АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: визнання заповіту Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -ТрішковоїІ.Ю.,

суддів:- Маміної'О.В., ОСОБА_2,

при секретарі - Козир Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Гурко Олександри Григорівни, третя особа Харківська державна нотаріальна контора №5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_5, який помер 14.10.2009 року. ЗА ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 33/100частин квартири АДРЕСА_1. Дізнавшись про смерть батька, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки після смерті батька залишився заповіт на ім'я сестри батька ОСОБА_6

Позивач просив визнати заповіт недійсним, оскільки при складанні заповіту ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що її брат не був психічно хворим, спиртними напоями не зловживав, заповіт склав добровільно, оскільки сім'ї у ОСОБА_5 не було. Брат допомагав їй та сестрам по господарству, тому природно, що він залишив належне йому майно близькій людині. Позивач не спілкувався з батьком, всі витрати на поховання понесла вона.

Представник Харківської державної нотаріальної контори №5 вважав, що позовні вимоги є необгрунтованими. 26.01.2007 року ОСОБА_5 звернувся до ХДНК №5 з приводу заповіту. Він добровільно розпорядився належною йому квартирою.. Він був дієздатний, його дії були розумні і впевнені. Тому ніяких сумнівів у нотаріуса при посвідченні заповіту не було.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду в частині відмови в позові про усунення від спадщини скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; висновки суду, викладені в рішення, не відповідають обставинам справи, а також на порушення вимог матеріального та процесуального законодавства.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10,11,60,212,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належала 33/100 частин квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 помер 14.10.2009 року. За життя він залишив заповіт на ім'я своєї рідної сестри ОСОБА_6

Після його смерті до нотаріальної контори звернулись з заявами про прийняття спадщини сестра померлого ОСОБА_6 і син померлого ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України суд може визнати заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивач просив визнати заповіт недійсним на тих підставах, що на момент підписання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто посилаючись на положення ст.225 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача просив про проведення судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, мав серйозну травму голови в результаті ДТП в 1991 році. При цьому позивач посилався на довідку наркологічної лікарні №9, згідно якої ОСОБА_5 перебував на диспансерному обліку з діагнозом синдром залежності від алкоголю з червня 1997 року по грудень 1999 року.

На диспансерному обліку з приводу психічних розладів ОСОБА_5 не перебував, на лікуванні в психіатричній лікарні не знаходився.

Допитані в судовому засіданні свідки - сусіди з будинку №4 по вул.М.Гончарівка не підтвердили наявності у ОСОБА_5 психічних розладів.

Довідка поліклінічного відділення №1 свідчить про те, що у ОСОБА_5 за життя були деякі хронічні захворювання, але підтвердження наявності психічного захворювання у довідці не міститься.

Оскільки позивач не надав суду даних про наявність психічних розладів чи захворювань у померлого, у зв'язку з якими ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у 2007 році при складанні заповіту, в суді першої інстанції не заявляв клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимогу зв'язку з ненаданням належних доказів.

Порушень при посвідчені заповіту судом першої інстанції також не було встановлено.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст..ст. 303,307,308, 314,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий

Судді