Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4559/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатик Г.Є.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Бондаря М.С.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОП ЗМБТІ, про виділення домоволодіння на самостійні житлові будинки, визнання права власності, покладання зобовязання у реєстрації права власності, скасування попередньої реєстрації права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, тертя особа: ОП ЗМБТІ, про визначення порядку користування ділянкою,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

У позові вказав, що згідно договору дарування від 20 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний номер 1729, йому належить на праві власності 21/100 частин житлового будинку по вул.. Нижня, 29 у ОСОБА_6.

За згодою відповідачки ОСОБА_3 він у 2007 році зніс належну йому частину житлового будинку А та збудував житловий будинок Е-2 з відкритою верандою е-2, підвалами Е-2 і е-2 та вбиральню Ж.

Житловий будинок розташований на земельній ділянці 1305 кв. метрів, яка виділена у користування виконкомом Запорізької міської ради рішенням № 103 від 25 березня 1955 року.

27 листопада 2007 року розпорядженням голови Орджонікідзевської райадміністрації № 1514р на зазначені споруди було оформлено право приватної власності і актом приймання житлового будинку в експлуатацію від 27 листопада 2007 року, збудовані споруди були введені в експлуатацію, а ОП ЗМБТІ провело відповідну реєстрацію правоустановчих документів.

Співвласником домоволодіння по вул.. Нижній, 29 у м. Запоріжжі є ОСОБА_3, якій на праві власності належить 79/100 частин домоволодіння. Оскільки на теперішній час існують два окремі будинки із спорудами, просив суд виділити домоволодіння на самостійні житлові будинки, визнати за ним право власності, покласти зобовязання у реєстрації права власності, скасувати попередню реєстрацію права власності.

ОСОБА_3 звернулася до суду до ОСОБА_4 із зустрічним позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою.

У позові вказала, що вона є власником 79/100 частин домоволодіння по вул. Нижній, 29 у м. Запоріжжі, співвласником 21/100 частини домоволодіння є ОСОБА_4

Без її згоди ОСОБА_4 зніс частину свого будинку та збудував новий житловий будинок, згоду на оформлення якого вона надала. Згодом ОСОБА_4 розпочав інші будівельні роботи, чим порушує її право на користування земельною ділянкою. Просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Виділено домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 29 на самостійні житлові будинки, з присвоєнням ним окремих поштових адрес.

Виділено ОСОБА_4 житловий будинок Е-2, загальною площею 346,7 кв. метра з відкритою верандою е-2, загальною площею 7,4 кв. метри; підвалами під Е-2 і е-2 під літ пд1, площею 10,1 кв. метри; убиральню Ж; паркан № 10; водопроводом № 9 в самостійний обєкт нерухомого майна за матеріалами технічної інвентаризації ОП ЗМБТІ та присвоїти йому окрему адресу: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 29.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на обєкт нерухомого майна-житлового будинку Е-2, загальною площею 346,7 кв. метра з відкритою верандою е-2, загальною площею 7,4 кв. метри; підвалами під Е-2 і е-2 під літ пд1, площею 10,1 кв. метри; убиральню Ж; паркан № 10; водопроводом № 9 за адресою: м. Запоріжжя вул. Нижня, 29.

Житловому будинку літ. А та літ. Д, який належить ОСОБА_3 присвоїти адресу: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 29-а.

Зобовязано ОП ЗМБТІ розділити домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 29 на самостійні житлові будинки з присвоєнням ним окремих поштових адрес, а саме: житловий будинок Е-2, загальною площею 346,7 кв. метра з відкритою верандою е-2, загальною площею 7,4 кв. метри; підвалами під Е-2 і е-2 під літ пд', площею 10,1 кв. метри; убиральню Ж; паркан № 10; водопроводом № 9, виділити в самостійний обєкт нерухомого майна та присвоїти йому поштову адресу: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд. № 29.

Зобовязано ОП ЗМБТІ зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на обєкт нерухомого майна у вигляді: житлового будинку Е-2, загальною площею 346,7 кв. метра з відкритою верандою е-2, загальною площею 7,4 кв. метри; підвалами під Е-2 і е-2 під літ пд1, площею 10,1 кв. метри; убиральню Ж; паркан № 10; водопроводом № 9 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 29 та скасувати попередню реєстрацію права власності на імя ОСОБА_4 на 21/100 частин житлового будинку № 29 по вул. Нижня, 29 у ОСОБА_6, на підставі договору дарування від 20.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 1729.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3 В своїй апеляційній скарзі апелянт посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову, а зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і не оспорюється сторонами, ОСОБА_4 належить на праві власності 21/100 частин житлового будинку №29 по вул. Нижня, у м. Запоріжжі. Співвласником вказаного будинку є ОСОБА_3, якій на праві власності належить 79/100 його частин.

У 2007 році ОСОБА_4 зруйнував належну йому 21/100 частину житлового будинку А та збудував новий окремо розташований житловий будинок Е-2 з відкритою верандою е-2, підвалами Е-2 і е-2 та вбиральню Ж.

Житловий будинок А розташований на земельній ділянці 1305 кв. метрів, яка виділена у користування виконкомом Запорізької міської ради рішенням № 103 від 25 березня 1955 року.

27 листопада 2007 року розпорядженням голови Орджонікідзевської райадміністрації Запорізької міської ради № 1514р зазначені споруди, побудовані ОСОБА_4 були введені в експлуатацію, і рекомендовано управлінню житлового господарства запорізької міської ради видати ОСОБА_4 свідоцтво на право власності на новостворене майно.

Після цього позивач ОСОБА_4 без звернення до Запорізької міської ради про отримання свідоцтва на право власності звернувся до суду з позовом в порядку статей 364, 367 Цивільного кодексу України. Та просив суд виділити йому в натурі частку з майна яке знаходиться у спільній частковій власності, визнати за ним право власності на вказане новостворене майно, присвоївши йому поштову адресу та зобовязавши БТІ провести відповідну реєстрацію.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до зазначених правових норм співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутністю згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників.

Аналогічним чином, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору чи в судовому порядку, співвласниками вирішується питання про виділ (поділ) нерухомого майна, що перебуває у їх частковій власності (ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України).

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пп. 6.1, 6.2 Тимчасового положення органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень приймають нормативні акти у формі рішень, у тому числі здійснюють оформлення права власності на обєкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності або за їх дорученням підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності проводить бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України ).

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів який міститься в статті 16 ЦК України не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що передбачений законом за вбором позивача.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В процесі розгляду справи позивач не змінював підстави позову.

Виходячи з аналізу ст. 367 ЦК України - поділу підлягає лише майно, що є у спільній частковій власності.

Як встановлено судом, і не оспорюється сторонами, позивач ОСОБА_4 зруйнував частину будинку А, яка знаходилась у його частковій власності, і окремо побудував інший будинок, залишивши в користуванні ОСОБА_3 весь будинок А, а точніше його не зруйновану частину, на яку він не претендує.

Таким чином фактично на час подачі позову відсутнє майно яке перебуває у спільній частковій власності сторін, тому суд першої інстанції не мав правових підстав, у спосіб захисту своїх прав вибраного позивачем, задовольнити позов.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що до наявності спору за первісним позовом. Виходячи з вказаного розпорядження голови Орджонікідзевської райадміністрації Запорізької міської ради № 1514р від 27 листопада 2007 року рекомендовано управлінню житлового господарства Запорізької міської ради видати ОСОБА_4 свідоцтво на право власності на новостворене майно. Однак в матеріалах справи відсутні докази про звернення до міської ради за видачею вказаного свідоцтва. Позивач не вказав, що перешкодило йому в установленому законом позасудовому порядку отримати свідоцтво на право власності на новостворене майно.

Отже, можна зробити висновок, що в теперішній час взагалі відсутній спір про право, тобто у позивача відсутні підстави для вирішення питання про визнання його права власності на побудований будинок в судовому порядку, то позов задоволенню не підлягає.

Законодавством також не передбачено право суду на присвоєння поштової адреси, та зобовязання не відповідача - третьої особи до виконання певних дій.

Таким чином рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» спори щодо меж між сусідніми будинками можуть бути предметом розгляду суду за умови, що вони попередньо вирішувались узгоджувальною комісією, утвореною відповідною Радою народних депутатів, і в ній не було досягнуто згоди (ст.107 ЗК).

Однак докази, щодо звернення до місцевої ради з вказаного питання відсутні.

Окрім цього, відповідно до висновку експерта №35 від 1 липня 2010 року (а.с. 96-100) запропонувати варіант порядку користування земельною ділянкою між співвласниками (сторонами по справі), враховуючи вимоги ДБН 360-92 неможливо.

До участі в справі не залучено власника земельної ділянки Запорізьку міську раду, відносно власності якої визначається порядок користування, та встановлено було право власності на нерухоме майно, залучення якого на стадії апеляційного провадження законодавством не передбачено.

Таким чином суд першої інстанції в цій частині правомірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2011 року у цій справі в частині задоволення позову ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Решту рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: