Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-3867/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень в здійсненні права приватної власності на житловий будинок

в с т а н о в и в:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права приватної власності на житловий будинок №28 по вул. Ворошилова в с. Красилівка Броварського району Київської області шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що є власником житлового будинку за №28 по вул. Ворошилова в с. Красилівка. В кінці 2009 року вона особисто зареєструвала до будинку чоловіка своєї дочки - ОСОБА_2

14.07.2010року шлюб між її дочкою та відповідачем по даній справі розірваний.

Далі в позові зазначає, що ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, що є підставою для виселення його із займаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Крім того, відповідач не є членом її сім»ї, безпідставно значиться зареєстрованим в спірному будинку, хоча будь-якого відношення до нього не має, створюючи їй тим самим перешкоди в здійсненні права приватної власності на будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що в 2009 році вона тимчасово прописала відповідача із належному їй на праві власності житловому будинку з метою отримання ним посвідчення водія. За період проживання в будинку ОСОБА_2 вчиняв сварки та бійки, з цих підстав вони неодноразово викликали працівників міліції. Впродовж останніх трьох місяців відповідач в спірному будинку не проживає. Просить відповідача виселити та виписати із займаного житлового приміщення, бо він не є членом їх сім»ї на теперішній час, так як дочка з ним розлучилася. Проживати з ним в одному будинку неможливо через бійки та сварки, що він вчиняє.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги та пояснення дані позивачкою підтримав, вважає, що оскільки відповідач не є членом сім»ї власника житлового будинку та створює умови для неможливого проживання з ним, то його слід виселити із спірного будинку. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснив, що в спірному будинку проживає з 1995 року, з часу одруження з дочкою позивачки, від спільного проживання з якою в них народилося двоє дітей.

Протягом 15 років стосунки в їх родині були нормальні, він заробляв гроші та віддавав їх дружині, після відносини погіршилися. Будь-яких скандалів та бійок він не влаштовує, позивачка сама з ним конфліктує.

Уточнив, що з літа по листопад 2011 року він проживав у гаражі, після переселився до спальні в будинку. Будь-якого іншого житла не має, в спірному будинку проживає протягом 16 років, здійснював його добудову та ставив паркан. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, заперечення відповідача, пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Правилами ст. 157 ЖК України членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться в судовом) порядку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що позивачка по даній справі на підставі договору дарування від 25.06.2003 року є власником житлового будинку № 28 по вул. Ворошилова в с. Красилівка Броварського району, про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.07.2003 року.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім»ї ОСОБА_1, складеного депутатом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 в будинку №28 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1- власник будинку, ОСОБА_5-мати власника будинку, ОСОБА_6- брат власника, ОСОБА_7- невістка, ОСОБА_8 дочка, ОСОБА_9 дочка, ОСОБА_10 внук, ОСОБА_11- внука, ОСОБА_12- внука, ОСОБА_13 внук, ОСОБА_2- зять. З даних викладених в акті також вбачається, що депутат сільської ради ОСОБА_4 неодноразово запрошувався ОСОБА_14 для погашення сімейних конфліктів з її колишнім чоловіком ОСОБА_2, який проживає в будинку ОСОБА_1

14.07.2010року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ОК за № 068617.

Відповідно до характеристики, виданої Красилівською сільською радою Броварського району Київської області на ОСОБА_2, останній зареєстрований, але не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 за час проживання зарекомендував себе негативно, схильний до вживання спиртними напоями та вчинення дебошів у сім»ї в стані алкогольного сп»яніння. При цьому з наданої відповідачем характеристики вбачається, що останній позитивно характеризується за місцем роботи.

У судовому засіданні при розгляді справи по суті позивач ОСОБА_1 посилалася на той факт, що відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає та на характеристику з місця проживання, де зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований та не проживає в будинку взагалі, однак в судовому засіданні при розгляді даної справи по суті не встановлено обставин щодо припинення відповідачем права користування спірним житловим будинком.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що в 2009 році її мати прописала відповідача до спірного будинку. В 2010 році шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Проживати із відповідачем неможливо він постійно вчиняє сварки, застосовує фізичну силу, пошкодив всі речі, що знаходяться в будинку.

Оцінюючи покази даного свідка, суд не може прийняти їх за основу, так як свідок по суті є зацікавлений у результатах розгляду даної справи по суті, тому покази дані останнім не можуть носити об»єктивний характер. Крім того, судом враховується, що з підстав користування будинком між свідком та відповідачем вже склалися неприязні відносини.

Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які роблять неможливим проживання з ними в одній квартирі або будинку слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі зокрема заходи попередження, що застосовувалися судами, органами прокуратури, внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів.

Постановою Броварського MB ГУ МВС України в Київській області від

09.11.2011року в порушенні кримінальної справи по ст. 296 КК України відносно ОСОБА_2 жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.

Суд критично відноситься до даної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та не вважає її належним доказом, який свідчить про систематичне порушення відповідачем правил співжиття та громадської поведінки. При цьому судом враховується, що звернення до органів внутрішніх справи здійснено колишньою дружиною відповідача безпосередньо перед зверненням до суду. В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, що підтверджують вимоги позивачки про виселення відповідача із займаного житлового приміщенні за ст. 116 ЖК України. При цьому в судовому засіданні не здобуто доказів систематичності порушення правил співжиття та застосування з них підстав до відповідача заходів впливу.

При винесенні даного рішення судом також враховується та обставина, що відповідач заселений до спірного житлового будинку, як член сім»ї понад 15 років тому, проживав із позивачкою в даному будинку однією сім»єю, вів спільне господарство Розірвання шлюбу із дочкою позивачки не є підставою для його виселення, оскільки відповідно до частин 2 та 3 статті 64 ЖК України до члені сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов»язки як наймач і члени його сім»ї. Розірвання шлюбу із дочкою позивачки не позбавляє відповідача прав члена сім»ї наймача, при цьому суд враховує, що відповідач зареєстрований до спірного будинку у 2009 році, тобто до припинення шлюбу із дочкою позивачки.

Оцінюючи всі докази в сукупності суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 з підстав заявлених останньою, а саме виселення із займаного будинку без надання іншого житлового приміщення за ст. 116 ЖК України, оскільки в судовому засіданні не було здобуто доказів систематичного порушення відповідачем правил співжиття та неможливості спільного проживання їх в одному будинку із позивачкою. Позовні вимоги позивача є недоведеними в розумінні стані 60 ЦПК України. том/ не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 116, 157 ЖК України, ст. ст. 15,16, 316, 317, 319, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд. -

вирішив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень в здійсненні права приватної власності на житловий будинок відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н.П.Маценко