Справа № 4-с-13/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2011 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

судді Радченко Г.А.

при секретарі Колдуновій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця,

встановив:

В червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії державних виконавців ВДВС Знам»янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області при складанні розпоряджень за № 22054 від 18.09.2007 року та за № 32148 від 21.10.2010 року незаконними та зобов»язати зробити перерахунок стягуваних з нього аліментів відповідно до рішення Комсомольського міського суду від 03.05.1999 року. В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням суду з нього було стягнуто по 1/3 частині від заробітку (доходу) аліментів на утримання неповнолітніх доньок. Аліменти утримувалися з пенсії. Але 18.09.2007 року державним виконавцем було винесено розпорядження, яким без рішення суду було вирішено стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розпорядженням від 21.10.2010 року без рішення суду було утримано 50% пенсії, тобто більше, ніж за рішенням суду.

В судовому засіданні заявник свою скаргу підтримав, уточнив, що якщо є нова норма закону, за якою розмір аліментів на дитину не може бути нижчим від 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то він згоден виплачувати такий розмір аліментів, але не раніше, ніж таке рішення винесе суд. Просив зобов»язати ВДВС скасувати нараховану заборгованість за розпорядженням від 21.10.2010 року у розмірі 4034,64 грн.

Державні виконавці, дії яких оскаржувались, та їх представники в судове засідання не з»явилися, від ВДВС надійшло заперечення на скаргу, відповідно до якого начальник ВДВС вважає дії державних виконавців законними.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 03.05.1999 року було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.04.1999 року до їх повноліття, тобто відповідно до вимог ст.80 КпШС України, що діяв на той час.

З 01.01.2004 року набрав чинності Сімейний Кодекс України, відповідно до ст.182 ч.2 якого було встановлено, що аліменти на одну неповнолітню дитину не можуть бути меншими, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

18.09.2008 року державним виконавцем Верболоз зроблено перерахунок та направлено розпорядження до бухгалтерії міського Пенсійного фонду про утримання 50% з пенсії ОСОБА_1 до погашення боргу в сумі 2044,60, який утворився відповідно до змін в законодавстві, тобто відрахування аліментів на одну дитину не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

21.10.2010 року державним виконавцем Щігель зроблено перерахунок боргу з цих же підстав і встановлено борг по аліментах станом на 2110.2010 року в розмірі 4024,64 грн.

Вказані дії державних виконавців є такими, що відповідають закону, оскільки відповідно до роз»яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№ 3 від 15.05.2006 року за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються для сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов»язків, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно з п.17 зазначеної Постанови розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначено у ч.2 ст.182 СК України. При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»він не повинен перевищувати 50% заробітку (доходу) цієї особи.

Таким чином, вимоги заявника щодо неможливості перерахування розміру аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України без рішення на те суду не ґрунтуються на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст.387 ЦПК України, ст.182 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державних виконавців по перерахунку аліментів відмовити за необґрунтованістю.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги до Херсонського апеляційного суду протягом п»яти днів з дня її проголошення, а державними виконавцями, які були відсутні в судовому засіданні протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2