Вишгородський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді СкарлатО.І.

при секретарі Зуровій Є.П., Романенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Садівницьке товариство «Меркурій», садівницьке товариство «Меркурій -3» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , садівницьке товариство «Меркурій», треті особи: Садівницьке товариство «Меркурій -3» , Вишгородська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, посилаючись на те, вона е членом садового товариства «Меркурій» та власником земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 397705 від 28.04.2011 року., яка розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. На плані зовнішніх меж земельної ділянки, зображеному на Державному акті, земельна ділянка позивача межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 ( в межах від «Б» до «В») та ділянкою ОСОБА_4

(в межах від «Г» до «А»). Дана земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості), що підтверджується Актом про встановлення в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки, що передається у власність від 29.04.2011 року. Під час складання даного акту, ніяких претензій з боку суміжних користувачів не заявлено.

Позивач зазначає, що 14 травня 2011 року, приїхавши на свою земельну ділянку побачила, що вся її земельна ділянка огороджена парканом, який поставив відповідач. На звернення позивача прибрати паркан, відповідач пояснив, що він є членом садового товариства «Меркурій-3», купив цю земельну ділянку і вона йому належить на законних підставах. Оскільки відповідач не демонтував паркан, продовжує порушувати права власності на землю, позивач просить зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання земельною ділянкою.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, садового товариства «Меркурій» про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва, яка розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що у 2006 році його було прийнято в члени садового товариства «Меркурій-3» та закріплено земельну ділянку № 406 площею 0,1200 га. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 16.10.2008 року №773 затверджено технічні документації щодо складання державних актів на землю громадян садівницького товариства «Меркурій-3» та йому передано у власність земельну ділянку № 406 площею 0,1200 га. З 2006 року він сплачував членські внески та інші платежі в товаристві, уклав договір на користування електричною енергією, земельну ділянку обробляв та користувався нею, влітку 2010 року встановив огорожу, а лише у 2011 році дізнався , що ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що була надана йому у користування. Вважає, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка

розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області на імя ОСОБА_1 виданий незаконно, а тому просить його визнати недійсним.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити, в зустрічному позові просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позов не визнали, просили у задоволенні позовних вимог відмовити, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник третьої особи за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - садівницьке товариство «Меркурій» - ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, просив задовольнити, у зустрічному позові просив відмовити.

Представник третьої особи - садівницького товариства «Меркурій-3» ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, зустрічний позов ОСОБА_2 визнала в повному обсязі.

Третя особа - Вишгородська районна державна адміністрація Київської області свого представника в судове засідання не направила, повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №219 від 22.02.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельних ділянок 31-ому громадянину для ведення садівництва на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва та передано 31-ому громадянину (згідно додатку) безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 3,6883 га , з них сіножаті - 3,6883 га для ведення садівництва. Згідно додатку ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1200 га, із них сіножаті 0,1200 га ( а.с.85-86).

28.04.2011 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №397705 від 28.04.2011 року, згідно якого є власником земельної ділянки площею 0,1200 га з цільовим призначення для ведення садівництва, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01360 (а.с.6).

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №773 від 16.10.2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам, членам садівницького товариства «Меркурій-3» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області» затверджені технічні документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю та передано у власність земельні ділянки загальною площею 3, 6818 га, в тому числі багаторічні насадження - 3,6818 га для ведення садівництва. Згідно додатку до вказаного розпорядження ОСОБА_2 безоплатно у власність передано земельну ділянку № 406 площею 0,12 га (а.с.81-83).

Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю -це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповіднодо ст.90, ч. 1 ст.116,125,126,152 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_1, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області вбачається, що межі даної земельної ділянки виділені в натурі та погоджені із суміжними землекористувачами та відповідно до графічного зображення вона від А до Б - це землі Сувидської сільської ради (дорога), від Б до В межує з ОСОБА_3, від В до Г - землі надані громадянам у власність, від Г до А межує з ОСОБА_4

Відповідно до Акту про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 18.10.2009 року, межі земельної ділянки ОСОБА_1 з суміжними землевласниками погоджені та не викликають спірних питань, претензій не заявлено, що також підтверджується актом від 29.04.2011 року (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 обгородив парканом земельну ділянку, яканалежить на правіприватної власності ОСОБА_1, тобто своїми діями порушив право власника ОСОБА_1. наземлю, що передбачені ст.90 ЗК України.

Даний факт був предметом розглядуна загальних зборах садівницького товариства «Меркурій» , щопідтверджується протоколом№1 від 14.05.2011 року (а.с.5).

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_9 у користуванні земельною ділянкою площею 0,1200 га, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, що стверджується заявою ОСОБА_1 до голови садівницького товариства «Меркурій» про огородження парканомїї земельної ділянки та незаконним захватом земельної ділянки, яка належить їй на правівласності.

В матеріалах справи відсутні документи які б стверджували, що ОСОБА_2 являється власником або землекористувачем земельної ділянки № 406 площею 0,1200 га, яка розташована на території Сувидської сільської ради, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства він не має права вимагати усунення перешкод в користуванні землею. Оскільки, згідно ст.152 ЗК України тільки власник або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень йогоправ на землю.

Представлене ОСОБА_2 рішенняВишгородської районної державної адміністрації Київської області № 773 від 16.10.2008 року не може являтись доказом того, що він являється власником земельної ділянки, оскільки відповідно до діючого земельного законодавства особа зобовязана була звернутись про виконання даного рішення та виділення вказаної земельної ділянки на місцевості із вказанням межівників, тобто повинен бути акт встановлення меж земельної ділянки на місцевості на підставі якого видається державний акт на право власності на землю. Приступати до використання земельних ділянок до встановлення їх меж в натурі (на місцевості), одержання документів, що посвідчують право на них та державної реєстрації - забороняється.

Таким чином, аналізуючи викладене вбачається, що земельною ділянкою площею 0,1200 га ОСОБА_1 користується на законних підставах, які визначені чинним земельним законодавством України, тому доводи ОСОБА_2 про те, що дана земельна ділянка була передана йому у власність у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і спростовуються дослідженими доказами.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2 незаконно встановив паркан на земельній ділянці ОСОБА_1 та чинить перешкоди їй у користуванні земельною ділянкою, а тому його слід зобовязати демонтувати даний паркан та не чинити перешкод в користуванні власнику земельною ділянкою.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2 не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, тобто не довів, що передана йому земельна ділянка перебуває у ОСОБА_1 у незаконному володінні.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 у встановленому порядку було виділено та передано у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,1200 га., що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 25.11.2010 року позивачеві надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для ведення садівництва ( ах. 175-177).

Відповідно до ч.9 ст. 118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно- епідеміологічними органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідна місцева державна адміністрація, сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Наданий судупроект землеустроюмістить усі передбачені документи, які мають входити до технічної документації із землеустрою, які передбачені ст.56 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства вказує на дійсність Державного акту на право власності на земельну ділянку, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а в зустрічному позові ОСОБА_10 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 125-126, 152 ЗК України, ст.ст.3,60,61,212-215,218 ЦПК України,

суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Зобовязати ОСОБА_2 демонтувати огорожу встановлену ним на земельній ділянці, площею 0,1200 га, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, і належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,1200 га, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, цільове призначення - для ведення садівництва.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, садівницьке товариство «Меркурій», треті особи: Садівницьке товариство «Меркурій -З», Вишгородська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсним державного акт' на право приватної власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: по оплаті судового збору в розмірі 8,50 грн. та з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 37 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_11