АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2475/11 Номер провадження 22-ц/2875/11Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Панченка О.О.

Суддів: Дорош А.І., Прядкіної О.В.

при секретарі: Амеліній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, до якої приєднався ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2011 року

по справі за позовом Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ПАБ «Полтава-банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, обґрунтовуючи це тим, що між ПАБ «Полтава-банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, а з ОСОБА_2 укладено договір поруки. Відповідач ОСОБА_3 належним чином зобовязання за договором до його кінцевого терміну дії 08.02.2010 року не виконував, а тому позивач звернувся до суду і просить солідарно стягнути з відповідачів борг в розмірі 62 065,54 грн. та судові витрати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2011 року позов Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 - задоволено.

Розірвано кредитний договір №347 від 08 лютого 2008 року, укладений між Акціонерним банком «Полтава-банк» та ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 62 065, 54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» сплачений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 740,66 грн. в рівних частках.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, рішення скасувати повністю. Зокрема, вважає, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припинена. До апеляційної скарги ОСОБА_2В приєднався відповідач ОСОБА_3, який також зазначає, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню тільки з основного боржника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності з п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 08.02.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №347, відповідно до якого останноьму надано кредит в сумі 10000 грн. з кінцевим терміном повернення до 08.02.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17% річних та 0,99% щомісячно винагороди в дохід банку. Того ж дня з метою забезпечення повернення кредитних ресурсів ПАБ «Полтава-банк» з ОСОБА_2 укладено договір поруки №347.

Відповідно до п.5.2 кредитного договору при порушенні строків погашення основної суми кредиту або при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушенні строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів, позичальник сплачує банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Оскільки ОСОБА_3 належним чином умови договору не виконувались, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом, яка становить 62 065, 54 грн. і включає в себе 10 000 грн. суми боргу по тілу кредиту, прострочені відсотки понад 31 день 3397,47 грн., пеня 4729,10 грн., комісія понад 31 день 2376 грн., прострочені відсотки, що винесені до позабалансових 1337,02 грн., пеня позабалансова 39 392,72 грн., комісія позабалансова 933,23 грн.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову ПАБ «Полтава-банк» до ОСОБА_3

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається із змісту ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед банком або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань (пункт 4.1) не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено.

У кредитному договорі чітко визначено строк дії договору та повернення кредиту до 08.02.2010 року (п. 1.1, п.7.1). Тому необхідно відмовити в позові до ОСОБА_2, виходячи з того, що в договорі поруки не встановлено строку припинення поруки, а тому порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки позов предявлений 24 листопада 2010 року, тобто після сплину шестимісячного терміну для предявлення вимоги, порука припинилася.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення заборгованості з поруителя.

Окрім того, з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України необхідно розподілити судові витрати між стронами пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2011 року скасувати частково.

У задоволенні позову Полтавського акціонерного банку «Полтава-банк» до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення заборгованості та судових витрат відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді : (підписи)

ВІРНО: