Справа № 4-С-9/2011р.
УХВАЛА

15.03.2011р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді - Тихонової Н.С., при секретареві - Бреженюк Н.С., розглянувши скаргу Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2011р. ВАТ КБ «Надра» звернулося зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Вовченко О.В. щодо винесення постанови № 20163197 від 10.12.2010р. про арешт коштів боржника та скасувати вказану постанову.

Відповідно до змісту скарги, скаржник вважає що державним виконавцем незаконно було арештовано кошти боржника, оскільки арешт накладено на кореспондентські рахунки банку, що прямо заборонено діючим законодавством.

Відповідно до заяви скаржник просив розглянути справу за відсутності їх представника.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби у судове засідання не з'явився.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заперечували проти задоволення вимог по скарзі.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою , якщо вважають що рішенням , дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення , порушено їх права чи свободи.

08.07.2010р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження про стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 - 208 004,94 грн. за виконавчим листом № 2-1816/2010 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 4.06.2010р.

10.12.2010 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби була винесена Постанова про арешт коштів боржника.

Законом України «Про банки та банківську діяльність», а саме ч. 1 ст. 59 передбачено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що находяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення - коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Звільнення тайна та коштів з-під арешту здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до наданої суду постанови про арешт коштів, вбачається, щоарешт накладено на кореспондентські рахунки банку (1600….., ПостановаПравлінняНБУ від 17.06.2004 р. № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку в Україні»).

Згідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

Проте вказані частини статті 59 Закону не протирічать одна одній і застосовуються в наступному порядку.

До введення в дію з 17.01.2001 року Закону України «Про банки та банківську діяльність» у разі необхідності забезпечення позовних вимог тощо, де банки виступали відповідачами у звязку з невиконанням чи неналежним виконаннямвзятих на себезобовязань, арешт на кошти, які знаходились на їх кореспондентськихрахунках, застосовувався відповідними державними органами як у визначеній сумі, так і без зазначення конкретної суми.

Частина четверта статті 59 Закону заборонила накладення арешту на кореспондентські рахунки комерційних банків без зазначення конкретної суми, оскільки, враховуючи специфіку комерційних банків, кошти, які знаходяться на їх кореспондентських рахунках, належать не тільки банку і припинення усіх операцій на них зачіпає інтереси банку, так і його клієнтів.

Таким чином, на сьогодні постановами слідчого, санкціонованими прокурором, постановами державного виконавця або рішеннями суду можливе накладення арешту лише на кошти, які знаходяться на кореспондентському рахунку банку, в конкретній визначеній сумі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

На підставі ст.ст. 5, 20,50, 63 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 155, 212, 214, 383 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отриманнякопії ухвали.

Суддя: