Добропільський міськрайонний суд Донецької області
Справа № 2-2433/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Добропілля 06 грудня 2011 року

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю „Шахта „Білозерська про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2011 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю „Шахта „Білозерська про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я в сумі 25000 грн.

В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 07 червня 2005 року по 31 серпня 2011 року перебував у трудових відносинах із Державним Підприємством „Добропіллявугілля в особі його Відокремленого підрозділу „Шахта „Білозерська, на теперішній час підприємство має назву Товариство з додатковою відповідальністю „Шахта „Білозерська, працюючи на різних роботах. Під час виконання трудових обовязків 22 грудня 2009 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, а саме під час виконання робіт по доставці виконавчого органу комбайну (шнеку) стався рух верхнього сегмента рами арочного кріплення та утворився міжрамний простір, з якого випав шматок породи і ним травмовано ліву ногу, спричинивши ОСОБА_1 закритий оскільчатий перелом лівої гомілки зі зміщенням. 31 серпня 2011 року позивача звільнено з підприємства за п.2 ст.40 Кодексу Законів про працю України у зв'язку зі станом здоров'я. За довідкою МСЕК йому встановлено втрату 60% професійної працездатності, він визнаний інвалідом ІІІ групи. Відмічає, що травма на виробництві завдала фізичного болю, моральних страждань, що виразилися у переживаннях у зв'язку з травмуванням, пошкодженням здоров'я, порушився нормальний спосіб життя, для відновлення якого з його сторони необхідні додаткові зусилля. Крім цього, він по теперішній час відчуває фізичні страждання: болі у нозі. У зв'язку з болем погано спить вночі. У зв'язку з каліцтвом порушена нормальна життєдіяльність: порушено процес пересування, не може тривалий час ходити, не може виконувати як раніше певні види робіт по дому, змушений відмовитись від деяких своїх улюблених звичок. Приходиться пристосовуватись до життя з урахуванням травми. Моральні страждання обґрунтовує і тим, що йому приходиться постійно проходити курси лікування в медичних установах, що негативно відображається, в тому числі на матеріальному стані його сім'ї. Був змушений звільнитись з шахти через втрату здоров'я і інвалідність. У зв'язку з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може знайти собі підходящу високооплачувану роботу через травмування. При визначенні істотної моральної шкоди, яку оцінює у 25000 грн., виходить із наслідків травми - встановленої стійкої безстрокової втрати професійної працездатності, а також тривалістю і відсутністю у подальшому можливості відновлення втраченого здоров'я і повернення до попередньої трудової діяльності.

В судовому засіданні позивач і його представник за договором про надання правових послуг ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, просили стягнути з відповідача суму моральної шкоди у 25 тис. грн.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що згідно Наказу Міністерства охорони здоров'я України, яким затверджено Порядок встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках... працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, повязане із виконанням трудових обов'язків, згідно якого обовязок по встановленню факту заподіяння моральної шкоди працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, повязаним із виконанням ним трудових обов'язків, покладено на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК). У висновку МСЕК відносно позивача не міститься свідчень про те, яку моральну шкоду заподіяно і в якому розмірі. Крім того, просить врахувати, що за наслідками спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві позивача визнано винним у порушенні п.2.1 Інструкції з охорони праці №44 для гірника очисного забою, бо одним із причин травмування була його особиста необережність, неслідкування гірниками за безпечним станом робочого місця. Вважає, що ОСОБА_1 не довів факту спричинення моральної шкоди і не надав суду доказів щодо її розміру. На підставі вищезазначеного, просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним:

Відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Аналогічна правова позиція також зазначена в Рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, з якого вбачається, що громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди з відповідача, суд виходить з того, що згідно діючого законодавства, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.

Так, при вивченні матеріалів справи встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем, а саме працював на шахті „Білозерська, правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська", починаючи з 07.06.2005 року гірником очисного забою 5-го розряду підземно з повним робочим днем (а.с.8-9).

Під час роботи ОСОБА_1 був травмований, а саме 22 грудня 2009 року під час виконання робіт за допомогою ручної лебідки ТОС-1, яка була закріплена на раму кріплення виробки, при підтягуванні шнеку стався рух верхнього сегмента рами арочного кріплення та утворився міжрамний простір, з якого випав шматок породи і травмував ліву ногу гірника очисного забою ОСОБА_1, що встановлено з акту форми Н-1 №48 від 24 грудня 2009 року (а.с.10-12), а також довідкою МСЕК №040774 від 06.09.2011 року, де позивача у зв'язку з виробничою травмою визнано інвалідом третьої групи із ступінню втрати професійної працездатності безстроково у 60% (а.с.15).

Суд вважає, що шкоду його здоров'ю спричинено з вини підприємства. Ця обставина підтверджується складанням акту за формою Н-1 (а.с.10-12), а також актом спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-5 від 24.12.2009 року, з якого вбачається виробничий характер травми (а.с.13-14).

Внаслідок травми на виробництві були заподіяні, насамперед, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Внаслідок каліцтва втратив 60% професійної працездатності та став інвалідом третьої групи безстроково. З часу отримання травми та встановлення втрати працездатності був змушений звільнитись за станом здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9). Цілком порушена нормальна життєдіяльність - лікувався амбулаторно та стаціонарно, що підтверджено чисельними медичними документами, зокрема виписним епікризом з історії хвороби Білозерської міської лікарні про лікування у травматологічному відділенні з 22.12.09 по 16.02.10 (а.с.16), з 18.05.2010 року по 06.07.2010 року (а.с.17), у Донецькому науково-дослідному інституті травматології та ортопедії з 20.09.2010 року по 04.10.2010 року (а.с.18), з 04.04.2011 року по 18.04.2011 року (а.с.20). З цих медичних документів судом вбачається, що позивач отримав важку виробничу травму, повязану із травмуванням ноги.

Суд вважає, що у зв'язку з отриманою травмою ОСОБА_1 дійсно був вимушений змінити звичайний образ життя він змушений був тривалий час знаходитися в лікувальних закладах з причини обстеження та лікування цієї травми, позбавлений можливості виконувати певні види робіт у побуті, та на сьогоднішній день обмежений у виборі роботи, згідно висновку МСЕК потребує лікування наслідків травми і встановлена третя група інвалідності (а.с.19).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що професійна травма спричинила тривалі зміни та вимушені порушення звичайних життєвих зв'язків, фізичну біль та психологічні переживання, а також неможливість продовження активного особистого життя і в роботі, і на відпочинку. Таким чином, ОСОБА_1 заподіяна істотна моральна шкода.

Між тим, щодо визначення розміру моральної шкоди, суд виходить з розяснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де пунктом 9 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд при визначенні суми стягнення враховує, що згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, встановлена провина також і самого ОСОБА_1, а саме він порушив вимоги п.2.1 Інструкції з охорони праці №44 для гірника очисного забою, і травму отримав через особисту необережність.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, стягненню на користь позивача підлягає сума у розмірі 18000,00 гривен.

Що стосується строку звернення до суду, то суд з цього приводу зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Крім того, позивач довготривалий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, і ці обставини обовязково свідчать про поважність причин вільно, а головне своєчасно звернутись до суду за захистом своїх порушених трудових прав.

Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави потрібно також стягнути суму судового збору в розмірі 94 грн. 10 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.153, ст.ст.173,233,237-1 Кодексу Законів про працю України, ст.ст.5,10,60,84,88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю „Шахта „Білозерська про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю „Шахта „Білозерська на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 18000 (вісімнадцяти тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю „Шахта „Білозерська на користь держави судові витрати, а саме суму судового збору в розмірі 94 (дев'яноста чотири) грн. 10 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Надруковано власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін