Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

у складі: головуючого Старовойта Г.С.

суддів Заполовського В.Й., Павицької Т.М.

з участю: секретаря судового засідання Мартинюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину майна за апеляційною скаргою Приватного підприємства „Ящук на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2010 року

встановила:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і просив визнати за ним право власності на 1/2 частину майна набутого за час шлюбу із відповідачем.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2010 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, у відповідності до якої позивачу ОСОБА_1 передано у власність будівлю їдальні, що знаходиться по вул. Шевченка, 1-а в с. Старошийка Житомирського району, та земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована по вул. Польовій в с. Калинівка Житомирського району, а відповідачу ОСОБА_2 - будинок механізаторів з їдальнею, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 11 в с. Заможне Житомирського району, земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована по вул. Польовій в с. Калинівка Житомирського району, автомобілі ГАЗ 52, ГАЗ 33098 і Газель 33021.

У апеляційній скарзі Приватне підприємство „Ящук просить скасувати цю ухвалу суду і поновити провадження у справі. Апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала суду порушує майнові права підприємства, оскільки власник приватного підприємства „Ящук - ОСОБА_2 відповідно до рішення Хе 2 від 12 квітня 2010 року внесла в статутний фонд підприємства своє власне майно, а саме: будівлю їдальні, що знаходиться по вул. Шевченка, 1-а в с. Старошийка Житомирського району, і будинок механізаторів з їдальнею, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 11 в с. Заможне Житомирського району. Відповідні зміни до Статуту ПП „Ящук внесені 13 квітня 2010 року. Таким чином, вважає апелянт, ПП „Ящук набуло права власності на вищезазначені спірні приміщення відповідно до ст. 328 ЦК України, однак належне оформлення права власності унеможливлюється наявністю мирової угоди, визнаної ухвалою Житеширського районного суду від 20 травня 2010 року, на підставі якої право власності на будівлю їдальні, що знаходиться по вул. Шевченка, 1-а в с. Старошийка Житомирського району, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1

Перевіривши законність і обгрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав і обовязків сторін та предмета спору. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1997 року і за час шлюбу відповідач ОСОБА_2 за спільні кошти подружжя на підставі договорів купівлі-продажу від 20 січня 2006 року, від 01 вересня 2006 року та від 10 січня 2008 року набула право власності відповідно на земельну ділянку площею 0,20 га, яка розташована по вул. Польовій в с. Калинівка Житомирського району, на будівлю їдальні, що знаходиться по вул. Шевченка, 1-а в с. Старошийка Житомирського району, та на будинок механізаторів з їдальнею, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 11 в с. Заможне Житомирського району.

Відповідно до рішення № 2 від 12 квітня 2010 року відповідач ОСОБА_2, як засновник приватного підприємства „Ящук, прийняла рішення про збільшення статутного капіталу за рахунок додаткового майнового вкладу, а саме: будинку механізаторів з їдальнею, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 11 в с. Заможне Житомирського району, та будівлі їдальні, що знаходиться по вул. Шевченка, 1-а в с. Старошийка Житомирського району, і зареєструвала відповідні зміни до Статуту підприємства.

28 липня 2010 року позивач ОСОБА_1 помер і у встановлений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_3 - мати померлого, ОСОБА_4 і ОСОБА_4 - діти померлого, ОСОБА_2 - дружина померлого.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої Інстанції виходив з того, що сторони визнали вищезазначене майно спільною сумісною власністю подружжя і що кожній стороні належить право власності на Уг частину цього майна та домовилися передати у власність кожного де майно.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо набуття підприємством „Ящук права власності на будівлю їдальні та будинку механізаторів з їдальнею з моменту включення цього майна в статутний фонд підприємства, оскільки спірне майно на цей час перебувало у спільній власності сторін, які в подальшому розпорядилися ним на свій розсуд.

Положення ст. 328 ЦК України, на які посилається апелянт, не є самостійними підставами набуття права власності.

Також, безпідставними вважає колегія суддів посилання апелянта на ст. 320 ЦК України, оскільки положення цієї норми закону не визначають підстав набуття права власності на майно, а лише зазначають про право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно із вимогами ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації , а відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Ящук відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвата набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд) цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді