АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-581/11 Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Александрович Л.О.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Кіровської сільської ради про тлумачення заповіту, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Кіровської сільської ради про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та Кіровської сільської ради про тлумачення заповіту.

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та Кіровської сільської ради про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки.

Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2010 року дані позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено, що згідно заповіту від 18 січня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Кіровської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 19, ОСОБА_5 заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, а також все, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, просила скасувати оскаржуване нею рішення місцевого суду у частині відмови у її позовних вимогах та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 22 жовтня 2009 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно заповіту, посвідченого Кіровською сільською радою Кобеляцького району 18 січня 2008 року , ОСОБА_5 заповів все своє майно дочці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Нотаріус відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки паспортні дані позивачки не відповідають даним спадкоємця, зазначеного в заповіті. Правильно також судом встановлено, що помилки в заповіті щодо прізвища та року народження спадкоємиці спростовуються свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб позивачки ( а.с.10,11), копією паспорта, перекладеного з російської мови на українську (а. с. 13-14); попереднім заповітом ( а.с.76) та свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків.

Виходячи із встановленого, та, відповідно до ст. 1256 ЦК України, місцевим судом правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та здійснено тлумачення вищевказаного заповіту. Рішення в частині вирішення цих позовних вимог ніким зі сторін не оскаржується.

Також судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, ОСОБА_5 14 жовтня 1982 року купив житловий будинок, розташований в селі Гарбузівка Кобеляцького району за одну тисячу карбованців ( а.с.9). 03 грудня 1983 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб ( а.с. 31).

Згідно ст. 22 КпШС України, що діяв на момент придбання вказаного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Таким чином, спірний житловий будинок придбаний до реєстрації шлюбу, тому він не є спільною сумісною власністю подружжя .

З урахуванням встановлених обставин та наведених вище норм закону, суд дійшов правильного висновку, що спірний житловий будинок придбаний до реєстрації шлюбу, тому він не є спільною сумісною власністю подружжя та з цих підстав обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Згідно рішення Кіровської сільської ради від 21 липня 1994 року ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 1 га, в тому числі для обслуговування жилого будинку 0, 25 га, для ведення особистого селянського господарства 0, 75 га, розташовану в с. Гарбузівка Кобеляцького району. 11 жовтня 1995 року ОСОБА_5 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ №00233 на вказану земельну ділянку площею 1 га /а. с. 48, 54/. Оскільки ОСОБА_3 не довела, що земельна ділянка надавалася ОСОБА_5 з урахуванням і її інтересів, відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність доказів щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку суперечать наявним у справі доказам. Так, згідно копії договору купівлі-продажу будинку, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 14 жовтня 1982 року, цей договір нотаріально посвідчений у виконавчому комітеті Кіровської сільської Ради та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під №109 /а. с. 9/.

За таких обставин, рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2010 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: