Справа №22ц- 1926/11 Головуючий в 1 інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач: Приходько Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.

суддів Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

при секретарі Кримцевій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 10 березня 2011 року в справі

за позовом

відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, приватної фірми «Анна», третя особа відкрите акціонерне товариство «Підприємство «Дружба» про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації та витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ВАТ «ХБК» звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ПП «Анна» із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ВАТ «ХБК» на праві власності належить будівлі та споруди стадіону «Старт»: гараж «В»; гараж «Г»; будівля арочна ВСЄ-ТА-15, А1, А2; побутове приміщення з сауною А3, А4; туалет «Б»; каса «Ж»; Склад «Є»; трибуна №6; огорожа №1,2,3,4,7,8; огорожа №9,12; підпірна стінка №5, які розташовані за адресою, м. Херсон, вул.. Миру, 20. 02.02.1998 року між ВАТ «ХБК» та ВАТ «Підприємство «Дружба» укладено договір оренди цілісного майнового комплексу стадіону «Старт». На початку 2006 року позивачу стало відомо про факт продажу нежитлового приміщення площею 242мІ, розташованого за адресою м. Херсон, вул. Миру, 20 за договором купівлі-продажу від 21.05.1998 року нібито укладеного між ВАТ «ХБК» та ПФ «Анна». Позивач припускає що вказана будівля це арочна будівля ФСЄ-ТА- 15, яка увійшла до складу орендованого майна переданого ВАТ «Підприємство «Дружба». Рішенням господарського суду Херсонської області від 05.04.2007 року договір купівлі-продажу укладений між ВАТ «ХБК» та ПФ «Анна» 21.05. 1998 року визнаний недійсним. 14.07.2003року ПФ «Анна» продала громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказану нежилу будівлю. Позивач вважає вказаний договір недійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦК України, оскільки ПФ «Анна» навмисно ввела в оману покупців щодо наявності у неї права власності на майно. Зважаючи на викладене позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 221мІ розташований по вул.. Миру, 20 в м. Херсоні, укладений 14.07.2003 року між ПФ «Анна» та громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_3 Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на нежитлову будівлю загальною площею 221мІ, розташований по вул. Миру 20 в м. Херсоні. Витребувати майно з чужого незаконного володіння громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на к користь ВАТ «ХБК».

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 10 березня 2011 року позов задоволений частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 221мІ розташований по вул.. Миру, 20 в м. Херсоні, укладений 14.07.2003 року між ПФ «Анна» та громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_3 В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ВАТ «ХБК» ОСОБА_5 та представник ВАТ «Підприємство «Дружба» зазначили, що рішення суду на їх думку є законним та обґрунтованим. Просять апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 на момент вчинення спірного договору не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності його підписувати від імені ПФ «Анна», а відповідачі не є добросовісними набувачами за договором купівлі-продажу, оскільки нерухоме майно, яке було предметом договору купівлі-продажу, було придбано ними в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувачі могли знати.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.02.1998 року між ВАТ «ХБК» та ВАТ «Підприємство «Дружба» укладений договір оренди цілісного майнового комплексу стадіону «Старт»№ 153 за умовами якого ВАТ «ХБК» передало в оренду ВАТ «Підприємство «Дружба» цілісний майновий комплекс - стадіон «Старт» з усіма прилежними йому цільовими спортивними спорудами, що знаходяться за адресою м. Херсон, вул.. Миру,20, який перебував на той час на балансі ВАТ «ХБК» та входив до його Статутного фонду. Строк дії договору, відповідно до Додаткової угоди від 11.01.2001 року встановлений до 2017 року (а. с. 9-15).

Відповідно до свідоцтва про право власності САА №998734 від 21.01.2004 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.11.2003 року №398, будівлі та споруди стадіону «Старт», розташовані за адресою м. Херсон, вул.. Миру,20, до складу якого входять: гараж «В»; гараж «Г»; будівля арочна ВСЄ-ТА-15, А1, А2; побутове приміщення з сауною А3, А4; туалет «Б»; каса «Ж»; Склад «Є»; трибуна №6; огорожа №1,2,3,4,7,8; огорожа №9,12; підпірна стінка №5 належать на праві власності ВАТ «ХБК»(а.с.7,8).

14.07.2003 року між ПФ «Анна» та громадянами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 221 мІ по вул.. Миру, 20 у м. Херсоні. Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказану будівлю зареєстровано у Херсонському державному БТІ у рівних долях (а.с.22,23).

В свою чергу ПФ «Анна» придбала це майно на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1998 року у ВАТ «ХБК»(а.с.18-21).

Проте рішенням господарського суду Херсонської області від 05 квітня 2007 року договір купівлі-продажу спірної будівлі від 21.05.1998 року, укладений між ВАТ «ХБК» та ПФ «Анна» визнано недійсним(а.с.24-27).

Визнавши недійсним договір купівлі-продажу укладеного 14.07.2003 року між ПФ «Анна»та громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі ст. 215, 658 ЦК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що права особи, яка вважає себе власником, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є , тобто із застосуванням правового механізму, встановленого ст. 216 ЦК України, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону. Захист прав такої особи можливий шляхом предявлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

При цьому висновок суду про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є добросовісними набувачами, ґрунтується лише на припущеннях судом тієї обставини, що вони могли знати про те, що спірне майно ними придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знали чи могли знати про відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності особи яка його підписала.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині витребування майна , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущена позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України, в межах якої особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Проте погодитися з таким висновком суду також не можна.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст. 16 ЦК України і зокрема ст. 388 ЦК України, відповідно до яких власник має право витребувати у добросовісного набувача майно у разі якщо майно: було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як ст. 76 ЦК УРСР та і ст. 261 ЦК України встановлений початок перебігу позовної давності. Встановлено, що спірні правовідносини мають тривалий характер, оскільки весь час порушуються права власника майна, тому постійно відсувається початковий момент перебігу позовної давності з кожним новим порушенням права власника або іншого володільця, та за положеннями ст. 268 ЦК України, до таких вимог позивача позовна давність не може бути застосована.

Оскільки, із встановлених судом обставин вбачається, що спірні будівлі вибули з володіння ВАТ «ХБК»за підробленим договором, оскільки він не був підписаний уповноваженою стороною продавця (вказана обставина встановлена рішенням господарського суду Херсонської області від 05.04.2007 року), тобто не з вини позивача, іншим шляхом, це відповідно до положень п. 3 ч.1 ст. 388 ЦК України, є підставою на його витребування від ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є добросовісними набувачами, оскільки останні не знали та не могли знати, що придбали майно в особи, яка не мала права його відчужувати.

Враховуючи, що право власності на обєкти нерухомого майна підлягає державній реєстрації, то рішення суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння , відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є підставою для скасування здійсненої раніше державної реєстрації права власності на це майно за відповідачем у справі

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Витребувати з володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нежилу будівлю загальною площею 221мІ, розташовану за адресою місто Херсон вул.. Миру, 20 і передати її власнику ВАТ «ХБК», зазначивши, що вказане рішення є підставою для скасування Херсонським державним бюро технічної інвентаризації державної реєстрації права власності на нерухоме майно: нежилу будівлю загальною площею 221мІ, розташовану за адресою місто Херсон вул.. Миру, 20 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 10 березня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» задовольнити частково.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нежилу будівлю загальною площею 221мІ, розташовану за адресою місто Херсон вул.. Миру, 20 і передати її власнику відкритому акціонерного товариству «Херсонський бавовняний комбінат».

Вказане рішення є підставою для скасування Херсонським державним бюро технічної інвентаризації державної реєстрації права власності на нерухоме майно: нежилу будівлю загальною площею 221мІ, розташовану за адресою місто Херсон вул.. Миру, 20 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та приватної фірми «Анна» на користь відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» судові витрати по 20.83грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: