Справа № 22Ц-3523/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 2 Доповідач: Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" грудня 2011 р.м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого : Чуприни В.О.

Суддів : Марчук В.С., Жданкіна В.В.

При секретарі : Топольській В.О.

За участю : представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представників відповідача СТ «Каріна» - ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3, представників позивача ОСОБА_6 РСТ - ОСОБА_7 і ОСОБА_8, представника третьої особи КП Тульчинське МБТІ ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 районного споживчого товариства до ОСОБА_2, ОСОБА_10, Споживчого товариства «Каріна» смт. Крижопіль, за участю третьої особи без самостійних вимог Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про витребування нежитлової будівлі із незаконного володіння та виселення, за апеляційною скаргою Споживчого товариства «Каріна» та ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 січня 2011 року, встановила :

У січні 2009 р. Крижопільське районне споживче товариство звернулося до суду з позовом, вказуючи, що рішенням господарського суду Вінницької області від 23.04.2007 р. у справі за позовом Споживчого товариства «Каріна» про спонукання до укладення договору та зустрічним позовом ОСОБА_6 районного споживчого товариства про визнання недійсним договору було

зобовязано Крижопільське районне споживче товариство належним чином оформити (підписати) договір купівлі-продажу кафе «Світанок» від 28.08.2006 р., укладений з Споживчим товариством «Каріна», та визнано за Споживчим товариством «Каріна» право власності на нежитлову будівлю кафе «Світанок», загальною площею 286 кв.м., що знаходиться за адресою смт. Крижопіль, вул. К.Маркса, буд. №72. Незважаючи на подану апеляційну скаргу на рішення господарського суду, Споживче товариство «Каріна» 18.05.2007 р. зареєструвало право власності на спірне нерухоме майно, а 28.06.2007 р. між Споживчим товариством «Каріна» та гр. ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу кафе «Світанок», на підставі якого 06.07.2007 р. ОСОБА_2 зареєстрував право власності на спірне нерухоме майно.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.11.2007 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2008 р., скасовано рішення господарського суду Вінницької області від 23.04.2007 р. у частині задоволення позову Споживчого товариства «Каріна» та стягнення з ОСОБА_6 районного споживчого товариства судових витрат. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Під час розгляду даної цивільної справи за позовом ОСОБА_6 районного споживчого товариства позовні вимоги позивачем неодноразово уточнювалися і змінювалися.

Так, у заяві про зміну предмету позову від 20.04.2010 р. позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі кафе «Світанок», укладений 28.06.2007 р. між Споживчим товариством «Каріна» та ОСОБА_2, а також витребувати на користь ОСОБА_6 районного споживчого товариства спірне нерухоме майно із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та виселити його із зазначеної будівлі.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.06.2010 р. до участі в справі у якості співвідповідача залучено ОСОБА_10 - дружину відповідача ОСОБА_2, а ухвалою від 22.11.2010 р. третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

17.01.2011 р. позивач подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18.01.2011 р. позов задоволений та витребувано на користь ОСОБА_6 районного споживчого товариства нежитлову будівлю кафе «Світанок», загальною площею 286 кв.м., що розташоване по вул. К.Маркса,72 у смт. Крижопіль із незаконного володіння ОСОБА_2 та виселено останнього з вказаної будівлі.

У виконання ухвали апеляційного суду Вінницької області від 08.02.2011 р. щодо усунення недоліків ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.02.2011 р. позовну вимогу ОСОБА_6 районного споживчого товариства до Споживчого товариства «Каріна» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна залишено без розгляду.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.03.2011 р. рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18.01.2011 р. скасовано, а у задоволенні позову ОСОБА_6 районного споживчого товариства до ОСОБА_2, Споживчого товариства «Каріна», ОСОБА_10 про визнання договору недійсним та витребування майна відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.08.2011 р. скасовано, ухвалене у справі нове рішення апеляційного суду Вінницької області від 25.03.2011 р., а справу за позовом ОСОБА_6 районного споживчого товариства до ОСОБА_2, Споживчого товариства «Каріна», ОСОБА_10 про витребування майна та виселення направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційних скаргах Споживче товариство «Каріна» та ОСОБА_2 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 районного споживчого товариства, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в апеляційну інстанцію, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні поданих скарг, виходячи з наступного.

Зазначений у ст. 387 ЦК України засіб захисту права власності (віндикація) застосовуються в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ вибуває з його володіння.

Підставою для віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння.

З урахуванням приписів ст. 61 ЦПК України (підстави звільнення від доказування) факт права власності ОСОБА_6 районного споживчого товариства на витребуване майно-приміщення кафе, у даній цивільній справі не потребує доказування, оскільки установлений вищезгаданою постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.11.2007 р. в справі, у якій брали участь ті ж самі особи.

Крім того, право власності районного споживчого товариства на спірну будівлю кафе стверджується свідоцтвом серії ЯЯЯ №178824 від 03.08.2005 р., виданим виконавчим комітетом ОСОБА_6 селищної ради, яке 03.08.2005 р. зареєстроване Комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Преюдиційне значення має й та обставина, визнана цим судовим рішенням апеляційного господарського суду, що вищим органом ОСОБА_6 районного споживчого товариства, а саме загальними зборами його членів, не приймалось рішення стосовно продажу будівлі кафе «Світанок» Споживчому товариству «Каріна».

Задовольняючи позов про витребування майна, суд першої інстанції виходив з того, що приміщення кафе вибуло з власності ОСОБА_6 районного споживчого товариства поза його волею, а Споживче товариство «Каріна» (відчужувач майна ОСОБА_2О.) заволоділо ним без відповідної правової підстави.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки суд дійшов його повно зясувавши обставини справи та за належної оцінки доказів у доведеність позову та заперечень.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 85 ГПК України (в редакції чинній у час прийняття рішення господарським судом Вінницької області від 23.04.2007 р.) у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Чітке законодавче врегулювання питання щодо набрання чинності рішенням господарського суду першої інстанції, не дає підстав іншого його тлумачення, в тому числі й з посиланням відповідачів на виданий господарським судом Вінницької області 04.05.2007 р. наказ про виконання рішення від 23.04.2007р.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, Крижопільське районне споживче товариство оскаржило рішення господарського суду Вінницької області від 23.04.2007 р. до Житомирського апеляційного господарського суду.

Незважаючи на подану апеляційну скаргу, Споживче товариство «Каріна» 18.05.2007 р. здійснило реєстрацію права власності на нежитлову будівлю кафе «Світанок» в Комунальному підприємстві «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», до розгляду справи апеляційною інстанцією на підставі судового рішення, яке не набрало законної сили.

28.06.2007 р. кафе «Світанок» було відчужене Споживчим товариством «Каріна» сину голови цього товариства ОСОБА_2, який 06.07.2007 р. на підставі договору купівлі-продажу зареєстрував обєкт на своє імя в Комунальному підприємстві «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Відповідний договір був укладений 28.06.2007 р. сторонами без відома ОСОБА_6 районного споживчого товариства, в той час, коли спір відносного нежитлової будівлі розглядався в Житомирському апеляційному господарському суді. Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 районного нотаріального округу ОСОБА_11, був укладений сторонами та спрямований на зміну цивільних прав відносно майна, що не належало продавцю.

Вищезгаданою постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.11.2007 р. задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_6 районного споживчого товариства та скасовано рішення господарського суду Вінницької області від 23.04.2007 р., а в задоволенні позову Споживчого товариства «Каріна» про укладення договору та визнання права власності на спірне майно відмовлено.

За таких обставин, слід прийти до висновку, що кафе «Світанок» вибуло з власності ОСОБА_6 районного споживчого товариства поза його волею (такого висновку дійшла й колегія суддів ВССУ в ухвалі від 31.08.2011 р.), і оскільки кафе перебуває у користуванні ОСОБА_2, який добровільно його повертати відмовляється, захист права власності ОСОБА_6 районного споживчого товариства судом першої інстанції здійснений у спосіб та в межах закону.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі стосовно допущених судом порушень його права добросовісного набувача до уваги не приймаються, так як, згідно п. 3 ст. 388 ЦК України, у разі вибуття майна з володіння власника не з його волі іншим шляхом, законодавець надає переваги у захисті власнику, а не добросовісному набувачеві. Однак це не означає, що добросовісний набувач взагалі позбавлений можливості захисту своїх інтересів, адже він може звернутися з відповідним позовом до особи, яка відчужила майно власника.

Інші доводи апеляційних скарг також не спростовують правильних висновків суду, який ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ухвалила :

Апеляційні скарги Споживчого товариства «Каріна» смт. Крижопіль та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :підписВ.О.Чуприна

Судді :підписВ.С.Марчук

підписВ.В.Жданкін