Справа № 2 - 425 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 червня 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Позивач вказував на те, що 10 січня 2006 року між ОСОБА_2 і АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого було ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 26000 дол. США на строк до 10.01.2011 року. 11 січня 2006 року в рахунок забезпечення зобовязань ОСОБА_2 по кредитному договору між ним і АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір. Оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором не виконував, на вмогу Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором він сплатив до банку 28918 дол. США, що в еквіваленті становили 150367 грн. 28 коп., для чого за узгодженням з відповідачем вимушений був сам укласти кредитний договір з ЗАТ «ОТП Банк» на загальну суму 20765 дол. США.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03.07.2008 року з відповідача було стягнуто на його користь внесені до банку як поручителем боржника грошові кошти в розмірі 150367, 28 грн. Посилаючись на те, що у звязку з оформленням ним особисто кредитного договору для погашення кредитних зобовязань ОСОБА_2 він поніс збитки у вигляді нарахованих йому процентів за кредитом, витрачених коштів на оформлення кредиту та обмін валюти на гривневий еквівалент, просив суд стягнути з відповідача на його користь 48670 грн. завданих збитків.

В подальшому позивач збільшив свої вимоги. Вказував на те, що він як майновий поручитель сплатив кредитну заборгованість відповідача у розмірі 28919 дол. США, що станом на 19.03.2008 року з урахуванням курсу долара становила 150367,28 грн. Зазначені кошти згідно рішення суду відповідачем було йому повернуто лише в липні 2009 року. Оскільки курс долара на час сплати до банку коштів був меншим порівняно з часом повернення коштів відповідачем він поніс збитки, що виникли внаслідок курсової різниці валют у розмірі 10120 дол. США, що еквівалентно 80960 грн. Також ним було виплачено до банку проценти за його власним кредитом у розмірі 3776,56 дол. США, що еквівалентно 30212 грн.

Посилаючись на наведені обставини, просив суд стягнути з відповідача завдані останнім збитки всього у розмірі 111172 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просив про його задоволення.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що заборгованість сплачену позивачем як його поручителем він повністю повернув згідно з рішенням суду. Вказував на те, що при розгляді справи про стягнення з нього суми у розмірі сплаченого кредиту позивач не ставив питання про будь-які понесені ним збитки та про оформлення кредиту для погашення заборгованості.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму 26000 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором було укладено іпотечний договір з ОСОБА_1, відповідно до якого позивач поручився перед банком за виконання зобовязань боржника ОСОБА_2 за кредитним договором. В звязку з невиконанням кредитних зобовязань боржника на вимогу банку позивачем було сплачено всього 150368 грн. 28 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03.07.2008 р. на користь ОСОБА_1, як поручителя, який виконав зобовязання боржника з ОСОБА_2 було стягнуто зазначену суму.

У відповідності до ст.22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

В той же час понесені позивачем витрати у вигляді сплати процентів за кредитним договором не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, оскільки позивач добровільно взяв на себе зобовязання відповідати за боргові зобовязання боржника.

До того ж згідно з вимогами ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається з матеріалів дослідженої в судовому засіданні цивільної справи №2-2966/2008 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 саме з позовом про стягнення на його користь сплачених ним до банку коштів у сумі 150367 грн. 28 коп., яку і було стягнуто судом на його користь.

Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків є безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська