Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-370/11
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

11.10.2011 смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком і участь у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

12.09.2011 р. позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу і залишення на виховання з ним малолітньої дочки ОСОБА_4, 15.10.2009 р. Під час судового розгляду позивач вимоги уточнив у частині визначення місця проживання дитини з ним, а також забезпечення його участі у вихованні дитини.

Позовні вимоги вмотивовано так. З відповідачкою спільно не проживають з травня 2009 р. з причин непорозуміння, сварок, різних поглядів на сімейне життя. Позивач утримує дитину, сплачуючи аліменти за рішенням суду. Натомість відповідачка перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною, не допускає до неї. У звязку з цим він звернувся до органу опіки і піклування, який визначив порядок побачення з дитиною, однак це рішення відповідачка ігнорує, тому позивач вважає, що дитина має проживати з ним.

Відповідачка позов про розірвання шлюбу визнала, а інші вимоги заперечила і позицію обґрунтувала так. Позивач ще до народження дитини не бажав утримувати вагітну дружину. З травня 2009 р. перейшов проживати до своїх батьків. З цього часу вони припинили спільне шлюбне життя. Відповідачка просить узяти до уваги вік дитини, а також те, що позивач виїжджає періодично на заробітки, де зрадив подружній вірності і бажає утворити нову сімю.

Оцінивши позиції сторін, їх доводи, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку.

Визнання позову відповідачкою в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає прийняттю, оскільки таке відповідає інтересам сторін. Зокрема, вони тривалий час (більше двох років) не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, мешкають окремо (кожен у будинках своїх батьків), не ведуть спільне господарство. Пропозицію суду примиритись і відновити спільне шлюбне життя рішуче відхилили.

Отже, є підстави визнати, що дальнійше збереження зареєстрованого шлюбу є недоцільним, а тому слід застосувати ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України.

Суд визнає обґрунтованими вимоги позивача, щодо забезпечення участі у вихованні дитини, виходячи з таких мотивів і в такому порядку.

Згідно з ст.ст. 150, 151, 157 СК України батьки зобовязані виховувати дитину і мають на це переважне право перед іншими особами, а питання виховання вирішують спільно, незалежно від того з ким із батьків проживає дитина.

Згідно з ст. 159 ч. 2 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкоголем або наркотичними засобами. В інтересах дитини суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З обставин справи видно, що батько дитини характеризується позитивно, шкідливих звичок не має. Отже, орган опіки і піклування правильно дійшов висновку про участь батька у вихованні дитини шляхом побачення батька з дитиною щоденно з 11 год. до 13 год. у присутності матері, з врахуванням малолітнього віку дитини (не досягла 2-х років).

Щодо вирішення спору про місце проживання малолітньої дитини суд бере до уваги вік дитини, яка з часу народження проживала тільки з мамою. Мати дитини характеризується позитивно, умови проживання не оспорюються, тобто є належними. Отже, слід узяти до уваги прихильність дитини за віком до матері, бо дитина в такому віці потребує особливого догляду. Мати дитини знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку. Натомість позивач періодично виїжджає на сезонні заробітки за межі області з тривалою відсутністю за місцем свого проживання.

Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. передбачає, що малолітня дитина не повинна бути розлучена з матірю, якщо не має виняткових обставин для цього.

Суд вважає, що інтересам малолітньої дитини, виходячи з обставин справи, відповідає місце її проживання з матірю і керується при цьому ст. 161 СК України.

Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Керуючись ст.ст. 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу прийняти.

Розірвати шлюб, укладений ОСОБА_1 і ОСОБА_2, 07.08.2007 р. з реєстрацією в Колочавській сільській раді за актовим записом № 33.

Відмовити ОСОБА_1 в задовольненні позову до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - з батьком.

Зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити побачення малолітньої дитини, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1 щоденно з 11 год. до 13 год. в присутності матері.

Копію рішення надіслати у відділ РАЦС Міжгірського РУЮ для відома.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5