Вільнянський районний суд Запорізької області
Справа № 2-0805-921/2011
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.2011 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

при секретарі Тарасовій О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача-адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2011 року звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок зникнення тварини, мотивуючи свої вимоги тим, що у їхньому селі Георгіївське склалися стійкі традиції почергово випасати худобу. З цією метою власники крупної рогатої худоби виганяють тварин на вулицю, де черговий пастух із числа власників тварин сформовує стадо і виганяє його на пасовище.

23 вересня 2009 року була черга сімї ОСОБА_3. До обіду стадо випасали ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а після обіду ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4

В стаді випасалася і корова позивачки, яка близько 16-ої години зникла із стада.

Пошуки корови в цей та наступні дні не дали результатів, корову так і не знайшли. Спочатку відповідачі зобовязувалися відшкодувати заподіяну шкоду, але потім відмовилися, у звязку з чим позивачка звернулася до міліції. За результатами проведеної співробітниками міліції перевірки 26.12.2010 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Позивачка вважає, що діями відповідачів їй спричинено матеріальну шкоду на суму 16 000 грн., виходячи з того, що середня ціна за 1 кг яловичини по Вільнянському району складає 32 грн., вага корови складала 500 кг. Просила суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму спричиненої шкоди.

Надалі, при судовому розгляді справи, представник позивача зменшив позовні вимоги д 14 500 грн, виходячи із довідки про вартість корови, наданої управлінням агропромислового розвитку Вільнянської РДА Запорізької області.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, та просили задовольнити його з підстав, в ньому зазначених. При цьому позивачка пояснила, що кожного року восени вона разом з чоловіком обмірює корову для встановлення її ваги з метою визначення дози ліків, необхідних для профілактики захворювання на глисти. Саме перед зникненням корови, у вересні 2009 року, було здійснено чергове обмірювання та надано ліки із розрахунку, що корова важить 500 кг. Також, представник позивачки зазначив, що стандарти даної породи корови, червоної степової, передбачають, що 18-місячна корова важить 400-450 кг, а на день зникнення корова Манябула віком 8 років, тому пояснення позивачки щодо ваги цілком узгоджуються із встановленими стандартами.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки вважають, що позивач втратила корову з власної вини, а дії відповідачів не знаходяться в причинному звязку із завданою шкодою. Позивач не укладав із відповідачами жодних договорів, предметом яких була корова позивача.

Також вважають не доведеним розрахунок позивача щодо розміру матеріальної шкоди, а саме, нічим не підтверджено, що корова важила 500 кг, відсутні довідки, експертизи, акти, розрахунки.

Крім того, вважають, що у зникненні корови є вина самої позивачки, оскільки жителі с. Георгіївське неодноразово повідомляли власника корови про те, що вона постійно тікає із стада, такі зникнення були неодноразовими, пастухи просили привязати до ріг корови червону хустку, щоб та була постійно в полі зору пастухів, але позивачка ігнорувала такі попередження і продовжувала виганяти свою корову до стада.

Таким чином вважають, що оскільки в діях відповідачів відсутня вина, не підлягають відшкодуванню збитки, повязані із зникненням корови. Також, просили не брати до уваги довідку про вартість корови, надану управлінням агропромислового розвитку Вільнянської РДА Запорізької області, оскільки вона не містить переконливого розрахунку.

У судовому засіданні були допитані свідки, зокрема свідок ОСОБА_8 пояснив, що він також виганяє свою корову до стада та пасе свою чергу. Коли дізнався, що корова позивачки зникла, то подумав, слава Богу, бо та корова втікала і в нього, але тоді вдалося її відшукати. Сімя ОСОБА_3 дуже добросовісно виконуєсвої обовязки щодо випасу корів, жодних нарікань на них не було. У день зникнення корови Манівін приймав участь у її пошуках, їздили до старих власників корови, бо були випадки, що корова втікала саме до них, за старою звичкою, в с. Льовшино. Але так і не знайшли її. Корова була немала, але скільки важила точно сказати не може.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що корова позивачки замучила все село. У серпні 2009 року, коли він випасав худобу, ця корова втекла із стада, на наступний день знайшли її у колишніх власників. Тоді він сказав чоловіку позивачки ОСОБА_9, щоб на його чергу цю корову не виганяли, вона дуже хитра. Оскільки він працював ветлікарем, то може визначити із свого досвіду, що вага корови була приблизно 400-450 кг.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що на наступний день після зникнення корови позивачки, бачив, як її вели перекупщики, де вони взяли цю корову, йому не відомо. Ті звернулися до нього із проханням дозволити зарізати корову у його дворі, але він не погодився. Про те, що ці люди є скупщиками худоби він знає, оскільки неодноразово бачив їх в селі.

Свідок ОСОБА_11 також пояснила, що випасає худобу в с. Георгіївське, а корова позивачки є дуже проблемною, оскільки має звичку тікати до колишніх власників в с. Льовшино. Коли вона випасає худобу, то привязувала до ріг цієї корови мотузку та не спускає з неї очей, бо та хитра, може заховатися і втікти.

Свідок ОСОБА_7, який є сином відповідачки, пояснив, що у день зникнення корови випасав чергу до обіду. Він та члени його сімї не знали, що корова позивачки є такою проблемною, власники корови не повідомляли їх про це, інакше вони б відмовилися брати її до стада. Після зникнення поїхали до колишніх власників корови, опитували людей в с.Льовшино, і стало відомо, що в день зникнення корову бачили в цьому селі.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що у вересні 2009 року проживала в с. Льовшино, на верхній вулиці. У день зникнення корови бачила ту в своєму селі, навіть хотіла привязати її, але та втікла далі.

Свідок ОСОБА_13, яка є свекрухою позивачки, пояснила суду, що вона особисто була присутньою при обмірюванні корови. За результатами обмірювання у відповідності до таблиці обмірювань вони встановили, що корова важить приблизно 500 кг, виходячи з цього і розрахували і потрібну дозу ліків для корови.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є власницею корови за кличкою Маняпороди червона степова, яка народилася 02.02.2001 року, робочий номер 2611, ідентифікаційний номер UA, що підтверджується паспортом великої рогатої худоби серії СС № 209478, та ветеринарною карткою серії СС № 214671 (а.с. 7).

Установлено, що між жителями села Георгіївське Вільнянського району Запорізької області існує усна домовленість про встановлення черги випасання корів.

Так, 23 вересня 2009 року позивачка передала в череду належну їй корову, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли її для випасу згідно з домовленістю, випасали стадо корів. Близько 16-ої години відповідачі помітили, що корова позивачки зникла, та разом із позивачкою, її чоловіком та іншими жителями села приймали участь у пошуку зниклої корови.

Таким чином, ОСОБА_1 з однієї сторони, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з другої, набули цивільних прав та обов'язків, які випливають із договірних зобов'язань.

Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно суті угоди щодо випасу худоби пастухом є невідємною складовою й взяття ним на себе обовязку щодо збереження худоби на час випасу. Це майно (худоба) передається власником іншій особі, і воно вибуває на певний термін з під його володіння і фактичного зберігання і контролю. І цей обовязок щодо зберігання майна переходить саме до пастухів на час випасу. Тому сам випас худоби особою, яка не є її власником, не можливий без обовязку щодо її (худоби) збереження на час випасу.

Таким чином, посилання представника відповідача на застосування до відповідних правовідносин положень ст. 1166 ЦК України суд до уваги не приймає, оскільки вони передбачають деліктну відповідальність. Судом достовірно встановлено про порушення відповідачами своїх зобовязань і відповідальність вони несуть відповідно до ст. 611 ЦК України.

Суд вважає доведеним той факт, що корова важила приблизно 500 кг, оскільки пояснення позивачки щодо даного питання узгоджуються із показаннями свідків, які казали про те, що корова була не мала, крім того, свідок ОСОБА_9 за спеціальністю є ветлікарем, тобто людиною, яка має спеціальні знання та досвід з даного питання, і показав, що корова важила приблизно 400-450 кг.

Задовольняючи позов щодо відшкодування позивачу збитків на суму 14 500 грн. суд виходив із інформації, яка була надана управлінням агропромислового розвитку Вільнянської РДА Запорізької області, у якій вказано, що корова породи червона степова віком 7-8 років вагою приблизно 500 кг станом на вересень 2009 року за ринковими цінами складала 14500-15000 гривень. Дана інформація була витребувана за клопотанням представника відповідача.

Посилання відповідачів та представника відповідача на те, що корову могли продати скупщикам або сама власниця корови, або колишні її власники, суд до уваги не приймає, оскільки це є лише припущенням відповідачів, які не грунтуються на доказах.

ОСОБА_1, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідачів понесених і документально підтверджених витрат, зокрема витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. та судового збору у розмірі 145,00 коп. Стягненню, виходячи з кількості відповідачів, з кожного окремо відповідача підлягають судові витрати в розмірі 132 грн. 50 коп. ( (145,00+120,00): 2 = 132,50). Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 611, 614, 901, 902 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в розмірі 14 500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 132 гривні 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 132 гривні 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Ю.Мануйлова

Стягнути солідарно шкоду

04.11.2011