КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-47/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Варакута Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_2 0.0.,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2009р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання батька ОСОБА_3 таким, що втратив правокористування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 в ОСОБА_1 через те, що відповідач в березні 2008р. забравши свої речі, переїхав на інше постійне місце проживання.

В обгрунтування позову позивач вказував, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 18,10.2006р. належить квартира У 153 у будинку № 38 по вулиці Артема, в м. Миколаєві, 4/5 частки якої,він купив у батька ОСОБА_3, матері ОСОБА_2 сестри ОСОБА_5 Після купівлі квартири, мати він та сестра виписалися з квартири, а батько, відповідач по справі, залишився квартирі прописаним та проживав там. У березні 2008р.відповідач добровільно зібравши свої речі виїхав на інше постійне массе проживання до м. Запоріжжя, де проживає до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_2 в квартирі своєї матері.

Посилаючись на те, що відповідач втратив своє користування квартирою через вибиття на інше постійне місце проживання, просив позов задовольнити. 15.02.2011 р. по справі винесено заочне рішення, яким визнано ОСОБА_3,таким,що втратив право користування квартирою №153 у будинку № 38 по вулиці Артема в м. Миколаєві.

У травні 2011р. ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 15.02.2011р., яке скасовано судом 17.06.2011р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини.

Представник позивача вимоги позову підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 вимоги позову не визнав та суду пояснив, що він є ліквідатором Чорнобильської трагедії, а тому часто хворіє. Ствердження позивача, що він виїхав на інше постійне місце проживання у м. Запоріжжя, де проживає по теперішній час не відповідає дійсності. Він постійно проживає у спірній квартирі м. Миколаєві, а іноді дійсно виїжджає до м. Запоріжжя, проживає хвора та похилого віку мати. Він регулярно сплачує квартирну плату та комунальні послуги, отримує пенсію за місцем постійного проживання.

Вислухав пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази,які представили сторони,судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1997р. виданого органом приватизації Миколаївським глиноземним заводом, зареєстрованого 22.02.1997р. в Миколаївському БТІ, реєстраційний № 9332 від 22.02.1997р. договору про визначення часток, посвідченого 05.10.2006р.приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий № 3200 від 05.10.2006р квартира АДРЕСА_3 належала сімї у складі: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 1/5 частці (а. с. 22, 24).

Як пояснив відповідач обставину, що він продав свою частку сину через те, що він, жінка та син переїхали на інше місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, а після розлучення воно його вигнала і він став проживати у спірній квартирі.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №3376 від 18.10.2006р.( а.с. 17- 18, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12793097 від 07.12.2006 р., зареєстрованого Миколаївським МБТІ (а. с. 21) ОСОБА_8належить на праві власності квартира АДРЕСА_4, 4/5 частки якої, він купив у сестри ОСОБА_5 та її дочки ОСОБА_7, матері ОСОБА_2 і батька ОСОБА_3.

Відповідно до довідки форми 3 № 1900 від 31.03.2009р., виданої Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством №24 двокімнатній квартирі АДРЕСА_5, площею 23,59 кв.м. зареєстрований ОСОБА_3 - батько власника з 07.05.1999р., а власник квартири ОСОБА_3 0.0. виписаний з 14.12.1999р. та прописаний за адресою : м. Миколаїв, вул.. Лісна, 11 з 26. 02.2004р.( а.с. 53, 121 ) Відповідно до судового доручення від 06.10.2009р.( а. с. 27 )

яке направлялося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було повернуто до Корабельного районного суду у зв'язку з неявкою ОСОБА_3 до суду ( а.с.45) тому відповідач визивався до суду через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя».Тобто, це підтверджує той факт, що відповідач не переїжджав на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2,кв.№38 і ніколи там не проживав, як це стверджував позивач.

Крім цього, такі ствердження позивача спростовується постановою співробітника міліції Корабельного РВ ММУ України в Миколаївській області від 15.04.2009р.( а.с.68)згідно якою було встановлено, що 08.04.2009р.поступила заява ОСОБА_3 про те, що колишня дружина ОСОБА_9 намагається виписати його з квартири АДРЕСА_6, тоді як позивач стверджував, що відповідач виїхав до м. Запоріжжя у березні 2008р. Перевіркою цього факту було встановлено, що ОСОБА_3, зі слів сусідів, періодичне проживає у спірній квартирі, однак колишня дружина хоче його виписати з неї, а також спростовується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого Пенсійним фондом України, яке він отримав 08.12.2009р.( а. с. 69)

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 також підтвердили суду, що відповідача ОСОБА_3 вони періодично бачили, що він проживає в спірній квартирі, а його син там не живе, хоча є власником квартири. Останнім часом він став з'являтися та жити там разом з дівчиною.

Приведені вище докази, в їх сукупності, свідчать про те, що відповідач постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, як член сім'ї власника квартири і ніколи не переїзджав на інше постійне місце проживання і не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, позивач в порушення вимог норм ст. ст. 10,60 ЦПК України не надав доказів того, що відповідач з березня 2008 р. переїхав на постійне місце проживання у м. Заоріжжя, а тому втратив право проживання у спірній квартирі.

Судом не приймаються до уваги акт від 05.03.2009р. ( а.с. 101) через те, що він спростовуються наведеними вище доказами.

На підставі викладеного та у відповідності із ст.107 ЖК України, ст. 405 ЦК України, п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. № 2 зі змінами деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд вважає, що у задоволенні позову треба відмовити .

Керуючись ст. ст. 10,11,209,212, 214-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_7, у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: В.Г.Циганок