РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар: Костинян І.М.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину спільного майна подружжя та про поділ спільної сумісної власності подружжя шляхом грошової компенсації, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої та за дорученням діє ОСОБА_4 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2008 року позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на Ѕ частину домоволодіння по вул..Крайній №3 в с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області.

Посилалася на те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак після розірвання шлюбу відповідач не визнає її права на зазначену частку та не бажає добровільно оформити на неї правовстановлюючі документи на нерухоме майно. В процесі розгляду справи в суді позивачка подала додаткову заяву про розподіл спільного майна подружжя шляхом виплати їй грошової компенсації за її частку в спільному майні подружжя, яке є рухомим та складається з меблів, побутової техніки, автотранспорту та грошових коштів.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на одну четверту частину нерухомого майна, яке розташоване по вул.. Крайній №3 в с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області, зокрема: житловий будинок літ. А, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, колодязь №1, огорожа 2-4, замощення ІІ.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2, в інтересах якої та за дорученням діє ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на Ѕ частину нерухомого майна, яке розташоване по вул..Крайній №3 в с. Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області та задовольнити в повному обсязі інші позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та визнаючи за нею право власності на ј частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями по вул..Крайній, 3 в с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області, суд першої інстанції виходив з того, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя та враховуючи, що з відповідачем проживають неповнолітні діти і розмір аліментів на них, які стягуються з позивачки є недостатнім, відступив від рівності часток подружжя і визнав за позивачкою право власності на ј частину вказаного будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по вул..Крайній, 3 в с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки був побудований в період шлюбу.

Статтею 71 Сімейного кодексу України визначено способи та порядок поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зокрема, частиною 1 цієї статті встановлено, що майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до роз»яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Разом з тим, матеріали справи не містять дані про те, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями є неподільною річчю.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачкою права власності на ј частину спірного будинку підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки обраний позивачкою спосіб поділу майна суперечить вимогам ст..71 СК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зокрема рухомого майна, суд першої інстанції вірно виходив з того, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згоди і при умові попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Такий висновок суду є вірним та таким, що зроблений на підставі повно та всебічно з»ясованих обставинах справи, вірно застосовані норми матеріального права.

Зокрема, із заяви про уточнення позовних вимог (а.с.347) вбачається, що позивачка просила поділити майно подружжя, що складається з меблів, побутової техніки та автотранспорту.

Так, згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Колегія суддів вважає, що у сторін була можливість поділити вказане майно в натурі.

Що стосується такого способу поділу майна, як залишення одному з подружжя спільно нажитого майна та присудження іншому з подружжя грошової компенсації, то Пленум Верховного Суду України в п.25 зазначеної вище постанови вказав, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст..365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них)до суду з таким позовом (ст..11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки спірне майно є рухомим та подільним, відповідач не погоджується на виплату позивачці грошової компенсації за її частку в цьому майні та не вніс на депозитний рахунок відповідної грошової суми, то суд першої інстанції вірно відмовив позивачці в цій частині позовних вимог, оскільки вона невірно обрала спосіб поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно відмовив в позові в частині поділу грошових коштів, що знаходяться на двох рахунках в Чернівецькій філії ПАТ КБ «Приватбанк», то вони є безпідставними.

Так, як вбачається з матеріалів справи, що вказані рахунки відкриті на відповідача як приватного підприємця.

Відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст..52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої та за дорученням діє ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2011 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських споруд і будівель, розташованого по вул..Крайній, 3 в с.Зелений Гай Новоселицького району Чернівецьеої області відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03