справа №2-5298/11
23 серпня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Браги А.В.,
при секретарі Дементьєвої О.М.,
за участю представника позивача Євіч В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості
12 липня 2010 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача ПАТ «ОТП Банк`із позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості.
Ухвалою суду від 23 серпня 2011 року залучено до участі у справі ТОВ «ОТП Факторинг Україна`як правонаступника позивача ПАТ «ОТП Банк».
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як свідчить наявна в матеріалах справи копія меморіального валютного ордеру №0410009, від 27 лютого 2007 року кредитором були надані відповідачу ОСОБА_1 обумовлені кредитним договором кошти в повному обсязі.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобов`язань між ЗАТ «ОТП Банк`та відповідачем ОСОБА_1 27 лютого 2007 року укладено договір поруки SR-301/036/2007. За умовами даного договору вказаний відповідач, як поручитель, зобов`язалась перед ЗАТ «ОТП Банк`відповідати солідарно в повному обсязі із відповідачем ОСОБА_1 за невиконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань за кредитного договору ML-301/060/2007 від 27 лютого 2007 року. Викладене підтверджується копією договору поруки SR-301/036/2007 від 27 лютого 2007 року.
Також судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», 12 листопада 2010 року укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за змістом якого відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, а саме відбулося відступлення ПАТ «ОТП Банк», як кредитором, своїх прав за кредитним договором ML-301/060/2007 від 27 лютого 2007 року новому кредитору ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Викладені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року із додатком.
Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов`язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений ст.625 ч.2 ЦК України.
При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня (ст.549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України).
За змістом ст.ст.546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ст.ст.512-514, 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою також і внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Такий правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Положеннями ст.533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інше не передбачено договором або законом.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти укладення в належній формі кредитного договору, договору поруки, договору із відступлення права вимоги, а також факт невиконання відповідачами, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за кредитним договором, договором поруки, суд вважає за можливе позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна`задовольнити в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, сплата яких підтверджується відповідними платіжними дорученнями.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 509, 526, 530, 536, 549, 550, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 110, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов, задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна`суму боргу в розмірі 394 322, 90 гривні.
Судові витрати покласти на відповідачів, стягнувши з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна`судовий збір в сумі 1700, 00 гривень та 120, 00 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду судової справи на користь позивача.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя А.В. Брага