Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-495/2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2011 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

при секретарі: Лукіній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської сільської ради про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позов визнати за ним право власності за угодою купівлі продажу на житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: вул. К.Маркса №38 с. Сидоренково Петропавлівського району Дніпропетровської обл. який він придбав у радгоспі «Васильківський».

В обґрунтування позову зазначив, що він працював в радгоспі «Васильківський» на посаді працівника з 1984 року, з цього ж часу заселився в будинок з сімєю. У 1994 році керівництво колгоспу вирішило продати йому житловий будинок за який він повністю розрахувався.

19 травня 1994 року згідно з наказом №150 на підставі рішення Ради трудового колективу адміністрація радгоспу продали йому житловий будинок в приватну власність, тобто був укладений письмовий договір про купівлю-продаж житлового будинку в с.Сидоренково Петропавлівського району Дніпропетровської області. Після того, як позивач розрахувався за будинок йому віддали цей будинок в приватну власність.

В сільській раді позивачу видали свідоцтво про право приватної власності на будівлю, яке було зареєстроване в Петропавлівському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу №13-54 від 1994 року, але в ньому відсутній номер будинку.

В 2011 році він почав проводити газифікацію будинку і звернувся до Павлоградського БТІ для видачі нового технічного паспорту. При огляді документів працівники БТІ виявили розходження у датах, а саме, у виписці з наказу радгоспу «Васильківський» значиться 19.05.1994 рік, а в свідоцтві про право приватної власності на будівлі значиться 13.05.1994 рік, тобто свідоцтво видане раніше, ніж радгосп йому продав будинок.

В данному будинку він мешкає з 1984 року, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 Та ОСОБА_3. веде домашнє господарство, порає присадибну ділянку. Так як органи Павлоградського БТІ не видають нового технічного паспорту він не може належним чином оформити документи для газифікації, тому змушений звернутися до суду.

Позивач надав в судове засідання заяву про розгляд справи у його відсутність свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач надав в судове засідання заяву про розгляд справи у його відсутність проти задоволення позову не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги викладенні в заяві доказаними і такими що підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. Житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: вул. К.Маркса буд.№38 с. Сидоренково Петропавлівського району Дніпропетровської обл. належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності.

Судом встановлено, що позивач згідно з наказом №150 на підставі рішення Ради трудового колективу адміністрація радгоспу за проданий йому житловий будинок в приватну власність сплатив гроші і отримав будинок у право приватної власності.

Наказ було видано перед останнім внеском, про що свідчить квитанція на суму 2870419 руб. Від 20.05.1994 року з підставою сплати останній внесок за викуп дому.

Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, умови договору виконали . Позивач з 4.11.1985 року володіє зазначеним будинком, кошти за його придбання передав, отримав 13.05.1994 року свідоцтво та технічний паспорт.

Судом встановлено, що від нотаріального посвідчення договору сторони не ухилялись, але адміністрація радгоспу не оформила договір купівлі продажу нотаріально, так як не було вирішено проблеми щодо приведення документів у належний стан і всі документи виготовляв позивач особисто, а коли останній внесок було зроблено, вже ніхто нічого не бажав оформляти, дали тільки накази.

Довідкою Васильківської сільської ради №299 від 16.05.2011 року підтверджується, що позивач зареєстрований та проживає з родиною в придбаному ним будинку з 4.11.1985 року.

Довідкою Васильківської сільської ради №300 від 16.05.2011 року підтверджується, що позивач зареєстрований та проживає з родиною в придбаному ним будинку з 1985 року та користується присадибною ділянкою прощею 0,40 га.

Довідкою Васильківської сільської ради №298 від 16.05.2011 року підтверджується, що домоволодінню власником якого є позивач присвоєна : вул. К.Маркса №38 с. Сидоренково Петропавлівського району Дніпропетровської обл.

Свідченнями належним чином засвідченими свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обставини справи.

Згідно заяви директора Радгосп «Васильківський» будинок дійсно був переданий у приватну власність позивачу в 1994 році.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до п.1 статті 334 ЦК України право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Радгосп «Васильківський» передав будинок у користування 19.05.1994 року, і позивач повністю за нього розрахувався.

Як вбачається з п.3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Стаття 212 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Суд повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і прийшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.15, ч.2ст.220, ст.334 ЦК України , ст.212-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Васильківської сільської ради про визнання наказу №150 від 19.05.1994 року, виданого на підставі рішення ради трудового колективу адміністрації радгоспу «Васильківський», про продаж житлового будинку працівникові радгоспу ОСОБА_1 в приватну власність дійсним та визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати наказ №150 від 19.05.1994 року, виданий на підставі рішення ради трудового колективу адміністрації радгоспу «Васильківський», про продаж житлового будинку працівникові радгоспу ОСОБА_1 в приватну власність дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарчими будівлями за адресою: вул. К.Маркса №38 с. Сидоренково Петропавлівського району Дніпропетровської обл.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Курочкіна