Справа № 2-448/11
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом; за об'єднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину домоволодіння №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську та на 1/4 частину земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частину домоволодіння №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську та на 3/4 частини земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 06.02.1949 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №3. Від шлюбу у них народились син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 (при народженні ОСОБА_1) ОСОБА_6.

В період шлюбу подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був побудований житловий будинок №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, право власності на який рішенням виконкому №124/9 від 22.03.1985 року було оформлено на ім'я ОСОБА_7 та видано відповідне свідоцтво про право власності від 05.04.1985 року. Земельна ділянка №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську площею 0,1000 га. також належить ОСОБА_7 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 19.12.1996 року.

Згідно зі ст. 60 СК України (ст. 22 КпроШС України), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

19 серпня 1997 року помер ОСОБА_4, актовий запис №1542 від 01.09.1997 року, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та дружина ОСОБА_5. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 фактично прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним та були зареєстровані в домоволодінні. ОСОБА_2 спадщину після смерті батька ОСОБА_7 не приймала, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Таким чином ОСОБА_1 прийняв у спадщину ? частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_7, та ОСОБА_5 також прийняла у спадщину ? частину даного домоволодіння та земельної ділянки після смерті чоловіка.

За час свого життя ОСОБА_5 склала заповіт від 30.10.2001 року, яким все своє майно заповіла онучці ОСОБА_3.

01 лютого 2005 року померла ОСОБА_5, актовий запис №247 від 04.02.2005 року, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську як за подружжям, та на ? частину вказаного домоволодіння та земельної ділянки в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7, всього на ? частини.

У встановлений шестимісячний строк ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори, однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала, оскільки існує спір про право власності на спадкове майно.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 19.08.1997 року; ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті бабки ОСОБА_5, яка померла 01.02.2005 року.

Позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та не заперечував проти позовних вимог ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позовних вимог не заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 06.02.1949 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №3. Від шлюбу у них народились син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 (при народженні ОСОБА_1) ОСОБА_6.

В період шлюбу подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був побудований житловий будинок №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, право власності на який рішенням виконкому №124/9 від 22.03.1985 року було оформлено на ім'я ОСОБА_7 та видано відповідне свідоцтво про право власності від 05.04.1985 року. Земельна ділянка №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську площею 0,1000 га. також належить ОСОБА_7 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 19.12.1996 року.

Згідно зі ст. 60 СК України (ст. 22 КпроШС України), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

19 серпня 1997 року помер ОСОБА_4, актовий запис №1542 від 01.09.1997 року, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та дружина ОСОБА_5. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 фактично прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним, та були зареєстровані в домоволодінні. ОСОБА_2 спадщину після смерті батька ОСОБА_7 не приймала, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Таким чином ОСОБА_1 прийняв у спадщину ? частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_7, та ОСОБА_5 також прийняла у спадщину ? частину даного домоволодіння та земельної ділянки після смерті чоловіка.

За час свого життя ОСОБА_5 склала заповіт від 30.10.2001 року, яким все своє майно заповіла онучці ОСОБА_3.

01 лютого 2005 року померла ОСОБА_5, актовий запис №247 від 04.02.2005 року, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську як за подружжям, та на ? частину вказаного домоволодіння та земельної ділянки в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7, всього на ? частини.

У встановлений шестимісячний строк ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори, однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала, оскільки існує спір про право власності на спадкове майно.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_7, тому суд вважає визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 19.08.1997 року; визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини домоволодіння та земельної ділянки №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 01.02.2005 року.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212215, 256 ЦПК України, ст. 548, 549 ЦК України (у редакції 1963 року), ст.ст. 319, 321, 357, 386, 1234, 1235, 1236, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_7, який помер 19.08.1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину домоволодіння №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 79,4 м.кв., житловою площею 50,7 м.кв., літньої кухні літ. В, входу у погріб літ. Д, вбиральні літ. Ж, сараю літ. З, навісу літ. К, сарай літ. Л, огорожі №1-3, інших споруд №4-5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 19.08.1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га. №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 19.08.1997 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини домоволодіння №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 79,4 м.кв., житловою площею 50,7 м.кв., літньої кухні літ. В, входу у погріб літ. Д, вбиральні літ. Ж, сараю літ. З, навісу літ. К, сарай літ. Л, огорожі №1-3, інших споруд №4-5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 01.02.2005 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га. №225 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 01.02.2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: