АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: відшкодування шкоди ОСОБА_1
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2011 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Харківської філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року позивач - Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Харківської філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (далі: ВАТ УСК «Дженералі Гарант») звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненим, у якому вказував на те, що 07 березня 2009 року близько 17 год. 05 хв. на вул. Новгородській у м. Харкові в районі будинку № 71 сталося зіткнення автомобіля марки LEXUS RX 350 д/н - АХ 7749 ВВ під керуванням власника ОСОБА_3 з автомобілем марки CHEVROLET LACETTI д/н - АХ 9523 ВЕ під керуванням власника ОСОБА_2

В результаті ДТП автомобілям були завдані механічні ушкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2009 року, винесеною за фактом вказаної ДТП, водіїв автомобілів LEXUS RX 350 д/н - АХ 7749 ВВ ОСОБА_3 та CHEVROLET LACETTI д/н - АХ 9523 ВЕ ОСОБА_2 визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та за порушення Правил дорожнього руху притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на кожного.

Автомобіль марки LEXUS RX 350 д/н - АХ 7749 ВВ було застраховано в Харківській філії ВАТ УСК «Дженералі Гарант» за Полісом добровільного страхування транспортних засобів № 19 G - 0229717 від 19.09.2008 року.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 000037 від 30.03.2009 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику застрахованого автомобіля LEXUS RX 350 д/н - АХ 7749 ВВ ОСОБА_3 внаслідок ДТП складає 283 611,38 грн.

Виконуючи свої договірні зобовязання перед страхувальником Харківська філія ВАТ УСК «Дженералі Гарант» визнала дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 07.03.2009 року, страховим випадком та виплатила страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування у загальній сумі 214 220 грн. 12 коп.

Крім того, Харківська філія ВАТ УСК «Дженералі Гарант» понесла витрати на оплату проведеного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля в сумі 350,00 грн.

Таким чином, загальні витрати Харківської філії ВАТ УСК «Дженералі Гарант», повязані зі страховим випадком страхувальника ОСОБА_3, становлять 214 570 грн. 12 коп.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля CHEVROLET LACETTI д/н - АХ 9523 ВЕ ОСОБА_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» за Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/3556783 від 26.03.2008 року.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вищезазначена дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 07.03.2009 року, сталася з вини обох водіїв транспортних засобів, позивач ВАТ УСК «Дженералі Гарант» просив суд на підставі ст. 993, ч.1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» відшкодувати йому 50 % матеріальних збитків, повязаних зі страховим випадком страхувальника ОСОБА_3, за рахунок відповідачів та стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди - 82 295,06 грн., а з співвідповідача -Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», як страховика цивільної відповідальності останнього, - 24 990,00 грн., виходячи з 50 % розміру ліміту відповідальності страховика.

Крім того, позивач ВАТ УСК «Дженералі Гарант» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь і судові витрати, понесені ним по справі, а саме: 1 072,85 грн. сплаченого ним судового збору та 252,00 грн. оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача - ВАТ УСК «Дженералі Гарант» підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі й наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заявлені до ОСОБА_2 позивачем вимоги не визнали, посилаючись на незрозумілість механізму розрахунку страхового відшкодування, яке було виплачено потерпілому ОСОБА_3, та здійснення цього розрахунку страховою компанією за відсутності відповідача.

Представник співвідповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» заявлених до нього позивачем вимог також не визнав, вказуючи на те, що позивач в установленому порядку із заявою про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди до нього не звертався, а крім того, при здійсненні розрахунку страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику ОСОБА_3, позивач не дотримувався вимог чинного законодавства.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2011 року позовні вимоги ВАТ УСК «Дженералі Гарант» задоволено.

Суд стягнув з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 82 295 грн. 06 коп.

Суд стягнув з іншого відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 24 990,00 грн.

Крім того, суд стягнув з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати, понесені ним по справі: 1 072,85 грн. сплаченого ним судового збору та 252,00 грн. оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись із таким рішенням районного суду в частині, що стосується задоволення судом вимог позивача - ВАТ УСК «Дженералі Гарант» до іншого страховика, представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» в апеляційній скарзі просить змінити це судове рішення, відмовивши в задоволенні вказаних позовних вимог за їх безпідставністю та залишивши в іншій частині рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, без змін.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, в частині що стосується позовних вимог ВАТ УСК «Дженералі Гарант» до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Розглядаючи спір в частині позовних вимог ВАТ УСК «Дженералі Гарант» до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» суми здійсненої ним на користь ОСОБА_3 страхової виплати, суд першої інстанції виходив із того, що така позовна вимога підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, із таким висновком районного суду погодитися не можна.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ визначена у ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам зокрема підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, розглядають місцеві господарські суди.

Згідно зі ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 19.09.2008 року гр-н ОСОБА_3 уклав із ВАТ УСК «Дженералі Гарант» договір страхування належного йому транспортного засобу - автомобіля LEXUS RX 350 д/н - АХ 7749 ВВ.

7 березня 2009 року із застрахованим автомобілем стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, під час якої зіткнулися застрахований автомобіль під керуванням страхувальника ОСОБА_3 та автомобіль CHEVROLET LACETTI д/н - АХ 9523 ВЕ під керуванням водія ОСОБА_2

У звязку із настанням страхового випадку позивачем як страховиком на користь страхувальника ОСОБА_3 здійснено страхову виплату в розмірі 214 220 грн. 12 коп..

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2009 року особами, винними в дорожньо-транспортній пригоді за участю застрахованого транспортного засобу визнано обох водіїв автомобілів, як самого ОСОБА_3 так і ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія».

Звертаючись до суду з позовом позивач як страховик просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» суму здійсненої ним на користь ОСОБА_3 страхової виплати.

Отже, спір в цій частині виник між двома юридичними особами - ВАТ УСК «Дженералі Гарант» та - Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», з приводу виконання договору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Але суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, із субєктним складом учасників спору та характером спірних правовідносин належним чином не визначився, у звязку з чим помилково вважав, що позов в цій частині підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у цивільній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 та ч. 1 ст. 310 ЦПК України.

В решті рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, в апеляційному порядку не оскаржується, а відтак, відповідно до ст. 303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 303, 304, 307, ч. 1 ст. 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2011 року в частині вирішення позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення сум скасувати і провадження у цивільній справі в цій частині позовних вимог закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: