АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:стягнення аліментів Доповідач: Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Сілантьєвої Е.Є., Гальянової І.І.,

при секретарі - Осадчій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, на додаткові витрати на утримання дитини, на утримання дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

01 березня 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач посилалася на ті обставини, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

03 січня 2001 року шлюбні відносини між ними припинені.

Донька перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає.

У звязку з чим вона просила суд стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Крім того, їх донька за станом здоровя потребує додаткового полівітамінізованого харчування і лікування, у звязку з чим додаткові витрати на її утримання складають 2500 грн. на місяць.

Тому позивач просила стягнути з відповідача додатково на утримання доньки по 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Оскільки, у звязку із станом здоровя дитини вона змушена перебувати у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років, позивач просила суд стягнути з відповідача на її утримання по 500 грн. щомісячно.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на ті обставини, що він надавав матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно і згоден надавати допомогу в подальшому в сумі 350 грн. щомісячно.

Що стосується додаткових витрат на утримання доньки, то відповідач вважав, що позивачем не надані докази щодо понесення витрат на лікування доньки.

Він також не має можливості надавати допомогу на утримання позивача по своєму матеріальному положенню.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2011 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 400 грн. до досягнення дитиною повнолітня.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти на додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 в розмірі 400 гривень щомісячно до одужання дитини або до досягнення дитиною повноліття.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячно аліменти на її утримання в сумі 200 гривень до досягнення дитиною шести років.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 просив рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, зменшити розмір аліментів до 350 гривень, а також визначити дату стягнення з 01 червня 2011 року, оскільки за березень травень 2011 року ним виплачені аліменти на утримання доньки.

Рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на утримання доньки і аліментів на утримання позивача ухвалене з порушенням норм матеріального права, за відсутністю доказів можливості відповідачем надавати їм таку допомогу, а також доказів, що донька відповідача за станом здоровя потребує додаткових витрат.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримували апеляційну скаргу.

ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами і не оспорюється сторонами, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2007 року (а.с.4).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у січні 2011 року.

Донька сторін проживає із позивачем.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання доньки.

Колегія суддів приходить до висновку, що із урахуванням матеріального становища відповідача, судом вірно визначений розмірі аліментів в сумі 400 грн..

Правових підстав для зменшення розміру аліментів колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів про зміну дати стягнення аліментів, то колегія суддів вважає, що в матеріалах справи є дані про направлення ОСОБА_2 на утримання доньки аліментів (а.с.50-54). Однак, оскільки сума аліментів не відповідає в повному обсязі розміру аліментів, стягнених за рішенням суду, то не має правових підстав для зміни дати стягнення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що сума в 1000 грн. підлягає заліку при визначенні суми заборгованості.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки 400 грн. в рахунок відшкодування додаткових витрат, то колегія суддів вважає, що рішення суду в даній частині підлягає скасуванню, а у задоволенні позову потрібно відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 85 СК України, батьки можуть бути притягнені до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами ( розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо).

У цих випадках можуть бути стягнені витрати, які фактично зазначені, або передбачені.

В матеріалах справи є дані, що свідчать про те, що донька сторін з 22 квітня 2011 року знаходиться на диспансерному обліку у дитячого невропатолога з діагнозом: синдром лікворно-венозної дистензії, як наслідок органічної патології ЦНС, синдром вегето-вісцеральної дисфункції, ЗПРР, синдром рухових розладів, порушення білкового обміну, лактозна недостатність ( а.с. 46).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували витрати позивача на утримання доньки: лікарські препарати, додаткове полівітамінизоване харчування та інше, що були витрачені позивачем, або які можливі в майбутньому.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про необхідність залучення відповідача до участі в додаткових витратах засновані лише на припущеннях, є передчасними і не підтверджені документальними доказами.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній частині не є обґрунтованим і підлягає скасуванню.

Не відповідає вимогам ч.4 ст. 84 СК України й рішення суду в частині стягнення з відповідача на утримання позивача аліментів у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною шести років.

Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, стягнення аліментів на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною можливе за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивача на період розгляду справи складала від 782 грн. до 497 грн. у звязку з роботою в умовах неповного робочого дня (а.с. 55-57).

За таких обставин при виплаті аліментів розмірі 400 грн. на утримання доньки, відсутня реальна можливість виплати відповідачем аліментів на утримання позивача.

При розгляді справи позивач не надала доказів на підтвердження того, що відповідач має додаткові доходи.

У звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача в сумі 200 грн..

У звязку викладеним, на підставі п.п. 2,4 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 400 грн. на додаткові витрати на дитину до її одужання, або досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячно аліментів на її утримання в сумі 200 грн. до досягнення дитиною шести років, підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні позову в даній частині необхідно відмовити.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що наявність даного рішення не перешкоджає позивачу для повторного звернення до суду з аналогічним позовом при наявності доказів, що підтверджують дійсні, або можливі додаткові витрати на утримання доньки, а також на своє утримання у випадку зміни матеріального становища відповідача.

Керуючись: ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.2, п.3 ст.309, ст. 313, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду міста Харкова від 18 травня 2011 року змінити, , скасувавши його в частині задоволення позову ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та про стягнення аліментів на утримання дружини.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання дружини до досягнення дитиною відмовити.

При визначенні заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати суму 1100 гривень, сплачених добровільно.

В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2001 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: