Справа № 2-219/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2011 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бичковського Є.Л.

при секретарі Ауловій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя, визнання договір дарування удаваною угодою та договором купівлі-продажу, зобовязання не перешкоджати у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права особистої приватної власності,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 27 серпня 1982 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Неповнолітніх дітей від шлюбу немає.

Під час шлюбу сторони придбали 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 64% під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області. Позивачка стверджує, що про придбання цього нерухомого майна на підставі договору дарування від 23 січня 1996 року, укладеного між третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, вона дізналась тільки у 2009 році. Але цей договір дарування є удаваним, оскільки насправді за це нерухоме майно ОСОБА_3 отримав 44000 доларів США.

Сторони добудували житловий будинок, а відповідач отримав державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, на якій розташована вищезазначена половина житлового будинку.

Крім цього, до спільного майна подружжя позивачка включила:

- автомобіль марки onda Accord», реєстраційний номер 53493ОК, 1991 року випуску;

- автомобіль «Лексус-EX350», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску;

- земельну ділянку площею 1,7644 га на території Зеленівської сільської ради, Бахчисарайський район, Автономна республіка Крим.

Протягом розгляду справи позивачка свої позовні вимоги неодноразово уточнювала та остаточно просила суд:

1. поновити їй строк позовної давності за вимогою про визнання договору дарування 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 64% під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області удаваною угодою та визнати його удаваною угодою;

2. визнати договір дарування від 23 січня 1996 року договором купівлі-продажу;

3. визнати закінчену будівництвом 1/2 частину житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області спільною сумісною власністю сторін як подружжя;

4. поділити спільну сумісну власність сторін виділівши у власність позивачки:

- 49/100 частин від 1/2 частини житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області в натурі, що складається з приміщень підвалу А-1: 1-2 кладова площею 14,9 кв.м; 1-3 топочна площею 14,7 кв.м; 1-4 коридор площею 3,0 кв.м; 1-5 сходова клітина площею 7,7 кв.м; 1-6 підсобне площею 16,0 кв.м, та приміщень житлового будинку А-2: 1-8 сходова клітина площею 11,0 кв.м; 1-9 життлова 30,1 кв.м; 1-10 веранда площею 23,3 кв.м; 1-11 столова площею 26,1 кв.м; 1-12 кухня площею 15,6 кв.м; 1-13 коридор площею 10,2 кв.м; 1-ІІ лоджія площею 4,1 кв.м; 1-14 гардероб площею 2,7 кв.м; 1-15 сауна площею 3,3 кв.м; 1-16 санвузол площею 12,9 кв.м;

- частину земельної ділянки площею 0,05 га під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області;

5. поділити спільну сумісну власність сторін виділівши у власність відповідача:

- 51/100 частину від 1/2 частини житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області в натурі, що складається з приміщень підвалу А-1: 1-1 гараж площею 42,2 кв.м; 1-7 підсобна площею 14,0 кв.м, та приміщень житлового будинку А-2: 1-ІІ Ѕ лоджії площею 4,1 кв.м; 1-17 сходова клітина площею 11,0 кв.м; 1-18 коридор площею 2,6 кв.м; 1-19 житлова площею 30,1 кв.м; 1-20 веранда площею 23,3 кв.м; 1-21 спортивний зал площею 26,4 кв.м; 1-22 кабінет площею 16,5 кв.м; 1-ІІІ лоджія площею 4,1 кв.м; 1-23 житлова площею 20,3 кв.м; 1-24 санвузол площею 6,6 кв.м;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,05 га під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області;

- автомобіль марки onda Accord», реєстраційний номер 53493ОК, 1991 року випуску;

- автомобіль «Лексус-EX350», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску;

- стягнути з відповідача на користь позивачки 102283,50 гривень як компенсацію за половину вартості автомобіля «Лексус-EX350», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску;

- стягнути з відповідача на користь позивачки 78500 гривень як компенсацію вартості земельної ділянки площею 1,7644 га на території Зеленівської сільської ради, Бахчисарайський район, Автономна республіка Крим;

- зобовязати відповідача не перешкоджати позивачці у здійсненні права власності щодо 49/100 частин від 1/2 частини житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області в натурі (т.2, а.с.99-101).

Позивач звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що договір дарування не був удаваною угодою, а спільне ведення господарства сторонами було припинено у 2000 році. До обсягу спільно нажитого сторонами майна він включив тільки 36% від 1/3 частини житлового будинку №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області. Стверджуючи, що автомобіль «Лексус-EX350», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, він придбав за особисті кошти вже після припинення спільного з позивачкою ведення господарства, земельну ділянку площею 0,050 га під №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, він отримав у власність в порядку приватизації, а 78500 гривень, що були передані ним ОСОБА_5 згідно з договором позики від 01 жовтня 2006 року, були отримані ним як дохід від індивідуальної праці, також вже після припинення спільного ведення господарства з позивачкою, відповідач просив суд:

1. визнати право його особистої приватної власності на автомобіль «Лексус-EX350», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску; земельну ділянку площею 0,050 га під №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області; 78500 гривень, що передані ним ОСОБА_5 згідно з договором позики від 01 жовтня 2006 року;

2. поділити спільне майно сторін, виділив у власність відповідача 82% від ? частини житлового будинку №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області в натурі, а у власність позивачки - 18% від 1/2 частини зазначеного житлового будинку (т.1, а.с.212-214).

У судовому засіданні кожна з сторін та їх представники заявлені ними відповідні позови підтримали та просили їх задовольнити, а заявлені до них позови взаємно не визнали.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що сторони спільно вели господарство до середини 2007 року та це підтверджується позовною заявою відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Але протягом подальшого розгляду справи вона стверджувала, що сторони проживали спільно та разом вели господарство до серпня 2009 року. При укладанні та нотаріальному посвідченні договору дарування вона присутня не була. Після укладення договору у нотаріуса ОСОБА_3 в квартирі сторін отримав кошти та видав відповідну розписку. Але вона не знала, що відчуження спірного нерухомого майна було здійснено за договором дарування. Про це вона дізналася тільки у квітні 2009 року при підготовці позову про поділ спільного майна подружжя, коли знайшла ці документи в кабінеті ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 подарував йому половину житлового будинку, тому що між ними були «певні»стосунки, але конкретно їх характер він пояснити не зміг. Він обіцяв передати автомобіль у подарунок ОСОБА_3, але цього не зробив. З позивачкою він не проживає з 2002 року, коли вона пішла з дому та не проживала з ним півроку. Земельна ділянка у Бахчисарайському районі АР Крим є ділянкою сільхозпризначення, тому її неможливо було відчужувати.

Третя особа ОСОБА_3 зявився у попереднє судове засідання, підтвердив факт видачі ним розписки про отримання коштів за відчуження раніше належної йому 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 64% під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області. У подальшому ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та судове засідання не зявлявся.

До розгляду справи у якості третьої особи суд залучив співвласника житлового будинку №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_4, яка у судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала та проти його задоволення не заперечувала, а зустрічний позов вважала таким, що задоволенню не підлягає. При цьому вона не заперечувала проти проведення певних будівельних робіт з реконструкції іншої спірної половини житлового будинку для поділу його в натурі між сторонами.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені по справі позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання

у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні встановлено, що з 27 серпня 1982 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 серпня 2009 року (т.1, а.с.10, 243).

При зверненні до Овідіопольського районного суду з позовом про розірвання шлюбу наприкінці квітня 2009 році відповідач по цій справі ОСОБА_2 в позовній заяві зазначив, що він останні два с половиною роки (тобто з жовтня 2006 року) сумісне господарство з ОСОБА_1 не веде (т.1, а.с.242).

ОСОБА_4, яка була допитана у судовому засіданні в якості свідка, показала, що подружжя ОСОБА_1 жило дружно, а у 2007 році стосунки між сторонами погіршились та вони розійшлися.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він дружив зі сторонами та йому відомо, що розрив у стосунках між сторонами виник у 2002 році, але потім позивачка повернулась до відповідача та вони спільно проживали до 2007 року.

Виходячи з наведеного суд вважає, що шлюбні відносини між сторонами та спільне ведення ними господарства остаточно було припинено на початку 2007 року.

Під час перебування у шлюбі та спільного ведення сторонами господарства, 23 січня 1996 року, між третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за №59. Відповідно до цього договору ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 отримав у дар 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 64% під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області (т.1, а.с.12-13).

На підтвердження удаваності цього договору позивачка надала розписку від 23 січня 1996 року, яка була видана та підписана ОСОБА_3 на підтвердження того, що він отримав від відповідача ОСОБА_2 44000 доларів США за належний йому будинок (т.1, а.с.14).

Колишня дружина ОСОБА_3 свідок ОСОБА_8 у судовому засідання підтвердила, що вона була присутня при оформленні договору дарування незакінченої будівництвом половини житлового будинку, а кошти за це майно ОСОБА_3 отримав в квартирі сторін та там написав відповідну розписку.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він часто бував дома у сторін та купив в них квартиру АДРЕСА_1 і Петрова у місті ОСОБА_7, за яку розрахувався у 1998 році. З розмов з позивачкою ОСОБА_1 у той час йому стало відомо, що сторони придбали «коробку», тобто незакінчений будівництвом будинок, а відчуження цього будинку на користь сторін було оформлено договором дарування.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_3 звертався з пропозицією придбати в нього половину будинку, але вона та її чоловік від цього усно відмовились. Коли ОСОБА_3 продавав свою половину житлового будинку ОСОБА_1 вони як співвласники письмові пропозиції щодо купівлі частки ОСОБА_3 не отримували та відмови від придбання цього майна не надавали.

Остання обставина вказує, що 23 січня 1996 року між третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 не могло бути нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, оскільки будь-який письмової доказ для нотаріуса щодо виконання вимог ст.114 ЦК Української РСР ні ОСОБА_3, ні сторони по цій справі не отримували.

Згідно з ст.114 ЦК Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності має право привілеєвої купівлі частки, що продається по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів. Продавець частки в спільній власності зобов'язаний повідомити в письмовій формі решту учасників спільної часткової власності про намір продати свою частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її. Якщо решта учасників спільної часткової власності відмовиться від здійснення права привілеєвої купівлі або не здійснить цього права щодо будинків протягом одного місяця, а щодо іншого майна протягом десяти днів з дня одержання повідомлення, продавець вправі продати свою частку будь-якій особі.

Відповідно до ст.71 ЦК Української РСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно зі ст. 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Показання свідка ОСОБА_9 підтверджують, що позивачка знала про оформлення відчуження ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 незакінченої будівництвом половини житлового будинку за договором дарування як мінімум за 10 років до її зверненням до суду з даним позовом.

Оскільки позивачкою не доведено поважність причин пропуску нею строку звернення до суду з позовом про визнання договору дарування 23 січня 1996 року удаваним, суд вважає, що цей строк поновленню не підлягає.

При цьому суд звертає увагу, що ч.3 ст.29 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, та ч.2 ст.72 СК України, який чинний після 01 січня 2004 року, встановлюють початок перебігу трирічного строку позовної давності після розірвання шлюбу тільки для вимог про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та на вимоги про визнання договору угоди (правочину) удаваним не розповсюджуються.

На підставі вищезазначеного договору дарування від 23 січня 1996 року, акту вводу в експлуатацію від 03 листопада 1999 року та розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 06 грудня 1999 року №815 за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням Овідіопольського РБТІ від 11 січня 2000 року №1-10 (т.1, а.с.15-16, 18, 35).

Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №28556344 від 30 грудня 2010 року крім відповідача ОСОБА_2 (1/2 частка) співвласниками житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області є ОСОБА_10 (1/4 частина) та ОСОБА_4 (1/4 частина)(т.2, а.с.5). ОСОБА_10 помер 12 жовтня 2010 року (т.2, а.с.112)

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Овідіопольським РБТІ станом на 26 березня 2010 року, належна відповідачу ОСОБА_2 1/2 частина житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області має загальну площу 417,5 кв.м, житлову площу 80,5 кв.м (т.2, а.с.6-12).

На підставі рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району від 21 жовтня 1999 року №7 відповідачу ОСОБА_2 02 березня 2006 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (т.1, а.с.17,38).

З наданих позивачкою документальних доказів вбачається, що 01 жовтня 2006 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_6, з одного боку, та ОСОБА_5 у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 передали ОСОБА_5 157000 гривень, а остання зобовязалась повернути їх до 01 жовтня 2007 року (т.1, а.с.178, 179).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив факт укладання цієї угоди.

Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку від 13 жовтня 2003 року ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 1,7644 га на території Зеленівської сільської ради, Бахчисарайський район, Автономна республіка Крим (т.1, а.с.63).

17 березня 2008 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Бахчисарайського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу Бахчисарайського районного суду від 01 лютого 2008 року №2н-6/08 щодо стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь стягувача ОСОБА_2 157 000 гривень (т.1, а.с.61).

З листа Бахчисарайського районного відділу земельних ресурсів АР Крим від 05 серпня 2009 року №4644 на адресу відповідача ОСОБА_2 вбачається, що ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 29 грудня 2008 року було скасовано судовий наказ Бахчисарайського районного суду від 01 лютого 2008 року №2н-6/08. При цьому Бахчисарайський районний відділ земельних ресурсів АР Крим просив відповідача повернути державний акт, виданий йому на підставі судового наказу Бахчисарайського районного суду від 01 лютого 2008 року №2н-6/08 (т.1, а.с.221-222).

Зеленківська сільська рада даних щодо власників цієї земельної ділянки не має (т.1, а.с.237). Згідно з поясненнями позивача від здав державний акт про право власності на земельну ділянку в Бахчисарайському районі АР Крим і в нинішній час не є її власником.

Згідно з даними УДАІ ГУМВС України в Одеській області автомобіль марки Accord», реєстраційний номер 53493ОК, зареєстрований за ОСОБА_11 на підставі довідки рахунку від 14 грудня 2006 року (т.1, а.с.227).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 113767, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області автомобіль «Лексус-EX350», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 з 20 лютого 2008 року (т.2, а.с.118).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови від 21 грудня 2007 року N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

З врахуванням усіх вищенаведених, встановлених у судовому засіданні обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що оскільки автомобіль «Лексус-EX350», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, придбаний у власність відповідачем ОСОБА_2 20 лютого 2008 року, тобто під час перебування у шлюбі з позивачкою, але в період окремого проживання сторін у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин на початку 2007 року, то в силу ст.57 СК України цей автомобіль є особистою приватною власністю відповідача.

Земельну ділянку площею 0,050 га під №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, яка належить відповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЯБ№297669 від 02 березня 2006 року, він отримав у власність в порядку приватизації на підставі рішення Таїровської селищної ради від 21 жовтня 1999 року №7.

Відповідно до положень статей 6, 22 ЗК України 1990 року, чинного на момент отримання відповідачем у власність цієї земельної ділянки, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 Про приватизацію земельних ділянок земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином у власність в безоплатному порядку частку із земельного фонду.

Позивачка протягом розгляду справи не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідач отримав у власність земельну ділянку площею 1,7644 га на території Зеленівської сільської ради, Бахчисарайський район, Автономна республіка Крим. З іншого боку, відповідачем ОСОБА_2 перед судом не підтверджено, що передані ним ОСОБА_5 78500 гривень за договором позики від 01 жовтня 2006 року є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в силу ч.1 ст.11 ЦПК України суд має розглядати цивільні справи в

межах заявлених вимог, суд встановлює обсяг спільно нажитого майна сторін, що підлягає поділу по цій справі, виключно в межах заявлених позовних вимог та остаточно відносить до нього тільки 36% від половини житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, оскільки майно набуте за час шлюбу на підставі договору дарування не належить до спільної сумісної власності подружжя (ст.24 КпШС України, ст.57 СК України), а строк позовної давності щодо визнання договору дарування від 23 січня 1996 року удаваним вже сплинув.

Шлюбний договір між сторонами не укладався, наявність будь-яких домовленостей між сторонами щодо їх спільного майна судом не встановлена, тому відповідно до ч.1 ст.70 СК України частки кожного з сторін у праві спільної сумісної власності подружжя , на думку суду, мають бути визнані рівними та складають 18% від 1/2 частини житлового будинку №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області. З урахуванням отримання 64% цієї половини житлового будинку відповідачем у дар, його частка у житловому будинку після його поділу між сторонами по цій справі складає 82% від половини житлового будинку.

Поділ спільного майна подружжя в натурі, а саме 36% від половини житлового будинку під №28 по вулиці Новій у житловому масиві Дружний сіла Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, має бути здійснено відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №23-02/11, виконаної судовим експертом ОСОБА_12 (т.2, а.с.13-55). Висновок судового експерта належним чином обґрунтований та сторони його правильність не заперечували.

Згідно з цим висновком експертизи технічно можливе здійснення поділу спірної половини житлового будинку у натурі на дві частини з виділом одній стороні 82% частки, а іншій стороні 18% частки. Перелік робіт щодо здійснення поділу цього нерухомого майна також визначений у висновку, вартість цих робіт складає 30556,74 гривень. До початку виконання будівельних робіт з реконструкції половини житлового будинку сторін необхідно розробити у ліцензованій організації відповідний проект, узгодити та затвердити його у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.120 ЗК України 2001 року, який є чинним на час розгляду цієї справи, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В силу ст.120 ЗК України 2001 року за позивачкою має бути визнано право власності на 18/100 частин, а за відповідачем відповідно має бути визнано право на 82/100 частин земельної ділянки, площею 0,050 га під №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області. Вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою сторонами не заявлялись.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст.ст. 57, 60, 65, 69 - 72, 114 СК України, ст.ст. 24, 29 КпШС України, ст.ст. 71, 76, 114 ЦК Української РСР, ст.ст. 11, 355-358, 364, 365, 368, 370 ЦК України, ст.ст.ст. 6, 22 ЗК України 1990 року, ст.120 ЗК України 2001 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку позовної давності на звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування удаваною угодою та договором купівлі-продажу.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_1 на:

9/100 частин житлового будинку №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, що в натурі складається з приміщень загальною площею 75,37 кв.м у літ.А2 житловий будинок:

1-10 частина веранди, площею 11,45 кв.м,

1-11 їдальня, площею 26,1 кв.м,

1-12 кухня, площею 15,6 кв.м,

1-13 частина коридору, площею 5,98 кв.м,

II лоджія, площею 4,1 кв.м,

1-14 гардероб, площею 2,7 кв.м;

1-15 сауна площею 3,3 кв.м,

1-16 частина санвузла, площею 6,14 кв.м,

та 18/100 частин земельної ділянки, площею 0,050 га під №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області.

Визнати право власності ОСОБА_2 на:

41/100 частину житлового будинку №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, що в натурі складається з приміщень загальною площею 342,13 кв.м: у літ.а в'їзд в гараж 1-І підсобне, площею 24,6 кв.м, у літ.А цокольний поверх:

1-1 гараж, площею 42,4 кв.м;

1-2 кладова площею 14,9 кв.м;

1-3 топкова, площею 14,7 кв.м;

1-4 коридор, площею 3,0 кв.м;

1-5 сходова клітина, площею 7,7 кв.м;

1-6 підсобне площею 16,0 кв.м;

1-7 підсобне, площею 14,0 кв.м; у літА2 житловий будинок:

1 -8 сходова клітина, площею 11,0 кв.м;

1-9 житлова, площею 30,1 кв.м;

1-10 частина веранди, площею 11,09 кв.м;

1-13 частина коридору, площею 11,9 кв.м;

1-16 частина санвузла, площею 6,77 кв.м,

1-17 сходова клітина, площею 11,0 кв.м;

1-18 коридор, площею 2,6 кв.м;

1-19 житлова, площею 30,1 кв.м;

1-20 веранда, площею 23,3 кв.м;

1-21 спортзал, площею 26,4 кв.м;

1-22 кабінет, площею 16,5 кв.м;

III лоджія площею 4,1 кв.м;

1-23 житлова, площею 20,3 кв.м;

1-24 санвузол, площею 6,6 кв.м,

та 82/100 частин земельної ділянки, площею 0,050 га під №28 по вулиці Новій у ж/м Дружний с.Мізікевича Овідіопольського району Одеської області

Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призвести переобладнання житлового будинку літ.А2, а саме:

встановити нову розділову цегельну перегородку завтовшки 120 мм завдовжки 2000 в приміщенні 1-10

демонтувати дверний блок між приміщеннями 1-9 і 1-11

закласти існуючий дверний отвір між приміщеннями 1-9 і 1-11 з обштукатурюванням поверхні;

пробити в стіні новий дверний отвір між приміщеннями 1-11 і 1-12 демонтувати дверний блок між приміщеннями 1-12 і 1-13

закласти існуючий дверний отвір між приміщеннями 1-12 і 1-13 з

обштукатурюванням поверхні;

пробити в стіні новий дверний отвір між приміщеннями 1-12 і 1-13

встановити новий дверний блок між приміщеннями 1-12 і 1-13

встановити нову розділову цегельну перегородку завтовшки 120 мм завдовжки

1460 в приміщенні 1-13

встановити новий дверний блок між приміщеннями 1-13 і 1-16 встановити новий дверний блок між приміщеннями 1-14 і 1-16 демонтувати підвіконну частку в приміщенні 1-8; встановити дверний блок в приміщенні 1-8 закласти існуючий дверний отвір між приміщеннями 1-13 і 1-16; організувати крильце і сходи.

Витрати по реконструкції будинку у розмірі 30556,74 гривень покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах.

Визнати право особистої приватної власності ОСОБА_2 на автомобіль «Лексус-ЕХ350», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

У задоволенні решти позовних вимог сторін відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а третіми особами у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя