Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1308/11 Головуючий у 1-й інст. Шидловський
Категорія 47 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі: Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи органу опіки та піклування Любарської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лимарського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 В обгрунтування позовних вимог зазначила, що її дочка ОСОБА_5 перебуває з відповідачем в шлюбі від якого народились сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Рішенням Любарського районного суду від 29.10.2010 року ОСОБА_5 визнано недієздатною, її призначено опікуном. Просила розірвати шлюб між її недієздатною дочкою та відповідачем з тих підстав, що останній протягом пяти років проживає в іншому місці з новою сімєю. Шлюб носить формальний характер і протирічить інтересам її підопічної. Дітей просила залишити на проживання з матірю.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 28.03.2011 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, дітей залишено для проживання з бабою, ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що бажає зберегти шлюб, має намір проживати разом з дружиною і дітьми.

Вислухавши доводи зявившихся осіб, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2002 року. Від шлюбу народились діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 з дітьми та матірю проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8 протягом останніх пяти років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якоїо вони мають трьох спільних дітей, але він має намір зберегти сімю з ОСОБА_5 і піклуватись про неї та синів.

Приймаючи до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інтереси сторін та неповнолітніх, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 носить формальний характер, спільне життя подружжя та збереження шлюбу є недоцільним і суперечить інтересам недієздатної та дітей.

Разом з тим, суд помилково ухвалив рішення про залишення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для проживання із ОСОБА_4

Приймаючи таке рішення, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила залишити дітей на проживання з матірю. Однак, відповідно до рішення Любарського районного суду Житомирської області від 29.12.2010 року ОСОБА_5 в силу свого захворювання не віддає звіт своїм діям, не може ними керувати і сама потребує стороннього догляду.

Крім зазначеного, за змістом вимог чч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця її проживання, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом було притягнуто до участі в справі в якості третьої особи орган опіки та піклування, однак письмовий висновок по даному спору ним суду не надавався.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині залишення неповнолітніх на проживання з ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,313,314,316,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Любарського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року в частині залишення неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на проживання з ОСОБА_2.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні даної вимоги за безпідставністю.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: