Справа № 2-1890/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2011 м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Ореховської К.Е.,

прн секретарі Ковальчук В.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» (далі по тексту ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») про розірвання кредитного договору, суд -

встановив:

*

22.12.2010 року, Позивач, звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль- про розірвання кредитного договору.

В позовній заяві позивач просить суд розірвати кредитний договір №014/53 - 05/47125 від 09 червня 2006 року, укладений між ним та відповідачем.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позові та пояснив суду, що 09 червня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №014/53-05/47125 про надання кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 16000,00 дол. США. Дані договірні відносини передбачаютьсобою обовязок Відповідача надати йому кредит на вказану суму та його обов'язок в повернені кредитних коштів та відсотків за користування ними впродовж 240 місяців. В силу обставин шо не залежать від його волі, впродовж останніх 12 місяців він порушив виконання обовязку по сплаті кредиту та відсотків за нього. Таке невиконання обов'язків за договором виникло не з його вини, а внаслідок надзвичайних невідворотних зовнішніх обставин, які не залежать від його волі. За період існування кредитних відносин з відповідачем істотно змінилися обставини, якими він керувався при укладенні договору.Внаслідок світової фінансової кризи істотно збільшився обсяг його зобов'язань за кредитним договором, оскільки на момент підписання договору кредиту 100 дол. США дорівнювали 505.00 грн., а на сьогоднішній день таке співвідношення збільшилось до 793,800 грн. Крім того зазначив ще декілька обставин, які потягли за собою тяжке матеріатьне становище. Просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, які згодом підтримав в судовому засіданні де позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає їх безпідставними та такими, що не гр>дплтоться на нормах закону. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що позивач свідомо звернувся до банку з метою отримання кредиту саме в іноземній валюті та згідно поданої заяви в ОСОБА_3, підписавши оскаржуваний договір. Позивач підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ним. У відповідності з п.п. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовим актом. В кредитних договорах сума, яка підлягає поверненню, зазначена саме в іноземній валюті, а не у гривні без еквіватенту у іноземній валюті, а також договори не містять умов щодо можливості повернення кредиту в іншій валюті, ніж та, в якій він був отриманий позичальником. Зазначають, що обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на світову фінансову кризу підвищення курсу долару США, як на непередбачувані при укладенні договору обставини. Однак ці обставини не можуть бути підставою для розірвання кредитного договору. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно та неупереджено дослідивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 червня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №014/53-05/47125 про надання кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 16000,00 дол. СПІА. Дані договірні відносини передбачають собою обов'язок Відповідача надати йому кредит на вказану суму та його обов'язок в поверненні кредитних коштів та відсотків за користування ними впродовж 240 місяців. В силу обставин, що не залежать від його волі, впродовж останніх 12 місяців він порушив виконання обов'язку по сплаті кредиту та відсотків за нього.

Банком було виконано зобов'язання, згідно умов договорів, в повному обсязі, а саме надано позивачу кредитні кошти в сумі: за кредитним договором від 09.06.2006 року -16000,00 дол. США.

Згідно ст. 535 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У відповідності з Законом України «Про банки і банківську діяльність», банк - це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії НБУ здійснювати залучення коштів у фізичних та юридичних осіб для розміщення цих коштів від власного імені, на власних умовах та власний ризик. В тому числі цим Законом обумовлено поняття «кошти» - гроші у національній або іноземній валюті и їх еквівалент.

ПАТ "ОСОБА_3 Аваль» має відповідну ліцензію та дозвіл НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями, у тому числі залучення і розміщення коштів в іноземній валюті. Використовуючи своє право, надане вищевказаною ліцензією на банківську діяльність і дозволом на здійснення операцій з валютними цінностями, банк залучає вклади в іноземній валюті, у тому числі на міжнародних валютних ринках. По вкладах, залучених в іноземній валюті, банк має зобов'язання повернути грошові кошти і заплатити відсотки відповідно теж іноземній валюті. Укладаючи з позичальником кредитний договір в іноземній ватюті. банк від свого імені і на свій ризик розміщує залучені раніше валютні кошти. Оскільки банк, як вказано вище, розміщує залучені кошти на власний ризик, то в кредитних договорах передбачено умови повернення кредитних коштів в тій валюті, що і кредит, - це умови дозволяють банку належним чином виконувати свої зобов'язання перед вкладниками у відповідності до чинного законодавства України.

Згідно зі ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики). Обов'язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти передбачений також і в ст.. 1054 ЦК України. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику (у такій самій сумі) у строк і в порядку, встановлені договором. Відносини за кредитним договором регулюються положенням параграфа 1 Позика глави 71 ЦК України.

Відповідно до чинного законодавства України, а саме: Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року 315-93; Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 10.08.2000 року №193; Інструкцією з бухгалтерського обліку операцій в іноземній валюті та банківських металах у банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 17.11.2004 року №555 та Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ №496 від 12.11.2003 року, встановлено наступний порядок обліку операцій з іноземною валютою: для ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності активи і зобов'язання Банку оприбутковуються та обліковуються пріоритетно за вартістю їх придбання чи виникнення за справедливою вартістю.

Дебіторська заборгованість з придбання оборотних і необоротних активів за іноземну валюту та кредиторська заборгованість з продажу оборотних і необоротних активів за іноземну валюту відображаються у бухгалтерському обліку за офіційним курсом гривні до іноземних валют на дату їх виникнення і не переоцінюються під час кожної зміни офіційного курсу гривні до іноземних валют.

Кредиторська заборгованість з придбання оборотних і необоротних активів з іноземну валюту та дебіторська заборгованість з продажу оборотних і необоротних активів за іноземну валюту переоцінюються під час кожної зміни офіційного курсу гривні до іноземних валют.

Доходи і витрати (нараховані, отримані, сплачені) в іноземній валюті відображаються в бухгалтерському обліку у національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют на дату їх визнання.

На підставі Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» при здійсненні операцій з купівлі або продажу іноземної валюти за рішенням банку до складу валових доходів або валових витрат банку відноситься кінцевий фінансовий результат обмінних (конверсійних) операцій за результатами звітного періоду.

При збільшенні офіційного курсу гривні до іноземної валюти різниця курсу, тобто переоцінка обліковується на доходи, зменшення офіційного курсу навпроти зменшує доходи банку. Перерахування дебіторської заборгованості у даний час не по курсу НБУ, а за станом на момент видачі кредиту призведе до зменшення фінансового результату банку від торгівлі валютою, відповідно зменшаться валові доходи банку, що приведе до зменшення податку на прибуток, та як наслідок кошти податку на прибуток не надійдуть до Державного бюджету- України.

Відповідно до ст.. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- В момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин

не настане:

- Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла

усунутії після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї

вимагатися:

- Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і

позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при

укладенні договору;

- ОСОБА_2 суті договору або звичаїв ділового обороту не впливає, що ризик зміни

обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ст. 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, як значно перевищує затрати, необхідні дія виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, зміст ст.. 652 ЦК України на умови кредитного договору не поширюються, оскільки в момент укладання договору Позивачеві було відомо про можливі валютні ризики, і він свідомо їх прийняв на себе.

Зміна обставин, на які посилається позивач ніяким чином не пов'язана з умовами виконання договору. Банк свої зобов'язання о договору виконав, надав кредитні кошти, позичальник в свою чергу отримав. Не існувало заборон позивачеві взяти кредитні кошти в іншій валюті. Відповідальність за валютні ризики лежать саме н позичальнику і виходить зі змісту положень 1046, 1054 ЦК України - повернення суми позики позикодавцю. Кошти в обов'язковому порядку мають бути повернуті в тій самій валюті, в якій і одержані та в кількості, що відповідає умовам договору разом з нарахованими процентами та іншими платежами.

Необхідно зазначити, що, укладаючи договір, позивач, підтверджував наміри належним чином виконувати свої зобов'язання по договору.

Відсутність у позивача необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності з порушення зобов'язання у розумінні вимог ст.. 617 ЦК України. А стаття 625 ЦК України прямо вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено ст.. 629 ЦК України. Не є допустимими зловживання правом стороною при здійсненні своїх прав, виходячи зі змісту статті 13 ЦК України, оскільки вказана обставина є підставою, для відмови судом у захисті цивільного права.

На підставі ст.ст. 15, ЗО, 62, 88, 218, 256 ЦПК України, керуючись ст. ст. 533, 617, 629, 652, 1046.1049. 1054. ЦК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Рівненської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» (далі по тексту ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») про розірвання кредитного договору - відмовити, у зв'язку з його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги.

У випадку неподання апеляційної скарги в зазначений строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4