Справа № 4с 13/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ в Полтавській області,

встановив:

В серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця, предметом оскарження якої є постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання рішення Комсомольського міського суду від 09 червня 2010 року, ухваленому за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відібрання малолітньої дитини та відшкодування завданої моральної шкоди.

Зазначаючи про те, що в основу прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було покладено три підстави: п.п. 1,3 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» /наявність або відсутність яких не є такими, що унеможливлюють ідентифікацію боржників в звязку із виконанням судового рішення/ та п.7 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження»/за відсутності будь-яких заяв з боку її довірителя/, ОСОБА_1 просить винести рішення, яким визнати дії старшого державного виконавця неправомірними і зобовязати його прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити провадження.

В судовому засіданні скаржник просила задовольнити предявлені нею вимоги, з підстав викладених у скарзі.

Представник ДВС в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку.

Підстави для відмови у відкритті провадження та вимоги до виконавчого документа врегульовані ст..18,26 ЗУ «Про виконавче провадження» /в редакції від 08.07.2011 року/.

Відповідно до п.3 ч.1,ч.2 ст.18 Закону виконавчий документ повинен містити в собі «повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо. У разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Отже, приймаючи до уваги, що відмовляючи у відкритті провадження за згаданим виконавчим документом, державний виконавець послався на п.7 ч. 1 ст.26 Закону, яка однією із підстав передбачає відмову у відкритті провадження за умови, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів, за відсутності такої заяви з боку стягувача, і серед іншого в якості невідповідності виконавчого документу вимогам Закону послався на відсутність ІДН для боржників фізичних осіб, які не є платниками податку, тобто обставину, яка не вимагається Законом, слід дійти висновку, що в даній ситуації державний виконавець діяв не у відповідності із Законом, з огляду на що скарга в цій частині предявлених вимог є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що у виконавчому документі зазначено кілька боржників, що прямо суперечить вимогам ч.2 ст.18 Закону, він не може слугувати підставою для відкриття виконавчого провадження, з огляду на що вимога скаржника в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ в Полтавській області задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ в Полтавській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання рішення Комсомольського міського суду від 09 червня 2010 року, ухваленому за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відібрання малолітньої дитини та відшкодування завданої моральної шкоди в частині правової підстави для відмови у відкритті та посилання на відсутність у виконавчому документі ІДН для боржників фізичних осіб.

Зобовязати головного державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ в Полтавській області у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» роз'яснити заявникові право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

В задоволенні іншої частини предявлених вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя: Окунь Т.В.