Справа № 22-ц-2643/2011 Головуючий у I інстанції Кулініч Ю.П.
Категорія цивільна Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2011 року 22 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково; стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 37 грн. у відшкодування судових витрат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_5 відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції незаконно стягнув з нього моральну шкоду, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення та вина. Апелянт зазначає, що ОСОБА_5, хоча і є інвалідом другої групи, проте не відноситься до категорії пільговиків, які б могли користуватися пільговим проїздом. Крім того, відповідач, посилається на те, що витрати щодо перевезення пільгової категорії громадян йому не компенсуються.

Апелянт також зазначає, що ОСОБА_5 не було надано жодного доказу в обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди та не зазначено в чому така шкода полягає.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2011 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення права позивача на безкоштовний проїзд, ОСОБА_5 завдана моральна шкода і заявлений розмір грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди є обґрунтованим, оскільки порушення є тривалим, відповідачем ігноруються законні вимоги позивача.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_5 є ветераном праці, має статус дитини війни та являється інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії ААБ №104126 виданим 09 жовтня 2002 року Управлінням пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова (а.с.7).

Згідно договору, укладеного між Управлінням транспорту та звязку Чернігівської міської ради (Організатор) та ФОП ОСОБА_6 (Перевізник) про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №35 „Завод „Автодеталь КСК № 09 від 11 червня 2010 року, організатор надає перевізнику право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування строком з 01 серпня 2010 року по 01 серпня 2015 року (а.с. 21 23).

Відповідно до п. 2.2.1 вказаного договору перевізник зобовязаний забезпечувати дотримання чинних нормативно правових актів України, а у відповідності до п. 2.2.6 забезпечити безкоштовний проїзд пільгових категорій громадян згідно з чинним законодавством України.

Як вбачається з листа територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Чернігівській області від 19.04.2011 року № 1035, при здійсненні державного контролю були перевірені три автобуси перевізника ФОП ОСОБА_6, які виконували перевезення на вказаному маршруті, та встановлено факти безпідставної відмови в пільговому перевезенні пасажирів, які мають пільги встановлені законом. (а.с.6).

Крім того, з доводів викладених ФОП ОСОБА_6 в апеляційній скарзі також вбачається, що він відмовляється від визнання заявленого позивачем права на безоплатний проїзд на міському автобусному маршруті № 35.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_5 не відноситься до категорії громадян, які користуються правом пільгового проїзду є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.381 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в України, інваліди мають право на безкоштовний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім метрополітену і таксі), а також всіма видами приміського транспорту. Аналогічне право закріплене для ветеранів праці та осіб, які мають статус дитини війни в ст. 7 Закону України „Про основи соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України та ст. 5 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про автомобільний транспорт» соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства.

Як вбачається зі ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт», пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства України користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику забороняється відмовляти від пільгового перевезення. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на відсутність компенсації за перевезення пільгових категорій громадян, як на підставу для відмови у наданні позивачу права на пільговий проїзд, є також незаконними, оскільки відсутність такої компенсації не може бути підставою для звуження прав громадян, які передбачені чинними нормативно-правовими актами національного законодавства України, і реалізація особою такого права не може бути поставлена у залежність від такої компенсації.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач своїми протиправними діями сприяв звуженню законних прав ОСОБА_5 на пільговий проїзд, що змусило його звертатися до компетентних органів за їх захистом, докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Виходячи з вищевикладеного, рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: