Справа № 22ц-9399/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 01.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_1

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Красилівської сільської ради Броварського району про встановлення земельного сервітуту та зобовязання не чинити перешкод в користуванні сервітутом ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулись в суд з позовом ОСОБА_5, Красилівської сільської ради Броварського району, про встановлення земельного сервітуту та зобовязання не чинити перешкод в користуванні сервітутом.

Позов мотивували тим, що за на підставі договорів купівлі-продажу їм належать суміжні земельні ділянки площею 0,2499 га та 0,2497 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою с.Красилівка Броварського району Київської області. Відповідачка є власником суміжної земельної ділянки площею 1,8551 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Передбачена планом меж земельних ділянок дорога, як земля загального користування, між земельними ділянками сторін, фактично відсутня. Тому, позивачі позбавлені можливості доступу до належних їм земельних ділянок. Оскільки ОСОБА_5 добровільно відмовляється вирішити питання про встановлення земельного сервітуту, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просили суд встановити земельний сервітут на земельну ділянку площею 424 кв.м. на право проїзду транспортного засобу та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні сервітутом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 7 вересня 2010 року позов задоволено частково. Встановлено ОСОБА_7 та ОСОБА_7 право постійного земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, КСП «Красилівське» ділянка за №771 у вигляді права проїзду транспортним засобом розміром 188 кв.м. в

точках «АБВГ» з площі паю №771 в межах, що проходять від точки «А» до точки «Б» 75,0 м; з точки «Б» перпендикулярно до правої межі ділянки ОСОБА_7 в точку «В» - 3,5 м; з точки «В» по лівій межі паю в точку «Г» - 62,03 м; з точки «Г» в точку «А» - 15,0м. Встановлено плату за користування сервітутом ОСОБА_7 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в розмірі 0,1 % від грошової оцінки одиниці площі ріллі по Київській області в розмірі 272 грн. 08 коп. в рік. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_7 та ОСОБА_7 перешкоди в користуванні сервітутом. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 98, 99 ЗК України право власника на обмежене платне користування чужою земельною ділянкою (право земельного сервітуту) може бути встановлене для задоволення потреб, в тому числі для проїзду на транспортному засобі.

Судом встановлено, що позивачі на підставі договорів купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року та від 15 січня 2008 року придбали земельні ділянки площею 0,2497 га та 0,2499 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в с.Красилівка Броварського району Київської області. Право власності на зазначені земельні ділянки підтверджується відповідними державними актами. На земельній ділянці площею 0,2499 га збудований жилий будинок, що належить ОСОБА_7

Відповідачу ОСОБА_5 належить суміжна земельна ділянка площею 1,8551 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №771 КСП «Красилівське» Броварського району, що підтверджується держаним актом на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи без встановлення земельного сервітуту неможливо іншим шляхом здійснити проїзд до земельних ділянок позивачів та використовувати нерухоме майно.

За таких обставин, суд прийшов до обгрунтованого висновку щодо необхідності встановлення земельного сервітуту та частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_7

При обранні з чотирьох варіантів, запропонованих експертом, суд правильно обрав третій варіант як найменш обтяжливий для відповідача - власника земельної ділянки розміром 188 кв.м., не погодившись з доводами позивачів щодо встановлення земельного сервітуту площею 424 кв.м.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, вважаючи їх такими, що постановлені з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість висновків суду спростовуються матеріалами справи, листом Красилівської сільської ради від 7 вересня 2010 року, поясненнями представника Красилівської сільської ради, які підтвердили небажання відповідачки іншим шляхом вирішити питання проїзду до земельних ділянок позивачів, у зв'язку з чим їй пропонувалась земельна ділянка для особистого селянського господарства та забудови, від чого ОСОБА_5 відмовилась.

Інші доводи апеляційної скарги є необгрунтованими і такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Г оловуючий