Справа № 22Ц-529/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 48 Доповідач: Матківська М. В.

Р І Ш Е Н Н Я

Апеляційного суду Вінницької області

від 16 лютого 2011 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Матківської М.В.

Суддів : Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі : Воронюк О.О.

За участю : відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, -

В с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач являється його батьком, який згідно із рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 2 листопада 2006 року був позбавлений відносно нього батьківських прав, з призначенням піклувальника його бабусі ОСОБА_4 Відповідач до повноліття на його утримання виплачував аліменти по рішенню суду. Рішенням Липовецького районного суду від 24 січня 2006 року його матір визнано безвісно відсутньою. З 1 вересня 2008 року він навчається на денній формі навчання у Київському університеті ім. Бориса Грінченка за напрямом підготовки "Фізичне виховання". Навчання закінчується 30 червня 2012 року. Навчається він за кошти місцевого бюджету. Для підтримання нормальної життєдіяльності, а саме на придбання продуктів харчування, одягу, книг та канцелярських приладів йому бракує коштів, тому він потребує матеріальної допомоги. Відповідач, являючись працездатним, не надає матеріальної допомоги на його утримання і навчання. Оскільки відповідач офіційно не працює, він просив стягнути з нього аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гр. щомісячно до закінчення навчання.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і направити справу на новий розгляд.

Зазначив, що рішення суду є незаконним, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і при постановленні рішення суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, якою просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідач заперечив апеляційну скаргу, просить її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 являється сином відповідача ОСОБА_2 (а. с. 5), якого рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 2 листопада 2006 року позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 (а. с. 25). Його мати ОСОБА_5 померла 9 березня 2010 року (а. с. 31). ОСОБА_3 являється студентом Гуманітарного інституту Київського університету імені ОСОБА_6 і з 1 вересня 2010 року навчається на ІІІ курсі денної форми навчання за напрямом підготовки "Фізичне виховання". Навчання триває з 1.09.2008 року по 30.06.2012 року та проводиться на кошти місцевого бюджету (а. с. 4).

Відповідач з 10 серпня 1997 року перебуває в іншому шлюбі із ОСОБА_7 (а. с. 9) і являється батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позивач перебуває на повному державному утриманні, тобто отримує матеріальну підтримку від держави, а відповідач не має матеріальної можливості надавати своєму повнолітньому синові матеріальної допомоги в період його навчання.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Зі змісту даного закону випливає, що позивач вибирає спосіб визначення розміру аліментів, але визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд зобов'язаний врахувати всі обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України.

При цьому, стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Суд на підставі наданих сторонами доказів приймає до уваги стан здоров'я позивача, який є задовільним та його матеріальний стан: що він маючи він 19 років, навчається на денній формі навчання, в іншому населеному пункті, а саме у місті Києві, тобто не за місцем постійного проживання, являється сиротою, оскільки його мати померла, що позбавляє позивача можливості отримувати матеріальне утримання від матері, а батько відповідач по справі, позбавлений відносно сина батьківських прав; а також: стан здоров'я відповідача, який є задовільним, та його матеріальний стан: що він маючи вік 44 роки і будучи працездатним не працює, у центрі зайнятості на обліку не перебуває, має іншу сім'ю дружину та двоє неповнолітніх дітей, проте доказів, що дружина і діти проживають разом із ним та перебувають на його утриманні відповідач не надав.

Також суд враховує, що позивач навчається в інституті за кошти місцевого бюджету, проте крім всіх інших витрат на життя, несе витрати на придбання підручників, інших канцелярських предметів тощо, необхідних для нормального процесу навчання.

Судом враховується положення ч. 2 ст. 166 СК України, згідно якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

За таких обставин колегія суддів враховуючи всі наведені факти, вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка складатиме 500 гр., згідно заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач на виконання вимог ст.10, 60 ЦПК України не надав в заперечення позовних вимог доказів на підтвердження того, що позивач перебуває на повному державному утриманні, тобто отримує матеріальну підтримку від держави і не потребує матеріальної допомоги від батька, а він, як батько повнолітнього сина, не має матеріальної можливості надавати своєму повнолітньому сину таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, якщо висновки суду не відповідають обставинам справи і судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Згідно вимог ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 198-201 СК України, ст. 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючого, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утримання аліменти в розмірі 500гр. щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, починаючи з 8 грудня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 37 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 гр. судового збору.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :