АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-8592/2011p. Головуючий 1 інстанції Зяброва О.Г.
Категорія: соціальні виплати Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

за участю секретаря Москаленко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Харкова на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі міста Харкова про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі управління ПФУ) у Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 січня 2008 року по 17 червня 2010 року.

Управління ПФУ у Орджонікідзевському районі м. Харкова подало письмові заперечення на позов. Вважало, що для його задоволення відсутні правові підстави. При цьому зазначало, що позивачу визначено розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1-ої категорії, встановленої в розмірі 19 грн. 91 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління ПФУ у Орджонікідзевському районі м. Харкова перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності та додаткову пенсію у відповідності зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На управління ПФУ у Орджонікідзевському районі м. Харкова покладено обовязок здійснити ОСОБА_1 перерахунок: пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної йому відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22 травня 2008 року по 01 серпня 2010 року та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі управління ПФУ у Орджонікідзевському районі м. Харкова просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Справу просить розглянути за відсутності свого представника.

ОСОБА_1 помер 14 жовтня 2010 року

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України, від 02 грудня 2010 року № 2748- VI про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 30 грудня 2010 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні ПФУ у Орджонікідзевському районі м. Харкова, отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по III групі інвалідності, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести наврахування та виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету».

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд підставно застосував вказаний Закон, а не постанову Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» та наступні постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки новий розмір прожиткового мінімуму встановлюється на кожний бюджетний рік, то обовязок по перерахуванню зазначених вище пенсій ОСОБА_1 без відповідного його звернення з заявою до управління ПФУ у Орджонікідзевському районі міста Харкова лежав на відповідачеві лише з 22 травня 2008 року.

Крім того, з 01 січня по 22 травня 2008 року діяла нова редакція ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідач не мав права здійснювати ОСОБА_1 виплати, у розмірах, встановлених ст.ст.50, 54 зазначеного Закону, в редакції 06 червня 1996 року.

Такий обовязок у відповідача виник з 22 травня 2008 року, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 року, згідно якого, зміни внесені Законом України від 28 грудня 2007 року № 107- IV Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України до ст.ст.50,54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними.

Позов предявлено і рішення ухвалено за нормами цивільного судочинства на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальним виплатами від 18 лютого 2010 року № 1691 - VI, який набрав чинності 10 березня 2010 року.

При цьому норми процесуального і матеріального права судом першої інстанції дотримані.

Цивільний процесуальний Кодекс України, за нормами якого розглянута справа, не містить обмежень подо строку звернення до суду з позовом про перерахунок соціальних виплат.

Не містить таких обмежень і Закон 2195 IV.

З огляду на це та , зважаючи на рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року справі: Мельник проти України щодо принципу правової визначенності та передбачуванності національного .законодавства, зокрема процесуальних строків, судова колегія не застосовує аналогію ст.ст. 99, 100 КАС України.

Між тим, колегія суду вважає необхідним рішення суду визнати нечинним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.203 КАС України якщо рішення судом першої інстанції ухвалено законне і обгрунтоване, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження по справі.

Рішення постановлено 30 серпня 2010 року ОСОБА_1 помер 14 жовтня 2010 року

Рішення відповідачем отримано 22 вересня 2010 року (а.с. 43); апеляційна скарга подана до суду 28 вересня 2010 року.

Дані правовідносини не допускають правонаступництва, а тому рішення суду слід визнати нечинним, провадження по справі закрити.

Керуючись ст.160, ст.198, ст.ст. 201, 203,207 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі міста Харкова задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від ЗО серпня 2010 року визнати не чинним.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Орджонікідзевському районі міста Харкова про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дїї - закрити

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскарженя безпосередньо Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: