Справа № 2 - 1743 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2011 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Сімбірцевій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Лакталіс-Миколаїв» (далі ПАТ «Лакталіс-Миколаїв»), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Лакталіс-Миколаїв» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Позивач вказував на те, що з 11.05.2006 року працював водієм відділу збору та доставки сировини ПАТ «Лакталіс-Миколаїв». З того ж року є членом профспілки цього підприємства. Наказом від 08.02.2011 року він був звільнений з роботи у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення з роботи проведено з порушенням трудового законодавства, а саме за відсутності згоди на звільнення профспілкового комітету підприємства, членом якого він був, просив суд поновити його на роботі на посаді водія автотранспортних засобів в ПАТ «Лакталіс-Миколаїв», стягнути на його користь з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, відшкодувати 15000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення. Представник відповідача заперечував щодо позову ОСОБА_1ВІ., вказуючи на те, що звільнення позивача з роботи проведено згідно норм трудового законодавства. Посилаючись на ці обставини, просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу №202-К від 11 травня 2006 року позивач був прийнятий на роботу на ЗАТ «Лакталіс-Миколаїв» водієм автотранспортних засобів.

Наказом № 28-К від 08.02.2011 року позивача звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату працівників.

Згідно протоколу № 132 засідання профспілкового комітету підприємства від 14 січня 2011 року профспілковим комітетом підприємства відмовлено в дачі згоди на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з порушенням відповідачем ст.3,4 Колективного договору, а саме непроведення попередніх консультацій з профспілковим комітетом відносно визначення і затвердження заходів для запобігання звільнення працівника, його можливого працевлаштування і забезпечення соціальної підтримки. У відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу не пізніше як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу.

Як вбачається з матеріалів справи скорочення на ПАТ «Лакталіс-Миколаїв» проводилось на підставі наказу першого заступника генерального директора № 904-П від 15.11.2010 року «Про зміни в організації виробництва і праці і внесення змін в штатний розпис», яким було скорочено з 8 лютого 2011 року посаду водія автотранспортних засобів в кількості 12 штатних одиниць. На виконання даного наказу 16.11.2010 року були внесені зміни до штатного розкладу підприємства працівників відділу збору і доставки сировини та відповідно внесених змін 8 лютого 2011 року прийнято наказ про звільнення позивача з роботи.

10 січня 2011 року адміністрація підприємства звернулася до профспілкового комітету підприємства з поданням щодо надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем.

14 січня 2011 року профспілковий комітет підприємства відмовив в дачі згоди на звільнення позивача, вказуючи на порушення адміністрацією підприємства процедури звернення з таким поданням, визначеної Колективним договором.

Оспорюючи своє звільнення, позивач посилалася на те, що його було звільнено з роботи за відсутності на це згоди профспілкового комітету підприємства.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що в ПАТ «Лакталіс-Миколаїв» відбулися зміни в організації виробництва і праці, які супроводжувалися скороченням усіх водіїв відділу збору та доставки сировини товариства. Відповідач передав в оренду власний транспорт для збору молочної сировини, уклавши з підприємцями цивільно-правові договори на перевезення молочної сировини.

Наказом від 16.11.2010 року відповідач вивів зі свого штатного розкладу з 08.02.2011 року усі 12 штатних одиниць водіїв автотранспортних засобів відділу збору і доставки молочної сировини.

3 грудня 2010 року позивача було попереджено про скорочення його посади та 14 січня, 3 лютого і 8 лютого 2011 року йому було запропоновано вакантні посади на тому ж підприємстві вантажника, оператора, лаборанта та підсобного робочого з гарантією збереження за ним окладу за останнім місцем його роботи.

Від запропонованої роботи позивач відмовився.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників, позивач був попереджений про майбутнє звільнення за 2 місяці, йому пропонувались інші вакантні посади на підприємстві, від яких він відмовився, суд вважає відмову профспілкового комітету в наданні згоди на звільненні позивача необгрунтованою.

Оскільки при звільненні позивача з роботи відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівників, а відмова профспілкового комітету в наданні згоди на звільнення у звязку з недодержанням процедури звернення носить лише формальний характер, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 про поновлення на роботі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Лакталіс-Миколаїв» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська