемонструвала відповідачці дві квартири № 10 по вул. Броварній, 21 та № 8 по вул. Броварній, 12 у м. Тернополі.

Відповідно до п. 3.4 договору № 175 замовник (відповідачка ОСОБА_2В.) зобов'язалася в одноденний строк повідомляти про намір придбання об"єкта нерухомості, який був предметом огляду, не допускати передачі інформації, отриманої від виконавця іншим особам (родичам, агенціям нерухомості, іншим організаціям) та оплатити роботу виконавця.

12 березня 2011 року укладено попередній договір купівлі-продажу між власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як установлено в судовому засіданні, батьком відповідачки ОСОБА_2

З цих підстав позивачка вважає, що з відповідачки підлягає до стягнення вартість наданих ріелторських послуг.

Однак суд не вбачає підстав для їх стягнення, виходячи з таких міркувань.

Як слідує з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 12 травня 2011 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_3 за вчинення шахрайських дій, що полягають у неповерненні грошових коштів у розмірі 13200 гривень, зі слів ОСОБА_1 установлено, що ОСОБА_2 уклала з нею договір на інформаційно-довідкове обслуговування та надання послуг з набуття права власності на нерухоме майно, на виконання якого було продемонстровано квартиру по вулиці Броварній, 12 в м. Тернополі, яку в подальшому придбав ОСОБА_3

В ході проведеної перевірки будь-яких обставин, які б підтверджували факт передання ОСОБА_2 ОСОБА_3 інформації про квартиру АДРЕСА_1, не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість позивачкою ОСОБА_2 не наведено ніяких доказів, які б підтверджували, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно передала своєму батькові ОСОБА_3 інформацію щодо продажу квартири АДРЕСА_1.

Таким чином судом не встановлено порушення відповідачкою ОСОБА_2 умов договору-замовлення № 175 на інформаційно-довідкове обслуговування та надання послуг з набуття права власності на нерухоме майно (купівлі, обміну, дарування нерухомості) від 11 березня 2011 року, відтак відсутні підстави для стягнення з неї коштів за надані позивачкою ОСОБА_1 послуги.

При цьому, беручи до уваги, що при подачі позову судовий збір позивачкою був сплачений у розмірі 51 гривні, а не 1 відсотка від ціни позову, слід, із урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з неї 213 гривень недоплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 218, 223, 294, 295 ЦПК України, ст. 526 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 213 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6