АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2036/11 Справа № 22ц-9671/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Козлова С.П.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2011року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: відділ опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетроську ради та сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) звернулась до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі 68 корпус 1 по вул.Калиновій,83 в м.Дніпропетровську. Позивачка вказувала на те, що ця квартира належить їй на підставі договору дарування від 29 серпня 2007 року. Раніше в цій квартирі проживали і її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2, шлюб яких було розірвано ще в 1995 році.

20 травня 2006 року відповідач в добровільному порядку залишив спірну квартиру забравши свої речі, оскільки створив нову сімю, в якій у 2007 році народилась дитина.

Посилаючись на те, що відповідач не проживає в даній квартирі більше року, участі у її утриманні не приймає, комунальні платежі не сплачує, позивачка просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою та зобовязати третю особу зняти відповідача з реєстрації в спірній квартирі.

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1995 року він проживав у спірній квартирі разом з відповідачкою та колишньою дружиною ОСОБА_4

З початку 2006 року стосунки в сімї погіршилися, остання стала створювати йому неможливі умови для проживання в квартирі. У травні 2006 року він забрав свої речі та виїхав з квартири, після чого ОСОБА_5 змінила замки на вхідних дверях та почала перешкоджати йому у користуванні жилим приміщенням. В серпні 2007 року власником даної квартири стала відповідачка.

Після народження у нього 07 грудня 2007 року сина від другого шлюбу він зареєстрував його у спірній квартирі за своїм місцем реєстрації.

Фактично він проживає зі своєю сімєю в належному йому на праві власності будинку по вул.Українська,23, смт.Ювілейне, Дніпропетровського району, проте зареєструвати там дитину він не міг, оскільки цей будинок передано в іпотеку банку.

Посилаючись на те, що починаючи з травня 2006 року йому, а з 2008 року і його малолітньому сину, перешкоджають у користуванні спірною квартирою, ОСОБА_2 просив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення їх з сином в квартиру.

Ухвалою від 16 травня 2011 року суд обєднав обидва позови в одне провадження.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення, як незаконного, необґрунтованого та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 16 червня 1995 року квартира 68 корпус 1 по вул.Калиновій,83 в м.Дніпропетровську належала ОСОБА_5 З моменту придбання цієї квартири в ній проживали в якості членів сімї власника її колишній чоловік ОСОБА_2, шлюб з яким було розірвано 13 червня 1995 року, та донька ОСОБА_3

В 2006 році їх сімя розпалась, ОСОБА_2 в добровільному порядку залишив спірну квартиру і більше туди не повертався. В тому ж році він створив нову сімю, в якій у 2007 році народилась дитина.

На підставі договору дарування від 29 серпня 2007 року право власності на дану квартиру перейшло до ОСОБА_3

Проти викладених обставин ОСОБА_2 не заперечував в суді першої інстанції.

З його пояснень в апеляційному суді вбачається, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 вони продовжували проживати однією сімєю в спірній квартирі. З цей час вони придбали ще й будинок по вул.Українська,23, смт.Ювілейне, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, право власності на який також було оформлено на ОСОБА_5

У січні 2006 року вони остаточно припинили сумісне проживання і він добровільно залишив спірну квартиру. У квітні того ж року, при вирішенні питання про поділ сумісно нажитого майна, ОСОБА_5 подарувала йому вище вказаний будинок, а він зобовязався не претендувати на спірну квартиру.

З 2006 року він має іншу сімю, з якою проживає в належному йому будинку по вул.Українській,23, смт.Ювілейне. Він ніколи не намагався повернутися у спірну квартиру і на вселення в неї не претендує.

За таких обставин суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням, а в задоволенні його позову відмовив.

Доводи апеляційної скарги не мають суттєвого значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: