Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24 січня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку користування житловою площею, розподіл особових рахунків, зобовязати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти окремий договір найму, про встановлення порядку користування квартирою, -

встановила:

22.02.2010р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він з 19.03.1980року мешкає у квартирі АДРЕСА_1, яку було надано йому та членам його родини на підставі ордеру.

З 10 грудня 2001р. у зазначеній квартирі був зареєстрований ОСОБА_2 син його дружини ОСОБА_3, однак, з 02.06.2007року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо та не зявляється у вказаній квартирі, але зареєстрований за зазначеною адресою.

На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням (а.с.4-5).

18.05.2010року ОСОБА_2 надав суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та Суворовської райадміністрації ОМР про визначення порядку користування житловою площею і розділ особових рахунків.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 послався на те, що згідно договору дарування від 26.01.2001року його мати ОСОБА_3 подарувала доньці відповідача квартиру, у якій мешкали він (ОСОБА_2І.) та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2, а він та ОСОБА_3 переїхали жити до ОСОБА_1 за його ініціативою у квартиру АДРЕСА_3, де були зареєстровані: ОСОБА_3 з 23.03.2001р., а він з 10.12.2001р. З цього часу він постійно мешкає за вищевказаною адресою та користується кімнатою, площею 14,86кв.м., де знаходяться його особисті речі. Відповідач ОСОБА_1 постійно провокує сварки, створює неможливі умови для проживання. Враховуючи це та ту обставину, що він вимушений доглядати свого батька ОСОБА_4, який є інвалідом 1 групи та потребує стороннього догляду, він періодично, але не більше місяця, змушений був, не за власним бажанням, відсутнім на спірній житловій площі.

Позивач ОСОБА_2ІВ. просив суд визначити порядок користування спірною житловою площею, виділивши йому у користування житлову кімнату, площею 14,86кв.м., а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - 3-й кімнати: площею 9,11кв.м., 17,15кв.м., 10,35кв.м.; залишити у спільному користуванні: кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню; розділити особові рахунки та зобовязати Суворовську РА ОМР укласти з ним окремий договір найму на кімнату площею 14,86кв.м. та зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у користуванні кімнатою площею 14,86кв.м., загальними приміщеннями: кухнею, коридором та санвузлом(а.с.32-34).

Рішенням суду від 24 січня 2011року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено (а.с.111-112,113-117).

Суд виділив ОСОБА_2 у квартирі № 123 у будинку № 24- а по вулиці Жоліо Кюрі у м. Одесі кімнату - площею 14,86кв.м.; а ОСОБА_1 і ОСОБА_3 три кімнати: площею 9,11кв.м., 17,15кв.м., 10,35кв.м. Суд розділив особовий рахунок в квартирі АДРЕСА_4 відповідно до вказаного порядку користування. У спільному користуванні залишені нежитлові приміщення: кухня, коридор, ванна кімната та санвузол.

Суд зобов'язав Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_2 окремий договір найму квартири АДРЕСА_5 на кімнату площею - 14,86кв.м., а з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 укласти договір найму на кімнати площею 9,11кв.м., 17,15кв.м., 10,35кв.м.

Суд зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні кімнатою площею - 14,86кв.м. у квартирі АДРЕСА_6, а також нежитловим приміщенням кухні, коридором та санвузлом.

Ухвалою апеляційного суду від 27.06.2011року ОСОБА_1 було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду (а.с.151).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, при цьому апелянт посилається на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.133-135).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження свого позову. Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_2 суд виходив з того, що він змушений був виїжджати із спірної квартири за постійних сварок в сім`ї, які чинив ОСОБА_1, тому усунув перешкоди у користуванні власністю, прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги обґрунтовані та доказані.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції судова колегія повністю погодитися не може, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, відповідним документам та судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом першої інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси від 19.03.1980 року видано ордер за № 140 серія ИР на житлове приміщення квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_5 та членам його сім'ї: ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_5 1.1. - донька, ОСОБА_8 - зять, ОСОБА_9 онучка (а.с.10).

21.10.2000 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 (а.с.8).

За довідкою про склад сім`ї від 29.03.2010року у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 з 22.04.1982року; ОСОБА_3 (дружина) - з 23.03.2001року та її син ОСОБА_2 з 10.12.2001р. (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира складається з чотирьох житлових кімнат: площею 9,11кв.м., 17,15кв.м., 10,35кв.м., 14,86кв.м., а також: кухні, коридору, ванної кімнати та вбиральні, які знаходяться у сумісному користуванні (а.с.38).

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтями 71,72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985р. №2 (із змінами внесеними 25.05.1998р., 30.05.2008р.) «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування житим приміщенням (ст..71 ЖК), необхідне зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суж може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо).

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в звязку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.

При розгляді справи про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки необхідно встановити чи набула особа право користуватися займаним приміщенням; з якого часу особа не проживає в жилому приміщені без поважних причин; чи не переривався перебіг строку тимчасової відсутності; чи підтверджується те, що особі чинились перешкоди у вселені. Зазначені обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст.58, 59 ЦПК України.

Суд першої інстанції вказані обставини зясував належним чином, надані із цього приводу докази в сукупності проаналізував та надав їм належну оцінку.

Судом першої інстанції було встановлено, та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 періодично, але не більше місяця тимчасово змушений був виїхати з квартири АДРЕСА_3, залишивши свої речі в спірній квартирі, оскільки його батько ОСОБА_4 є інвалідом першої групи та потребує сторонньої допомоги, яку він йому надавав (а.с.39).

Тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що періодична відсутність ОСОБА_2 за місцем його реєстрації та проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 викликана поважними причинами, а саме необхідністю догляду за хворим батьком.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно провокує сварки в сім'ї, та чинив перешкоди відповідачу ОСОБА_2 і дружині позивача - ОСОБА_3 у користуванні квартирою. З даного приводу вони неодноразово зверталися до Суворовського РВ УМВС України в Одеській області за захистом своїх цивільних прав та інтересів.

Згідно листу Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 21.06.2010року в період з 2006року по теперішній час систематично надходять до Суворовського РВ УМВС України в Одеській області письмові заяви від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на неправомірні дії ОСОБА_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. У наслідок чого з ОСОБА_1 проводилась профілактична робота (а.с.84).

Судом апеляційної інстанції були витребувані з Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відмовні матеріали по фактам звернення з заявами ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про неправомірну поведінку кожного з них, як вказано в їх заявах. Судом апеляційної інстанції були оглянути десять відмовних матеріалів, та встановлено, що в період 2006-2010р.р. ОСОБА_1 звертався до Суворовського РВ про неправомірну поведінку ОСОБА_2, а ОСОБА_3 і ОСОБА_2 також у вказаній період зверталися з заявами про неправомірну поведінку ОСОБА_1 В даних заявах всі викладені обставини проходили в спірній квартирі, та ОСОБА_1 вказував адресу мешкання ОСОБА_2 саме в спірній квартирі.

Позивач ОСОБА_1 не надав доказів того, що ОСОБА_2 має на відповідній правовій основі інше житло, окрім спірної квартири.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням позивача ОСОБА_1 була допитана у якості свідка дружина відповідача ОСОБА_2, яка підтвердила, що її чоловік ОСОБА_2 постійно проживав і проживає в спірній квартирі, а ОСОБА_1 постійно створював неможливі умови для проживання в спірній квартирі, як своєї дружині ОСОБА_3, так і їй з чоловіком ОСОБА_2, тому вона була вимушена тимчасово виїхати зі спірній квартири.

На підставі наведеного доводи позивача і апелянта ОСОБА_1 відносно того, що ОСОБА_2 з 02 червня 2007року не проживає в спірній квартирі та не зявляється в квартиру є неспроможними та не доведені позивачем, як в суді першої та і в суді апеляційної інстанції.

Тому рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в цієї частині не має.

Разом з тим, судова колегія вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визначення порядку користування спірною житловою площею, розподіл особових рахунків, зобовязання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради укласти окремий договір найму, та про встановлення порядку користування спірною квартирою задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами склалися крайнє неприязнені стосунки, та не можливе вважати, що відповідач ОСОБА_2 в даній час є членом сімї ОСОБА_1 Судова колегія вважає, що задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 може призвести до не сподіваних обставин.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про можливість визначення порядку користування спірною житловою площею. Тому судова колегія вважає за необхідне рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 січня 2011року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_10 скасувати.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку користування житловою площею, розподіл особових рахунків, зобовязати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти окремий договір найму, про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С. Сєвєрова

ОСОБА_11