Справа № 22Ц-750/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 51 Доповідач: Медяний В. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2011 м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді: Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю сторін у справі: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Поділля», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання наказу про переведення на неповний робочий день недійсним та стягнення незаконно утриманих нарахувань по лікарняних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2010 року, -

встановив:

У червні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Поділля», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання наказу про переведення на неповний робочий день недійсним та стягнення незаконно утриманих нарахувань по лікарняних. Посилається на те, що 24.01.1989 р. вона була прийнята на роботу в ДКП»Поділля» на посаду інженера економіста. 30.10.2001 р. вона була переведена в ТОВ»Поділля» бухгалтером касиром. 05.05.2010 р. її було звільнено з роботи за власним бажанням. Вважає, що при звільненні з неї незаконно було утримано 2207,15 грн. нарахувань по лікарняних листах. Утримання зазначених коштів відповідач здійснив на підставі постанови КМУ № 1332 від 08.12.2009р., виходячи з наказу від 30.10.2009 р., згідно якого вона була переведена на неповний 4 годинний робочий день. Тому вважає, що її незаконно було переведено на неповний робочий день, так як всупереч ст.. 32 КЗпП України відповідач не повідомив її про встановлення неповного робочого дня. Просила визнати недійсним наказ директора ТОВ»Поділля» від 30.11.2010 р. №11 «Про встановлення неповного робочого дня» та стягнути з ТОВ»Поділля» на її користь суму незаконно утриманих нарахувань по лікарняних листах в розмірі 2207,15 грн.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Поділля» на користь ОСОБА_2 недоплачену допомогу по тимчасовій втраті працездатності в сумі 2125 грн., судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн. В задоволенні позову в частині визнання недійсним наказу директора ТОВ «Поділля» від 30.11.2010 р. № 11 «Про встановлення неповного робочого дня» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати наказ директора ТОВ «Поділля» від 30.11.2010 р. № 11 «Про встановлення неповного робочого дня» недійсним. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін у справі, що зявилися до суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 24.01.1989 р. ОСОБА_2 була прийнята на роботу в ДКП»Поділля» на посаду інженера економіста.

30.10.2001 р. ОСОБА_2 була переведена в ТОВ»Поділля» бухгалтером касиром.

На підставі рішення установчих позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Поділля» від 01.09.2009 року, у звязку з економічною кризою в Україні та поточними ремонтами виробничих приміщень, наказом №11 від 30.10.2009 р ТОВ»Поділля» з 1.11.2009 р. директора ОСОБА_5, гол. бухгалтера ОСОБА_6 та бухгалтера-касира ОСОБА_2 переведено на неповний 4-х годинний робочий день.

Згідно наказу №12 від 05.05.2010 р. директора ТОВ «Поділля» ОСОБА_2 звільнено з роботи за власним бажанням з 05.05. 2010р.

Встановлено, що вищевказане рішення установчих позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Поділля» від 01.09.2009 року в судовому порядку оскаржене не було та ніким не скасоване.

Таким чином, доводи позивача про те, що їй не було відомо про встановлення неповного робочого дня позову в частині визнання незаконним наказу директора ТОВ «Поділля» від 30.11.2009р. №11 є не обґрунтованими.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 особисто була присутня 01.09.2009 р. на позачергових зборах учасників ТОВ «Поділля» , де було вирішено запровадити 4-х годинний робочий день, а також вона голосувала проти даного рішення.

Також встановлено, що ОСОБА_2, працюючи касиром-бухгалтером у ТОВ «Поділля», здійснювала нарахування заробітної плати іншим працівникам, виходячи з середньогодинного заробітку та за неповні робочі дні, що нею не заперечується. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не має законних підстав для визнання недійсним наказу №11 від 30.10.2009 р. «Про встановлення неповного робочого дня».

Разом з тим, задовольняючи позов в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пунктом 15 Порядку обчислення середньої заробітної плати ( доходу) для розрахунку виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001р. №1266 ( в редакції постанови КМУ від 08.12.2009р. №1332) передбачено, що у разі , коли робочий час підсумовується або його облік ведеться у годинах , а також, коли в місяцях розрахункового періоду , за який обчислюється; середня заробітна плата , або в періоді , за який виплачується допомога, встановлюється неповний робочий день , для розрахунку застрахованій особі допомоги по тимчасовій непрацездатності та опати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця застосовується середньогодинна заробітна плата.

Встановлено, що ОСОБА_2 знаходилась на лікуванні в Тиврівській ЦРЛ з 11.11.2009р. по 22.11.2009р.; з 23.11.2009р. по 06.12.2009р.; з 07.12.2009р. по 01.02.2010р. та з 02.02.2010р. по 02.03.2010р.

До внесення змін Постановою КМУ від 08.12.2009р. №1332 п.15 вищевказаного Порядку було передбачено обчислення середньогодинної зарплати, лише у випадках, коли для працівника встановлено підсумований облік робочого часу чи облік його робочого часу вівся у годинах і не було передбачено обчислення середньогодинної заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій втраті працездатності, коли норма робочого часу в розрахунковому періоді чи в періоді, за який виплачується допомога , різна. .

Вищевказаний період непрацездатності ОСОБА_2 з 11.11.2009 р. по 02.03.2010р. не перевивався. Таким чином, підстав для обчислення середньогодинної заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій втраті працездатності позивачу згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати ( доходу) для розрахунку виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням , затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001р. №1266 Порядку ( в редакції постанови КМУ від 08.12.2009р. №1332) не вбачається. Таким чином суд дійшов висновку про те, що за даних підстав стягненню підлягає лише 2125 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх обєктивний склад, права та обовязки сторін, вірно застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для зміни рішення суду.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З позовної заяви (а.с. 1, 2) вбачається, що позивач ОСОБА_2 у своєму позові просила визнати недійсним наказ № 11 від 30.11.2010 року. Проте, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 переведено на неповний 4-х годинний робочий день з 1.11.2009 р . згідно іншого наказу, а саме наказу директора ТОВ»Поділля №11 від 30.10.2009 р.

Також як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу № 3 установчих позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Поділля» від 01.09.2009 року (а.с. 40), у цей день 01.09.2009 р. під час проголошення рішення даних зборів ОСОБА_2 було повідомлено про переведення її з 1.11.2009 р. на неповний 4-х годинний робочий день. Достовірно встановлено, що ОСОБА_2 була особисто присутня на вказаних зборах. Таким чином ОСОБА_2 була завчасно повідомлена за два місяці про переведення її з 1.11.2009 р на неповний 4-х годинний робочий день. При цьому колегія суддів вважає за необхідне врахувати також і те, що позивач працювала у ТОВ «Поділля» на посаді бухгалтера касира та нараховувала всім працівникам ТОВ заробітну плату з розрахунку за 4- годинний робочий день.

Таким чином посилання апелянта на порушення відповідачем вимог ст. 32 КЗпП України є безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не є обґрунтованими підставами для зміни ухваленого судом рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 4, 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.М.Медяний

Судді: М.В. Матківська

ОСОБА_7

З оригіналом вірно :