АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-704/2011р. Головуючий 1 інст. Ермоленко В.Б.
категорія: стягнення суми Доповідач - Кіпенко І.С
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2011 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Кіпенка І.С.,

Суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

При секретарі - Пуль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2010р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-я особа ПАТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування витрат на збереження чужого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

4 березня 2010 року ОСОБА_3 звернувся в суд з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат повязаних зі зберіганням, автомобіля DAF TE 96NAM338 держ. № НОМЕР_1 належного відповідачеві.

Просив стягнути за послуги по зберіганню автомобіля, станом на 25.11.2010р. в сумі 10400 грн., також просив зобов'язати ОСОБА_4 забрати свій автомобіль та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказував, що 13.02.2009р. ст. державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції за актом опису та арешту майна № 779923 від 13.02.2009р., йому передано на відповідальне зберігання належний ОСОБА_4 автомобіль марки DAF TE 96NAM338 держ. № НОМЕР_1.

02.10.2009р. з автомобіля знятий арешт, але відповідач відмовлявся прийняти автомобіль, тому він змушений був укласти договір зберігання автомобіля з ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство», яке продовжує надавати послуги по зберіганню автомобіля, що призводить до витрат, оскільки позивач вимушений постійно здійснювати оплату таких послуг.

Відповідач проти позову заперечував, указуючи, що ОСОБА_3 не мав права укладати договір зберігання автомобіля з ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство» головою правління якого є він сам. Доказів оплати послуг за збереження ОСОБА_3 не надав. Крім того деталі та вузли автомобіля були розкрадені, зіпсовано гідронасос підйому кабіни, демонтований автономний опалювач кабіни, замінено запасне колесо, а також усі шість коліс на причепі і акумулятор батареї, автомобіль не може рухатись. Також позивачем не виконані вимоги ст.ст.1159, 1160 ЦК України щодо повідомлення відповідача про дії, які здійснені в майнових інтересах іншої особи без його доручення, не надано звіт, а тому він вважає, що позивач не має права вимагати відшкодування понесених витрат.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2010р. позов задоволено частково. Cуд зобовязав ОСОБА_3 передати, а ОСОБА_4 прийняти, автомобіль DAF TE 96NAM338 держ. № НОМЕР_1 за актом прийому передачі.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати, в частині відмови у відшкодуванні фактичних витрат та ухвалити в цій частині нове рішення яким задовольнити його вимоги повністю.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення витрат повязаних зі зберіганням, автомобіля належного відповідачеві, суд першої інстанції керувався відсутністю правових підстав для задоволення позову. Судова колегія погоджується з цими висновками суду при цьому виходить з наступного.

З матеріалів справи, копії акту опису і арешту майна № 779923 від 13 лютого 2009р. (а.с.6-8), вбачається, що державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції, при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області №44/127-08 виданого 22.12.2008р. про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство» грошових коштів, описано і накладено арешт на автомобіль DAF TE 96NAM338 держ. № НОМЕР_1 належний ОСОБА_4 Автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 не як фізичній особі, а при примусовому виконанні наказу господарського суду Харківської області, як представнику стягувача, - ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство» головою правління якого він є.

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат повязаних із вчиненням ним дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення.

Згідно з ч. 1 ст. 1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.

Основною визначальною ознакою зобов'язань, що розглядаються, є те, що дії однієї особи здійснюються на користь іншої особи за власною ініціативною, а не у зв'язку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, а також взагалі без будь-якої попередньої вказівки.

З викладеного випливає, що норми глави 79 ЦК України не застосовуються до відносин за участю осіб, які здійснюють дії в чужому майновому інтересі не через власне бажання, а в силу зобовязання яке виникло при примусовому виконанні наказу господарського суду.

За встановлених обставин ОСОБА_3 не мав правових підстав укладати договір зберігання автомобіля з ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство» головою правління якого є він сам.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини не у зв'язку із вчиненням дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення відповідно до положення глави 79 ЦК України, а у звязку з виконанням рішення господарського суду.

В іншій частині рішення районного суду не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

З огляду на це та відповідно до ст. 308 ЦПК України підстав для скасування судового рішення не має.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2010р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді