справа №2-8465/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -Браги А.В.,

при секретарі -Авраменко А.М.,

за участю: представника позивачів - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Чихачової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до житлово-будівельного кооперативу №60 «Залізничник-2» в особі правління, третя особа -комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації`Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2011 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулись позивачі через свого представника із вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів в позовній заяві, в судовому засіданні послалась на те, що матір`ю позивачів ОСОБА_5 , як членом ЖБК №60 «Залізничник-2», був виплачений в повному обсязі пайовий внесок на квартиру АДРЕСА_1 та отримано ордер №436 на вказану квартиру. На підставі даного ордеру в квартирі проживали позивачі з батьками та сестра позивачів ОСОБА_6 . Після смерті подружжя ОСОБА_7 їх спадкоємцями стали в рівних долях їх діти -позивачі та ОСОБА_6 , при цьому до складу спадщини увійшов і сплачений за спірну квартиру пай. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , з якою на момент її смерті проживала лише позивач ОСОБА_3 , а позивач ОСОБА_4 на той час мешкав окремо, в зв`язку із чим, як зазначає представник позивачів, саме позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем належної ОСОБА_6 частини спірної квартири. В 2010 році у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру було відмовлено нотаріусом на підставі відсутності реєстрації права власності на спірну квартиру. Посилаючись на викладені обставини, вказуючи на фактичне придбання права власності на вказану квартиру померлою ОСОБА_5 на підставі Закону України «Про власність», а відтак і позивачами в порядку спадкування на підставі норм ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року, представник позивачів просила суд визнати факт прийняття спадщини позивачами, а також визнати за позивачем ОСОБА_3 права власності на 2/3 квартири, а за позивачем ОСОБА_4 -на 1/3 квартири.

Представник позивачів позовні вимоги в судовому засіданні підтримала, на полягала на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.169 ЦПК України здійснити розгляд справи за відсутності третьої особи.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що мати позивачів ОСОБА_5 , будучи членом ЖБК №60 «Залізничник-2», 26 лютого 1966 року отримала ордер на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , в яку вселилась з чоловіком ОСОБА_8 та дочкою -позивачем ОСОБА_3 . Викладене підтверджується копією ордеру №436 від 26 лютого 1966 року, копією списку членів ЖБК №60 «Залізничник-2»та членів їх сімей.

Також судом встановлено, що пайовий внесок на вказану кооперативну квартиру в повному обсязі (3554,66 руб.) був сплачений ОСОБА_5 в 1978 році, що підтверджуються копіями довідок №323, 326, 369 від 27 вересня 2010 року, 04 жовтня 2010 року та від 17 травня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_8 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 17липня 1977 року серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне останній майно, зокрема на сплачений спадкодавцем в ЖБК №60 «Залізничник-2»пай в розмірі в розмірі 3554,60 руб. Спадкове майно в рівних частках прийняли спадкоємці померлої -її діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , які мешкали на той час у спірній квартирі. Викладене підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 1979 року №217.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , спадщину після якої фактично прийняла позивач ОСОБА_3 . Зазначені обставини підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 10 лютого 1995 року, копіями довідок №323, 326, 340, 369, 371 від 27 вересня 2010 року, 04 жовтня 2010 року, 15 листопада 2010 року та від 17 травня 2011 року.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку спірної квартири ОСОБА_3 в листопаді 2010 року звернулась до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Однак у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Викладені обставини підтверджуються копією запиту від 20 листопада 2010 року, копією відповіді на запит від 06 грудня 2010 року, копією постанови про відмову у у вчинення нотаріальної дії від 10 грудня 2010 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, Закону СРСР «Про власність в СРСР», Закону України «Про власність».

Так, відповідно до змісту ст.7 Закону СРСР «Про власність в СРСР», ст.15 Закону України «Про власність», які діяли протягом існування спірних правовідносин до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, встановлено, що член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно положень ст.384 ЦК України (в редакції 2003 року) у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

За змістом ст.ст.112, 113 ЦК Української РСР (1963 року) майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників) із визначенням часток кожного з них у праві власності, належить їм на праві спільної часткової власності.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відкрилася та була прийнята спадкоємцями до 01 січня 2004 року, при вирішенні даного спору щодо спадкових правовідносин належить керуватися нормами ЦК Української РСР (1963 року) -у відповідності до п.4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України (в редакції 2003 року).

Так, відповідно до ст.ст.524, 529 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється в тому числі за законом. При такому спадкоємстві спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.ст.525, 548, 549 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). При цьому визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Нормою ст.ст.560, 561 ЦК Української РСР (1963 року) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Таке свідоцтво видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що матір позивачів ОСОБА_5 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом внесення в 1978 році в повному обсязі пайового внеску до ЖБК №60 «Залізничник-2»за вказану квартиру, надану їй в користування. Після смерті ОСОБА_5 в 1978 році належна останній квартира була успадкована за законом її дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках -тобто кожному із спадкоємців належала 1/3 частка спірної квартири.

В подальшому, після смерті в 1995 році ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне останній майно, зокрема на 1/3 частку спірної квартири. Оскільки, як з`ясовано судом, єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , є позивач ОСОБА_3 , а її право на дану спадщину не оспорюється позивачем ОСОБА_4 , належна позивачу ОСОБА_3 таким чином частка спірної квартири становить 2/3.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи стягнути покласти на позивачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, ст. ст. 11, 15, 16, 319, 384 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60 - 61, 88, 209, 212 -215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву, - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини квартири (1/3 частину в порядку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і 1/3 частину в порядку прийняття спадщини після ОСОБА_6 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати розподілити у відповідності до Закону.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя А.В. Брага