АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року

29 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа Вільногірський МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області) про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа Комунальне підприємство ВО Житлово-комунальне господарство м. Вільногірська) про вселення в житлове приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2011 року, та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог і задовольнити його зустрічний позов /а.с. 129-130/.

Зазначеним рішенням суд задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Суд визнав ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №79 в буд. № 13 по бульвару Миру в м. Вільногірську Дніпропетровської області, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Суд відмовив ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_3 про вселення в житлове приміщення і стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 45.50грн. /а.с. 121-123/.

Як на підстави апеляційній скарги ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.129-130/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 з липня 2002 року була наймачем спірної двокімнатної квартири, в якій проживали також її чоловік - ОСОБА_2, а також Донька Єлізавета ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 У жовтні 2003 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до довідки МСЕК №502933 позивачка є інвалідом третьої групи.

Перевіряючи доводи позивачки про те, що ОСОБА_2 не живе у спірній квартирі з 2005 року, суд дійшов правильного висновку, що вони підтверджуються достовірними доказами, а саме: актами депутатів Вільногірської міської ради від 10.09.2007р. , 14.04.2009р. та 16.06.2009 р. (а.с.16,17, 18).

В суді як першої інстанції так і апеляційній інстанції ОСОБА_2 не заперечував проти того, що фактично з іншою родиною з 2005 року мешкає за іншою адресою і до спірної квартири вселятись не намагався як до так і після постановленого 05.02.2008р. рішення Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивачка замок на вхідних дверях не міняла, відповідач мав ключі, але інтересу до колишнього свого житла не проявляв, оплати за нього не здійснював і використовував квартиру лише для реєстрації.

З позовом про вселення ОСОБА_2 звернувся у січні 2010 року після того, як у вересні 2009 року ОСОБА_5 звернулася з позовом про визнання його такими, що втратив право користування жилим приміщенням.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.71, 72 ЖК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 і відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі про те, що ключі від вхідної двері квартири загубів і міг попасти тільки коли в ній були позивачка або донька, не спростовують висновку суду про те, що до спірної квартири відповідач вселятись не намагався.

Доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі про те, що він не вселявся у спірну квартиру у звязку з тим, що позивачка викликає міліцію, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з 2003р. по 2008р. Вільногірським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області винесено 14 постанов про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2, який в нетерезвому стані улаштовував дебоші.

Інші доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: