27.10.2011 Єдиний унікальний номер 2-1120/11
27 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Коваленко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 08 листопада 2010 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1593/02-07 в іноземній валюті в розмірі 13 901,00 долар США.
Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань ОСОБА_1 не виконує умови Кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором.
З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за Кредитним договором, 12 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1595/15-07, на умовах якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань, в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору.
Позивач зазначив, що станом на 04 листопада 2010 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за умовами кредитного договору становить 9 163,15 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 72 489,68 грн. та пені по кредиту та процентах в сумі 1 209,45 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно із позичальника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 73 699,13 грн. та судові витрати по справі.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2010 року направлено на розгляд Ленінського районного суду (а.с. 62).
У звязку із заміною складу суду ухвалою від 22 грудня 2010 року справу призначено до розгляду у новому складі.
У судове засідання представник позивача, діючий за довіреністю не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у установленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.
Співвідповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 31 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до установи банку із Заявою-Анкетою позичальника на отримання кредиту та просив надати кредит для придбання автомобіля в сумі 13 901,00 доларів США (а.с. 9-11).
На підставі вищезазначеної Заяви-Анкети 12 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1593/02-07, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в іноземній валюті, у доларах США в сумі 13 901,00 доларів США (а.с. 12-16).
Також з метою забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору, між банком та ОСОБА_2 12 вересня 2007 року було укладено договір поруки № 1595/15-07, відповідно до якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань, в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору (а.с. 30-31).
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит у сумі 13 901,00 доларів США.
Згідно п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 12% річних (без ПДВ). За надання кредиту Банк встановлює одноразову комісію в розмірі 1% від суми кредиту (без ПДВ). За відкриття позичкового рахунку встановлюється одноразова комісія в розмірі 50,00 грн. (без ПДВ). Кінцевий термін повернення кредиту не пізніше «11» вересня 2012 року.
п.5.3.2 Кредитного договору передбачено, що позивач має право вимагати від позичальника сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом, та/або процентів за користування ним, суму неустойки, збитків, передбачених цим Договором, у випадках які визначаються згідно із цим Договором істотними та можуть вплинути на стан кредитної заборгованості Позичальника, а саме якщо: позичальник прострочив свої зобовязання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць.
31 серпня 2009 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 252/02-09 до Кредитного договору № 1593/02-07 від 12 вересня 2007 року сторони узгодили строки та процентну ставку (а.с. 17-18).
Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.
Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.
Однак, станом на 04 листопада 2010 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за умовами кредитного договору становить 9 163,15 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 72 489,68 грн., з яких: заборгованість по кредиту 6 322,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 50 013,34 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 2 475,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 19 579,73 грн.; строкова заборгованість по сплаті відсотків 290,52 доларів США, що в еквіваленті становить 2 298,30 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків 75,63 долари США, що в еквіваленті становить 598,31 грн.; та суму пені по сплаті кредиту та відсотків 1 209,45 грн. (а.с.22-29).
Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Про наявність заборгованості перед банком ОСОБА_1 повідомлявся за допомогою Претензію-повідомлення № 03-15/2275 від 04 серпня 2009 року (а.с. 38). Також 12 квітня 2010 року на адресу відповідача було направлено повідомлення № 03-16/657 (а.с.39,40).
На адресу ОСОБА_3 позивачем було направлено вимогу щодо сплати заборгованості № 03-15/2274 від 04 серпня 2009 року (а.с. 36).
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 73 699,13 грн.
Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 736,99 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст.526, 527, 530, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 197, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за договором 1593/02-07 від 12 вересня 2007 року в сумі 73 699,13 грн. (Сімдесят три тисячі шістсот девяносто девять гривень 13 копійок).
Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в рівних частках державне мито в розмірі 736,99 грн. (Сімсот тридцять шість гривень 99 копійок).
Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в рівних частках витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (Сто двадцять гривень 00 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула