Справа № 2-198/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2011 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О. М.

при секретарі - Чижевській М.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі та без застосування технічних засобів. Судові витрати бере на себе.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 02.08.2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно якого жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Петрівське Таращанського району Київської області по вул..Садовій, 10, що належить їй на праві особистої власності, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку заповіла синові ОСОБА_2, а належне їй право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у оренді СП «Петрівське» (що є правонаступником КСП ім.. Мічуріна) розміром 5,11 в умовних кадастрових гектарах, яке підтверджується Сертифікатом серії КВ № 0179735 видане Таращанською РДА 20.02.1997 року заповіла дочці ОСОБА_1.

26.02.2002 року ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями за заповітом є сторони. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк позивачка не подавала, оскільки на момент відкриття спадщини прийняла спадщину відразу після смерті спадкодавця, приймаючи міри по збереженню спадкового майна та користувалася ним, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідач по справі не претендує на частку у спадщині позивачки згідно заповіту. Цей факт підтверджується його заявою.

15.03.2011 року позивачка звернулася до Таращанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, але в її прийнятті їй було відмовлено в зв'язку з пропуском строку і запропоновано звернутися до суду.

Статтею 1270 Цивільного Кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд дійшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини, а тому їй необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3, яка померла 26.02.2002 року.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 174, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст..ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі та без застосування технічних засобів. Судові витрати бере на себе.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 02.08.2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно якого жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Петрівське Таращанського району Київської області по вул..Садовій, 10, що належить їй на праві особистої власності, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку заповіла синові ОСОБА_2, а належне їй право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у оренді СП «Петрівське» (що є правонаступником КСП ім.. Мічуріна) розміром 5,11 в умовних кадастрових гектарах, яке підтверджується Сертифікатом серії КВ № 0179735 видане Таращанською РДА 20.02.1997 року заповіла дочці ОСОБА_1.

26.02.2002 року ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцями за заповітом є сторони. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк позивачка не подавала, оскільки на момент відкриття спадщини прийняла спадщину відразу після смерті спадкодавця, приймаючи міри по збереженню спадкового майна та користувалася ним, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідач по справі не претендує на частку у спадщині позивачки згідно заповіту. Цей факт підтверджується його заявою.

15.03.2011 року позивачка звернулася до Таращанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, але в її прийнятті їй було відмовлено в зв'язку з пропуском строку і запропоновано звернутися до суду.

Статтею 1270 Цивільного Кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд дійшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважної причини, а тому їй необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3, яка померла 26.02.2002 року.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 174, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст..ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, суд, -

Головуючий:ОСОБА_4.