Справа № 2-43/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Івчук Є.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідачів ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа Острозька районна державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа Острозька районна державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом, мотивуючи позов тим, що вона проживала однією сімєю із ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина та спадкоємцями за законом є вона та рідні сестри померлого - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та брат померлого - ОСОБА_4 Вказує, що ОСОБА_8 з 2003 року хворів, у звязку з чим потребував догляду та значних грошових коштів на лікування. Відповідачі знали про хворобу свого брата та фінансові труднощі у нього, його прохання про допомогу залишали без уваги, а тому позивачка вважає, що відповідачі не мають права претендувати на спадщину та підлягають усуненню від спадкування за законом в порядку ч.5 ст.1224 ЦК України.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, позивачка пояснила, що проживала з ОСОБА_8 однією сімєю понад 7 років, шлюб вони не реєстрували, оскільки цьому на її думку перешкоджали рідні сестри та брат ОСОБА_8 Не зважаючи на те, що вона має власне домогосподарство в с.Почапки по вул.Вишнева, 31, з ОСОБА_8 проживала разом в будинку останнього, що знаходиться в с.Почапки вул. Набережна, 18 Острозького району, де вели спільне господарство. Вказує, що з серпня 2009р. співмешканець ОСОБА_8 через хворобливий стан був непрацездатний та потребував допомоги, яку вона надавала одноособово, оскільки звернення ОСОБА_8 про допомогу відповідачі ігнорували та допомоги не надавали. В листопаді 2009 р. ОСОБА_8 помер, та після його смерті вона в січні 2010 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом. Пояснила, що окрім неї спадкоємцями за законом також є рідні сестри та брат померлого, та з урахуванням того, що вона та рідні сестри та брат померлого є спадкоємцями різних черг, вони в червні 2010р. досягнули домовленості про зміну черговості одержання права на спадкування, у звязку з чим уклали договір, за яким вона отримала право на спадкування майна ОСОБА_8 в рівних частинах разом із відповідачами, які є спадкоємцями другої черги. Вказаний договір не оспорювала та його дійсність не заперечує, водночас пояснивши, що вищевказаний договір про зміну черговості при спадкуванні уклала з спадкоємцями попередньої черги, оскільки їй не було відомо про положення законодавства, відповідно до яких можливе усунення спадкоємців від права на спадкування. Звернення до суду з вимогами про усунення від права на спадкування пояснює тим, що відповідачі після підписання вищевказаного договору намагаються вигнати її з житлового будинку, який входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_8, та створюють перешкоди у користуванні таким будинком.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 позов не визнали та надали письмові заперечення, вказуючи на те, що їх рідний брат ОСОБА_8 не був у безпорадному стані, на здоровя не скаржився, обробляв свою та позивачки присадибні ділянки, мав у господарстві коней з використанням яких заробляв грошові кошти допомагаючи односельчанам на городах та присадибних ділянках. Крім того зазначили, що ОСОБА_8 провів добудову до будинку, придбав меблі, побутову техніку, телевізор, та з 2006р. отримував пенсію, а тому був забезпечений та не потребував фінансової допомоги. Вказують, що їм було відомо про те, що їхній брат щороку перебував в лікарні з профілактичною метою, та не був важко хворим чи лежачим. Зазначають, що ОСОБА_8 був працездатний, вів немале господарство, сторонньої допомоги не потребував та не перебував у безпорадному стані.

В судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожен окремо, пояснили, що їх рідний брат ОСОБА_8 був працездатний, доглядав за господарством та допомагав односельчанам обробляти городи, заперечили факт перебування брата у безпомічному чи безпорадному стані, оскільки він був спроможний власним силами доглянути за собою та не потребував сторонньої допомоги, міг фізично та матеріально забезпечити умови свого життя, оскільки мав господарство з якого отримував дохід, крім того отримував пенсію та субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Пояснили, що брат за допомогою до них не звертався, за виключенням поодиноких випадків з проханням допомогти на присадибній земельній ділянці під час весняних чи осінніх робіт. Вказують на те, що після відкриття спадщини між ними та позивачкою укладено договір за яким вони надали їй право успадкувати в рівній з ними частині майно померлого ОСОБА_8, та позивачка ні до підписання, ні під час підписання договору не мала щодо них жодних претензій. Просили суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, уповноважила представництво своїх прав та інтересів здійснювати ОСОБА_5

Представник третьої особи - Острозької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, та в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позову, розгляд справи просив здійснювати у відсутності представника нотаріальної контори.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 помер 29.11.2009р., та після його смерті відкрилась спадщина.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 23 за 2010 р. померлого ОСОБА_8 встановлено, що останній заповіту не складав, а відтак має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усуненні їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі , а також спадкоємця, який має право на обовязкову частку у спадщині.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_8 однією сімєю з 2003р., що підтверджується рішенням Острозького районного суду від 03.03.2010 р., таким чином позивачка після смерті ОСОБА_8 є спадкоємцем за законом четвертої черги.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 23 встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями за законом другої черги є його рідні сестри - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та рідний брат - ОСОБА_4 Інших спадкоємців за законом, в тому числі спадкоємців першої черги, судом не встановлено.

Сторони у справі, які є спадкоємцями за законом різних черг ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4, подали до нотаріальної контори у строк встановлений законом заяви про прийняття спадщини, та після відкриття спадщини досягнули спільної згоди про зміну черговості одержання права на спадкування шляхом укладення між собою відповідного договору від 24.06.2010 р., та укладення вказаного договору узгоджується з п.229 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 03.03.2004р. N20/5 та зареєстрованого в Мінюсті України 03.03.2004р. за N 283/8882, відповідно до якого зміна черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування провадиться після відкриття спадщини до видачі свідоцтв про право на спадщину, та зміна черговості оформляється договором між заінтересованими спадкоємцями.

Згідно нотаріально посвідченого договору про зміну черговості одержання права на спадкування від 24.06.2010 р. сторони домовились про те, що ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за законом четвертої черги, набуває права на спадкування майна ОСОБА_8 разом із спадкоємцями другої черги - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 , та сторони договору погодились, що їхні частки у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_8, у відповідності до ст.1267 ЦК України є рівними.

Договір про заміну черговості одержання права на спадкування від 24.06.2010 р. відповідає положенням ст.1259 ЦК України, належним чином оформлений та підписаний сторонами, є чинним і його дійсність сторонами не заперечується.

Позов заявлений ОСОБА_1 суд оцінює як намір позивачки без згоди відповідачів, які є спадкоємцями попередньої черги, змінити досягнуті між сторонами домовленості, викладені у договорі, яким черговість одержання права на спадкування змінено на користь позивачки.

Виходячи з презумпції правомірності правочину, встановленої ст. 204 ЦК України, та беручи до уваги, що сторони скористались можливістю самостійно врегулювати між собою порядок черговості одержання права на спадкування, що ними не заперечується, при цьому позивачка при досягненні такої домовленості, маючи намір успадкувати майно ОСОБА_8 разом із спадкоємцями попередньої черги, під час підписання договору не висловлювала жодних заперечень щодо спільного спадкування в рівних частинах з спадкоємцями другої черги, на що погодилась без будь-яких застережень, а тому аналізуючи зясовані обставини справи та оцінюючи надані сторонами та досліджені судом докази, суд вважає, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Під час судового розгляду справи не здобуто доказів про те, що договір про заміну черговості спадкування від 24.06.2010 р. оспорений або визнаний недійсним, або такий, що порушує права інших спадкоємців, які не беруть у ньому участі, а відтак суд приходить до висновку, що позов заявлений ОСОБА_1 безпідставно та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_9