Справа № 2/ 0301/ 816/ 11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2011 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сарапіна Г.С.,

при секретарі Процюк Н.Р.,

за участю представників позивача ОСОБА_1: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представників: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в м. Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданим його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, поданим його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації, покликаючись у позовній заяві на те, що він є наймачем квартири № 97, що знаходиться в будинку № 140 по вул. Ковельській у м. Володимирі-Волинському, відповідно до ордера від 03.06.1988р. № 142, виданого на підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 01.06.1988р. № 152, і разом з ним у цій квартирі проживали відповідачі, які до цього часу є зареєстровані за цією адресою.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 04.11.2002р. шлюб між ним і відповідачкою ОСОБА_4 розірвано.

Відповідачі з 2007 року в квартирі не проживають, місце їх проживання або перебування йому не відоме, а тому відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР за рішенням суду можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 97 по вул. Ковельській, 140 у м. Володимирі-Волинському, оскільки відповідно до ст. 71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Зазначені обставини та позовні вимоги підтверджуються такими доказами: договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду; довідкою ЖЕК від 08.07.2011р.; актом ЖЕК від 14.07.2011р.; заявою відповідачки ОСОБА_4 від 05.02.2007р.; витягом з рішення Володимир-Волинського міського суду від 04.11.2002р.; довідкою управління водопровідно-каналізаційного господарства від 11.07.2011р. і довідкою ПАТ Волиньгазвід 13.07.2011р.

З цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 97, що знаходиться в будинку № 140 по вул. Ковельській у м. Володимирі-Волинському, та зняти їх з реєстраційного обліку за цією адресою.

У судовому засіданні представники позивача: ОСОБА_2, яка діє за довіреністю позивача від 08.09.2008р. і 13.09.2011р., та адвокат ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 03.09.2011р., позов підтримали повністю та просять його задовольнити, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини і докази.

Відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представники: адвокати ОСОБА_6, ОСОБА_8 позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити, виходячи з такого.

Так, відповідачка ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що після вселення в 1988 році разом з позивачем, синами: ОСОБА_5 і ОСОБА_9 у спірну квартиру від того часу на інше постійне місце проживання з цієї квартири вона не вибувала, а в 2007 році поїхала в Москву на заробітки, однак періодично приїжджає в квартиру та користується нею, оскільки за міграційними правилами повинна через кожні три місяці виїжджати з Російської Федерації. Оскільки позивач з жовтня 2004 року перебуває в місцях позбавлення волі, а їх син відповідач ОСОБА_5 тимчасово перебуває на заробітках в м. Києві, тому фактично в спірній квартирі постійно ніхто не проживає. Через це, в 2007 році, вона звернулася до Володимир-Волинського управління водопровідно-каналізаційного господарства із заявою про припинення водопостачання в спірну квартиру, а також до Володимир-Волинського управління по газопостачанню і газифікації про припинення газопостачання, щоб за відсутністю лічильників не проводилося нарахування плати відповідно за водопостачання, водовідведення та газопостачання. Решту комунальних послуг, повязаних з користуванням квартирою, в тому числі за утримання квартири, вона з сином ОСОБА_10 постійно оплачують, підтвердженням чого є наявні в неї квитанції, за винятком деякого періоду протягом 2009 2010 років, коли в неї було складне матеріальне становище. У спірній квартирі знаходяться її особисті речі, зокрема одяг, килим, а також спільно нажиті з позивачем побутові речі: меблі, холодильник, телевізор, посуд тощо. Іншого житла, крім спірної квартири, вона немає і надалі бажає користуватися цією квартирою. ЇЇ тимчасова відсутність у спірній квартирі повязана з поважними причинами, а тому вважає, що позов є безпідставний.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він не втратив інтерес до спірної квартири, оскільки тимчасово перебуваючи на заробітках в м. Києві, періодично приїжджає в м. Володимир-Волинський і користується квартирою, у лютому 2011 року оплачував комунальні послуги за цю квартиру, в ній знаходяться його особисті речі: деякий одяг, книги, музичні диски тощо. Іншого житла, крім спірної квартири, немає, проживає в Києві в гуртожитку нелегально, робота є тимчасовою, а тому і надалі бажає користуватися спірною квартирою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ч.2 цієї статті якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Судом встановлено, що спірна квартира № 97, що знаходиться в будинку № 140 по вул. Ковельській у м. Володимирі-Волинському, відноситься до державного житлового фонду і в ній зареєстровані такі особи: позивач ОСОБА_1, 1962р. народження, та відповідачі: ОСОБА_4, 1960р. народження, і ОСОБА_5, 1987р. народження, що підтверджується довідкою Володимир-Волинської ЖЕК № 1 від 08.07.2011р. № 394; актом, складеним 14.07.2011р. комісією Володимир-Волинської ЖЕК № 1; повідомленням ССГІРФО Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області від 08.08.2011р. № 18/ 11221.

З позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні вбачається, що відповідачі з 2007 року у спірній квартирі не проживають, квартира знаходиться в занедбаному стані, що підтверджується актами Володимир-Волинської ЖЕК № 1 від 14.07.2011р. і 17.08.2011р., місце їх проживання чи перебування невідоме, а тому вважають, що відповідачі відповідно до ст. 71 ЖК України втратили право користування цією квартирою, оскільки не проживають у ній понад чотири роки.

Однак, таке твердження представників позивача не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки надані ними докази в обґрунтування позовних вимог містять ряд суперечностей, а тому не мають доказової сили.

Так, з акту, складеного 14.07.2011р. комісією Володимир-Волинської ЖЕК № 1, вбачається, що зі слів сусідів: ОСОБА_11 ( кв. 89 ) і ОСОБА_12 ( кв. 107 ) відповідачі в спірній квартирі не проживають з 2007 року, а з акту, складеного 17.08.2011р. комісією тієї ж ЖЕК № 1, вбачається, що зі слів сусідів ( без вказівки на конкретних осіб ) відповідачі в спірній квартирі не проживають вже протягом п'яти років, а при її обстеженні було виявлено, що в цій квартирі довгий час ніхто не проживає, однак доказів на підтвердження цієї обставини не наведено.

Водночас, з показань свідків: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вбачається, що вони проживають в одному під'їзді будинку, що й відповідачі, але на різних поверхах, однак їм доводилося бачити відповідачку ОСОБА_4 біля під'їзду будинку навесні цього року, а свідок ОСОБА_12 також показала, що вона неодноразово бачила протягом цього року в м. Володимирі-Волинському і відповідача ОСОБА_5 Такої інформації, що відповідачі не проживають у спірній квартирі з 2007 року, працівникам ЖЕКу 14 липня 2011 року вони не давали і акт про такий факт не підписували.

Враховуючи, що зазначений в акті Володимир-Волинської ЖЕК №1 від 14.07.2011р. факт не проживання відповідачів у спірній квартирі був встановлений лише зі слів свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12, які в судовому засіданні своїми показаннями його спростували, тому суд вважає, що цей акт немає жодної доказової сили.

Допитаний за клопотанням представників позивача свідок ОСОБА_13 показав, що його квартира знаходиться на одній площадці, що й спірна квартира, і за його присутності він не бачив, щоб відповідачі в цьому році чи раніше заходили в свою квартиру і там проживали, проте, чи користувалися вони спірною квартирою протягом робочого дня під час перебування його на роботі, йому нічого невідомо.

Водночас, з показань відповідачки ОСОБА_4 вбачається, що коли вона періодично приїжджає з м. Москви в м. Володимир-Волинський, то перебуває в спірній квартирі протягом світлового дня, а ночувати йде до своїх знайомих, оскільки в цій квартирі позивач вчинив убивство людини, сліди від якого залишилися в кімнаті, а тому ця обстановка дуже її гнітить, особливо в нічний час.

Зазначені пояснення відповідачки підтвердила свідок ОСОБА_14, яка показала, що ОСОБА_4 завжди повідомляла її про свій приїзд у м. Володимир-Волинський і під час зустрічі вони удвох заходили в спірну квартиру, а ночувати відповідачка йшла до неї.

Наведені вище обставини спростовують покликання представників позивача на повідомлення Володимир-Волинської філії ПАТ Волиньобленерговід 09.08.2011р. № 16-17-2582 про відсутність показників лічильника щодо спожитої електричної енергії в спірній квартирі як на доказ не проживання відповідачів у цій квартирі з 2007 року.

Таким чином, представниками позивача не надано суду жодних належних доказів на підтвердження обставин відсутності відповідачів у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Водночас, з пояснень відповідачів вбачається, що вони іншого житла, крім спірної квартири, не мають, а тому не втратили інтересу до цієї квартири, в якій є тимчасово відсутніми з поважних причин, в звязку з виїздом на заробітки: відповідачки ОСОБА_4 у Російську Федерацію, а відповідача ОСОБА_5 в ОСОБА_15, однак періодично, декілька разів протягом року, вони приїжджають в спірну квартиру, певний час у ній проживають, оплачують комунальні послуги за користування цією квартирою, в якій зберігаються їх особисті речі, а також спільно нажиті відповідачкою ОСОБА_4 і позивачем у шлюбі побутові речі: меблі, холодильник, телевізор, посуд тощо.

Зазначені пояснення відповідачів заслуговують на увагу, оскільки підтверджені показаннями свідків: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, а також письмовими доказами оглянутими судом квитанціями банківських установ про оплату відповідачами комунальних послуг, у звязку з користування спірною квартирою, за період, починаючи з 2006 року по липень 2011 року включно, за винятком частини періоду 2009 року і 2010 року, що були надані суду відповідачкою ОСОБА_4, копії яких є наявними в справі, які не заперечувалися представниками позивача.

При цьому, з пояснень відповідачки ОСОБА_4 вбачається, що оскільки особові рахунки з оплати комунальних послуг були відкриті відповідно до укладеного договору найму на ім'я позивача, тому при оплаті нею і сином ОСОБА_5 комунальних послуг у звязку з користуванням спірною квартирою в квитанціях про сплату комунальних послуг зазначено прізвище позивача, який фактично не міг здійснювати оплату комунальних послуг у звязку з перебуванням протягом всього цього часу в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи зазначені вище докази, надані відповідачами, що не були спростовані жодними доказами, суд доходить висновку, що хоч відповідачі в останні роки і не проживають постійно за місцем своєї реєстрації в спірній квартирі, однак їх періодична тимчасова відсутність у цій квартирі викликана поважними причинами, не перевищує шести місяців і, крім того, їхні дії щодо оплати комунальних послуг свідчать про те, що вони не втратили інтересу до цієї квартири, мають намір і в подальшому нею користуватися, а отже вони не можуть бути визнанні такими, що втратили право користування спірною квартирою відповідно до ст. 71 ЖК України чи інших норм цього Кодексу, та зняті з реєстраційного обліку в цій квартирі.

На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212 215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1, поданим його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: