Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1893/11 Головуючий у 1-й інст. Коломієць
Категорія 49 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого- судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.,

Микитюк О.Ю.

при секретарі: Константіновій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі по справі є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 злісно ухиляються від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина, не створюють належних умов для його виховання, не піклуються про стан його здоров'я. Просили позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 та стягнути з них аліменти на утримання дитини.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2011 року позов задоволено. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачів стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що не погоджуються з рішенням Богунського районного суду м.Житомира. Посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, вказують, що не зловживають алкогольними напоями, не перебувають на обліку в наркодиспансері, про дитину піклувались належним чином, після відібрання сина регулярно відвідують його в будинку дитини. В даний час придбали окреме житло.

Вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія су-:, ддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за вчасною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що соціальні служби міста опікувались родиною ОСОБА_3 та станом здоров'я їх сина ОСОБА_4 з квітня 2009 року.

Так, 22.04.2009 року адміністрація дитячої поліклініки №3 м.Житомира зверталась до Житомирського міськвиконкому, служби у справах неповнолітніх та відділу у справах сім'ї та молоді з питання відібрання дитини в зв'язку із зловживанням батьками алкогольними напоями та недостатнім доглядом за дитиною. В серпні 2009 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за залишення дитини без нагляду.

В лютому 2010 року директор Житомирського міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді звернувся до служби у справах дітей з проханням вжити заходи щодо захисту прав та збереження здоров'я малолітнього ОСОБА_4. Представниками Центру було з'ясовано, що в квартирі ОСОБА_4 відімкнено газ, батько не працює, сім'я утримується за рахунок коштів, що виплачуються державою на дитину.

09.04.2010 року службою в справах дітей за рекомендацією дитячої поліклініки дитину було госпіталізовано до центральної дитячої лікарні. В цей же день ОСОБА_3 з сином самовільно покинула лікарню. 22.06.2010 року дитина знову була госпіталізована до лікарні. ОСОБА_3 погрожувала викинути дитину з балкона.

22.07.2010 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради було розглянуто матеріали щодо виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_4 і встановлено, що подальше перебування дитини в сім'ї становить безпосередню загрозу її життю та здоров'ю. Рішенням міськвиконкому № 539 ОСОБА_4, 2008 р.н. було відібрано у батьків і 07.09.2010 року поміщено до Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини.

З наведеного, можна зробити висновок, що відповідачі протягом тривалого часу не забезпечували необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина ОСОБА_4, що негативно вплинуло на його фізичний розвиток, поставило під загрозу його життя і здоров'я і свідчить про ухилення батьків від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В даний час відповідачі по справі регулярно відвідують сина в будинку дитини, але протягом тривалого часу, з вересня 2010 року по день розгляду справи, ними не вжито будь-яких заходів для повернення дитини в сім'ю.

Ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції відповідачі не надали і не просили витребувати докази, які б свідчили що вони працевлаштовані або шукають роботу через центр зайнятості, мають засоби до існування і доход сім'ї є достатнім для утримання малолітнього, що придбане відповідачем помешкання є придатним для проживання родини з дитиною, що вони готові створити належні умови для проживання сина та будуть піклуватись про його здоров'я, фізичний і духовний розвиток, виховання і навчанйя.

Крім зазначеного, в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 пояснила, що в минулому році була позбавлена батьківських прав відносно старшої дитини, 1998 року народження, яка перебуває на вихованні в її матері.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з них аліментів відповідає вимогам закону та інтересам дитини, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313,314,315,317,319,324, 325 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: