справа №2-6024/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі Лампіки О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Плетенець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`до Буркацької Ірини Віталіївни, товариства з обмеженою відповідальністю «Механіка`про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2010 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач, його представник послався на наступне. 03 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/146833/3101/74, за умовами якого вказаний відповідач отримав кредит в розмірі 280665 доларів США, зобов`язавшись його повернути, сплативши відсотки за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі відповідно до умов договору. Виконання ОСОБА_2 своїх договірних зобов`язань забезпечено договором поруки №014/3101/14683, укладеним 03 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Механіка», як поручителем. Посилаючись на невиконання відповідачами взятих на себе за вказаними договорами грошових зобов`язань, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №014/146833/3101/74 від 03 квітня 2008 року, яка станом на 17 вересня 2010 року склала 2694131,56 гривень. Також представник позивача просив покласти судові витрати на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в останнє судове засідання не з`явився, під час розгляду справи проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача ТОВ «Механіка`в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи про відсутність законних підставі для цього.

Вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем, як кредитором, та відповідачем ОСОБА_2 , як позичальником, 03 квітня 2008 року укладено кредитний договір №014/146833/3101/74. За умовами даного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 280665 доларів США, а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит до 03 квітня 2028 року щомісячними ануїтетними платежами відповідно на умовах договору, а також сплатити 14,25% річних за користування кредитом та інші обов`язкові платежі. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору №014/146833/3101/74 від 03 квітня 2008 року.

Положеннями п.9.2, 9.3 Розділу 9 вказаного кредитного договору передбачено право кредитора пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але не більше трьох раз протягом останніх двадцяти місяців. При цьому позичальник зобов`язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов`язань за цим договором протягом не більше 30 календарних днів з моменту її пред`явлення.

Положеннями п.16.3 Розділу 16 кредитного договору №014/146833/3101/74 від 03 квітня 2008 року визначено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

Як свідчить наявна в матеріалах справи копія меморіального валютного ордеру №0ТЕ014322 від 03 квітня 2008 року кредитором були надані позичальнику обумовлені кредитним договором кошти в повному обсязі.

Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 взятих на себе договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем ТОВ «Механіка»03 квітня 2008 року укладено договір поруки №014/3101/146833. За умовами даного договору вказаний відповідач, як поручитель, зобов`язався перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі із відповідачем ОСОБА_2 за невиконання останньою взятих на себе договірних зобов`язань за кредитним договором №014/146833/3101/74 від 03 квітня 2008 року. Викладене підтверджується копією договору поруки №014/3101/146833 від 03 квітня 2008 року.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач, скориставшись правом вимагати дострокове повернення кредиту та плати за нього, своєю письмовою вимогою від 14 травня 2010 року, яку вказаний відповідач отримала 22 травня 2010 року, просив ОСОБА_2 погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту. Аналогічна вимога від 16 серпня 2010 року із погашення заборгованості, дострокового повернення кредиту була надіслана відповідачу ТОВ «Механіка`і отримана ним 01 вересня 2010 року. Оскільки відповідачі вказані вимоги не виконали, розмір заборгованості станом на 17 вересня 2010 року склав 340202 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 вересня 2010 року становить 2694131,56 гривень. Викладені обставини підтверджуються копіями вимог від 14 травня 2010 року, 16 серпня 2010 року, копіями повідомлень про вручення поштових відправлень, розрахунком заборгованості за кредитом станом на 17 вересня 2010 року, копією службового розпорядження від 16 серпня 2010 року №417/356 про офіційний курс гривні до іноземних валют на 17 вересня 2010 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов`язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений ст.625 ч.2 ЦК України.

При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня (ст.549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України).

За змістом ст.ст.546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Положеннями ст.533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інше не передбачено договором або законом.

Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №014/146833/3101/74 від 03 квітня 2008 року, договором поруки №014/3101/146833 від 03 квітня 2008 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачами даних договорів, а також встановлено невиконання відповідачами, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даними договорами та встановлено наявність у позивача права вимагати дострокового повернення кредиту і наявність обов`язку відповідачів здійснити таке дострокове повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, сплата яких підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 509, 526, 530, 536, 549, 550, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 110, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Механіка`на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`заборгованість за кредитним договором № 014/146833/3101/74 від 03 квітня 2008 року, договором поруки № 014/3101/146833 від 03 квітня 2008 року у сумі 2 694 131, 56 гривень.

Судові витрати покласти на відповідачів, солідарно стягнувши з ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Механіка`на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`судовий збір в сумі 1700, 00 гривень та 120, 00 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду судової справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя А.В. Брага