Іванківський районний суд Київської області
РІШЕННЯ іменем України

13 грудня 2011 р. Іванівський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Яковенко B.C.

при секретарі Форощі І.С.

з участю адвоката ОСОБА_1JI.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що 10 листопада 2009р. помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння по вул.Леніна,23 в с. Рудня Левківська Іванівського району Київської області та 2 приватизовані земельні ділянки. Вказане майно фактично успадкувала дружина померлого, а його позивача мати, ОСОБА_5, але належним чином свої право на спадкове майне не оформила. ОСОБА_5 померла 31 серпня 2010р., після її смерті все її майно, в тому числі і те, яке вона успадкувала після смерті чоловіка, успадкував він. Крім нього у його батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був ще один син ОСОБА_3, батько відповідача, який помер 16 липня 2011р. Проте відповідач разом зі своїм батьком не проживав, не спілкувався з ним з 1997р. Померлого брата ОСОБА_3 доглядав при його житті та поховав він, позивач. Після смерті брата ОСОБА_3 він дізнався, що останній встановив своє право власності на домоволодіння та земельні ділянки, які належали лише матері ОСОБА_5 На ім»я ОСОБА_3 було видано державним нотаріусом Іванівської держаної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом 09.09.2010р., спадкова справа №02-14-399/2010. Він вважає вказані свідоцтва виданими помилково та незаконними, оскільки фактичним та єдиним спадкоємцем всього майна після смерті його батька ОСОБА_4 була його мати ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання у спадковому будинку, як до та і після смерті спадкодавця, від спадщини його мати ніколи не відмовлялась. Ні він, ні його покійний брат ОСОБА_3 ніколи не мали наміру приймати спадщину після смерті батька. Спадщину після смерті матері успадкував лише він один, оскільки його брат ОСОБА_3 на той час хворів і не вияви жодного бажання прийняти спадщину після смерті батька чи матері. На частину спадкового майна, на 2 земельні ділянки, які належали матері ОСОБА_5, він одержав право власності, через нотаріальну контору. Він вважає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті обох своїх батьків, а свідоцтва про право на спадщину на ім»я його покійного брата є незаконними і тому мають бути скасовані.

Позивач просить скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом на ім.»я ОСОБА_6 на домоволодіння по вул. Леніна,23 в с.Рудня Левківська Іванівського району Київської області та на земельні ділянки площею 3.2623га та 0,5003га. та визнати за ним право власності на це ж майно.

В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги і просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я ОСОБА_3 на домоволодіння та визнати за ним право власності на Уг частину спадкового домоволодіння, а від решти позовних вимог відмовляється та пояснив, що після смерті матері він разом з покійним нині братом ОСОБА_7 приїздили до нотаріальної контори де він гюдав заяву про прийняття спадщини. Разом вони привезли до нотаріальної контори і всі документи на земельні ділянки та будинок. Брат на момент смерті батька, проживав разом з батьками у спірному спадковому будинку. Там же він проживав і на момент смерті матері. Він, позивач, претендував на половину спадкового будинку. Чому він не вказав про це в своїй заяві про прийняття спадщини він сказати не може, можливо неуважно її прочитав. Про те, що його брат одержав свідоцтво про право на спадщину на будинок він дізнався лише після його смерті. Коли він одержував у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки матері він не вимагав видати йому свідоцтво на будинок. Він

вважає, що після смерті батька відкрилась спадщина на половину будинку, оскільки половина цього будинку, як спільного сумісного майна подружжя, належала його матері. Гому на момент смерті матері, їй належала більша частина цього будинку, якщо навіть вважати, що його брат шляхом проживання прийняв спадщину після смерті батька.

Відповідач та його представник позов пе визнали і пояснили суду, що батько відповідача ОСОБА_3 проживав у спірному будинку разом з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та був там зареєстрований. 1 Іісля смерті ОСОБА_4 позивач заву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, а фактично шляхом проживання із спадкодавцем на момент його смерті, спадщину прийняв батько відповідача ОСОБА_3 Дружина померлого ОСОБА_5 від спадщини після смерті чоловіка відмовилась, хоч фактично і проживала з ним разом, про іцо написала відповідну заяву, підпис па якій був засвідчений Димарською сільською радою. Гаким чином все майно, що належало ОСОБА_4 було успадковане ОСОБА_6. Після смерті останнього відповідач звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька. Оскільки позивач спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 пе прийняв, а дружина останнього від спадщини відмовилась, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 був його син ОСОБА_3, відповідно видані йому свідоцтва про право на спадщину є законними і скасуванню не підлягають. В позові просять відмовити.

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Свідок ОСОБА_8 покачав cv.uv, що оскільки його мати та мати позивача дружили та часто спілкувались він чув. як мати позивача, після смерті її чоловіка ОСОБА_4 говорила, що її сини будуть оформляти спадщину па будинок на двох. Він вважав, що мова ііде про оформлення їх будинку, як сиадщинп. сипами після її смерті, хоч вона про це і не сказала.

Свідок ОСОБА_9 покачав суду, що батько відповідача, ОСОБА_6, з яким він разом працював та дружив, ніколи пе претендував на все майно після смерті батьків та не намагався оформити на своє ім»я спадщину без відома позивача.

Свідок ОСОБА_10ГІ. покачала суду, що до неї. як державного нотаріуса, звернулись позивач та його покійний брат ОСОБА_3 з приводу спадщини після смерті їх батьків, надали документи на спадковий будинок та земельні ділянки, а також довідки з сільської ради, що на момент смерті їх батька Кос:ОСОБА_11Г син ОСОБА_3 проживав з ним разом у спадковому будинок. Згідно наданих свідоцтв про смерть, мати їх померла після батька. Крім спадкового будинку, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_4. мались державні акти про право власності на земельні ділянки на ім»я ОСОБА_4 та па імя ОСОБА_5, по два акти на кожного. Була ними надана також заява від імені ОСОБА_5 підпис якої був засвідчений сільської радою, про те, що від спадщини після смерті чоловіка вона відмовляється. Проте, оскільки між спадкоємцями ОСОБА_12 і ОСОБА_2 було досягнуто згоди про те, що ОСОБА_3 приймає спадщину після смерті батька, а ОСОБА_2 після смерті матері, вона не взяла надану заяву до матеріалів спадкової справи, завела дві спадкові справи за якими видала свідоцтва про право на спадщину за законом: па ім»я ОСОБА_3 на дві земельні ділянки та домоволодіння після смерті його батька ОСОБА_13 та на ім»я ОСОБА_2 на дві земельні ділянки після смерті його матері ОСОБА_2 ПЛІ. Обидва спадкоємці були з цим згодні і добре проінформовані, жодних претензій ніхто не заявляв. Після смерті одного із спадкоємців - ОСОБА_3, позивач почав оспорювати його право а спадкове майно.

Як вбачається із свідоцтв про смерті - ОСОБА_4 помер 10.11.2009р., ОСОБА_5 померла 31.08.2010р.

Згідно свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно вивчених в судовому засіданні спадкових справ №2-14-399/2010 та №2-14-400/2010, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_3, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, і одержав свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по вул.Леніна, 23 в с. Рудня Лсвківська Іванівського району Київської області та на земельні ділянки відповідно до державних акті на ім»я спадкодавця, а ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері косянчук В.М. шляхом подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, в якій вказав, що приймає спадщину на її земельні ділянки, і одержав свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки на ім»я ОСОБА_5 В заяві позивача про прийняття спадщини не зазначено його бажання прийняти спадщину на будь-яке інше майно крім земельних ділянок його матері.

Таким чином в судовому засіданні достовірно стверджено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_3, а позивач спадщину після смерті батька не приймав. Твердження позивача про те, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла лише з дружина ОСОБА_5 спростовується тими обставинами, що на момент смерті ОСОБА_5 разом з ним проживав його сип ОСОБА_3, крім того позивачем не спростоване те, що дружина померлого ОСОБА_5 відмовилась від спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки, як вбачається з довідки Димарської сільської ради №471 від 08.12.2011р. в книзі нотаріальних дій зареєстровано справжність підпису ОСОБА_5 на заяві до Державної нотаріальної контори про відмову від спадщини, наявність якої на момент відкриття спадкових справ після смерті ОСОБА_3Г та ОСОБА_5 ствердила і державний нотаріус ОСОБА_10, крім того свідок ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_5 сама говорила після смерті свого чоловіка, що спадщину на будинок оформлятимуть її сини, що стверджує ту обставину, що сама а на це майно не претендувала, ні як на спадщину, ні як свою власність. Твердження позивача в судовому засіданні, що його матері належала половина спірного будинку, як її частка у спільному :еному майні подружжя також жодним чином ним не доведена. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі до дня смерті ОСОБА_4, проте спірне домоволодіння було зареєстроване на його ім»я в 2008р. і його дружина ОСОБА_5 ніде та ніколи не оспорювала цю реєстрацію та не претендувала на частку у цьому майні ні за життя ОСОБА_4 ні після його смерті. Крім того позивач змінив свої позовні вимоги в судовому данні та просить визнати за нип право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул.Леніна,23 в с. Рудня Левківська Іванківського району Київської області та скасувати свідоцтво про право на спадщину на ім»я ОСОБА_3 та підмовляється від решти своїх позовних вимог. Тобто позивач не претендує на інше спадкове майно, хоч і стверджує, що його матері ОСОБА_5 на момент її смерті належало сіпрпе домоволодіння та земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_4 Проте, відповідно до ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Таким чином позивачем . доведено, що після смерті матері ОСОБА_5 він прийняв спадщину на 1/2 частину спірного домоволодіння, відповідно видане на ім»я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на цей будинок є незаконним, підлягає скасування, а відповідно набув право на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 208, 209. 212, 213 ЦПК України, ст.ст.1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273 України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає чинності на протязі 1 0 днів, якщо у вказаний термін на нього не буде подана апеляційна скарга чи заява про апеляційне оскарження на протязі 10 днів.

Суддя: