Справа № 2-7070/11
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України )

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа СГІРФО Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що домоволодіння АДРЕСА_1 перейшло до неї у власність за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цьому домоволодінні зареєстровані вона та відповідач ОСОБА_2 , що фактично з вересня 2008 року у вищезазначеному домоволодінні не мешкає, його місце проживання позивачці невідоме, втім вона несе у зв`язку з цим невиправдані додаткові витрати, пов`язані з утриманням вказаного жилого приміщення, що порушує її право власності. На підставі викладеного просила суд усунути перешкоди у користуванні та розпоряджанні спірним домоволодінням, шляхом зняття відповідача з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Позивачкою надана заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 34).

Відповідач до суду не з`явився, фактичне його місцезнаходження невідоме, у зв`язку з чим про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 30), що згідно ст. ст. 197, 224 ЦПК України є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку.

Третя особа явку свого представника до суду не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що було набуте нею на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.03.2007 р. виданого Першою ДДНК, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16750283 від 21.11.2007 р. (а.с. 22) та державного акту на право власності на земельну ділянку № 630515 від 25.05.2010 р. (а.с. 23).

Окрім позивача у цьому жилому приміщенні з 2003 року зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с. 8-9), який з вересня 2008 року у ньому фактично не мешкає, квартирну плату не вносить і комунальні послуги не сплачує, що підтверджується відповідними актами квартального комітету № 9 (а.с. 10-11).

Також встановлено, що шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем 28.04.2000 р., було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2008 р. (а.с. 12), про що видане відповідне свідоцтво (а.с. 13).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 383 ЦК України власник жилого приміщення має право використовувати його для власного проживання, проживання членів його сім`ї та інших осіб, для яких ст. 162 ЖК України визначені правила, що регулюють відносини найму жилого приміщення.

Виходячи з фактичних обставин справи та змісту зазначеної норми закону суд доходить висновку про те, що відповідач вже не є членом сім`ї позивача у розумінні житлового законодавства, а отже існуючі між ними правовідносини за своєю правовою природою є відносинами найму жилого приміщення приватного житлового фонду.

Оскільки згідно ст. 163 ЖК України у випадку тимчасової відсутності наймачів жиле приміщення даної категорії зберігається за ними виключно з підстав та на строки, встановлені пп. 1, 5 ст. 71 ЖК України, ознак яких у спірних правовідносинах не вбачається, встановлений судом факт непроживання відповідача у спірній квартирі є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383 ЦК України, ст. ст. 64, 71, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним їй майном шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації у домоволодінні АДРЕСА_1 .

В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 54, 50 грн. (п`ятдесят чотири гривні 50 коп.).

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку, при цьому строк апеляційного оскарження відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця