АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року

18 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на кошти,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2011 року, та постановити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги /а.с.40-41/.

Зазначеним рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на кошти /а.с.33-34/

Як на підстави апеляційній скарги ОСОБА_2 посилалася на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с40-41/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору дарування коштів у розмірі 16000 грн. дійсним та визнання права власності на вказані кошти, суд правомірно виходив з того, що сторонами не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів у підтвердження факту укладення договору дарування грошових коштів на вказану суму, а також доказів наявності будь-яких інших обставин, які могли б бути підставою для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду у звязку зі спором відносно квартири № 91 в жилому будинку, що знаходиться у м. Дніпропетровську, ж/м Сокіл, буд. № 10, яку 18 листопада 2000 року придбали він та ОСОБА_5 за 15762 грн. /а.с.8/.

При цьому ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції сторони не надано належних доказів відносно поважності причин пропуску строку позовної давності.

ОСОБА_2 не заперечував, що з позовом про визнання дійсним договору дарування коштів він звернувся через 10 років а саме у лютому 2011 року.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а сама: ст. 47,244 ЦК Української РСР суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на кошти

Доводи ОСОБА_2 приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: