Справа № 2-956/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макухи А.А.

при секретарі Лісовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, КП Київське міське БТІ про вселення, визнання права власності і встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод у користуванні ним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, КП Київське міське БТІ про усунення від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, БТІ м. Києва про вселення, визнання права власності і встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод у користуванні ним.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.06.2005 р. помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина і він особисто подав заяву про прийняття спадщини до 5-ї Київської державної нотаріальної контори. 17.12.2005 року йому видали свідоцтво про право на спадщину - на Ѕ частину квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві.

Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві було видано також 17.12.2005 року ОСОБА_2 дружині померлого батька позивача.

Однак вселитися до квартири він не може, оскільки відповідачка чинить перешкоди в користуванні ним своєю власністю, а саме змінила замки вхідних дверей квартири та відмовляється виділити йому кімнату.

З приводу перешкод, які йому чинить відповідачка в користуванні квартирою він звертався до керівництва ДЕЖу-907 та до Солом"янського РУГУ МВС України в м. Києві. 11.12.2006 року він отримав від Солом"янського РУГУ МВС України в м. Києві постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2

Враховуючи викладене ОСОБА_1 для захисту своїх прав був змушений звернутися до суду.

Відповідачка ОСОБА_2 не погоджуючись з предявленим до неї позовом звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1

В ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 неодноразово уточнювала позовні вимоги, які в кінцевій редакції набули наступного змісту: усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 від спадкування за законом після свого батька ОСОБА_3, який помер 07.06.2005 року (квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві); скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом № 5-3644 від 17.12.2005 року видане 5-ю Державною нотаріальною конторою м. Києва, ОСОБА_1 про право власності на Ѕ частину квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві, зареєстроване в КП Київське міське БТІ23.12.2005 року в реєстровій книзі № 1704-242 за № 262.

ОСОБА_2 мотивує свої вимоги тим, що 07.06.2005 р. помер її чоловік ОСОБА_3, з яким вона постійно проживала у спірній квартирі за адресою: м. Київ. ОСОБА_4 Лепсе, 5-А, кв. 43. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві.

Вона звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до 5-ї Київської державної нотаріальної контори. 17.12.2005 року їй видали свідоцтво про право на спадщину - на Ѕ частину квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 від попереднього шлюбу.

З 1972 року ОСОБА_3 та мати ОСОБА_1 розірвали шлюб і після цього він та його син не бачилися.

ОСОБА_1 посилається на те, що вона взагалі не знала про те, що у її чоловіка є рідні діти, про існування у нього сина він їй ніколи не казав, навпаки розповідав про те, що в попередніх шлюбах у його дружин вже були діти.

Відповідач не спілкувався з батьком, не дзвонив, ніколи не приходив, не цікавився станом його здоров"я, не надавав йому ніякої матеріальної допомоги, хоча він потребував цього, оскільки був людиною похилого віку, часто хворів (мав хворі ноги), був визнаний учасником ліквідації аварії на ЧАЕС.

Позивачка зазначає, що вона постійно проживала однією сім"єю з ОСОБА_3, мала з ним спільний побут, доглядала коли він хворів, піклувалася про нього та купувала ліки.

Також відповідач не приймав жодної участі у похованні батька. ОСОБА_2 вважає, що оскільки відповідач не виконував обовязки піклування та надання матеріальної допомоги, тобто жодним чином не намагався виконати покладений законодавством та людською мораллю обовязок, то він немає жодного права на спадкування після нього, у звязку із чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

14.05.2007 р. ухвалою суду було обєднано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, КП Київське міське БТІ про усунення від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, КП Київське міське БТІ про вселення, визнання права власності і встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод у користуванні ним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали свої позовні вимоги та заперечувала проти задоволення зустрічного позову.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені ними позовні вимоги та відповідно заперечували у повному обсязі проти задоволення позову, предявленого ОСОБА_1

Від ГУЮ у м. Києві надійшли пояснення в яких він просить у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину недійсним відмовити, оскільки вважає, що при видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину нотаріусом були додержані усі вимоги законодавства та просить розглядати справи без участі їх представника.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає що позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, натомість в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити виходячи з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією актового запису про шлюб № 90 від 22.12.2001 р. складеного у ВРАЦС Солом"янського РУЮ у м. Києві..

ОСОБА_3, помер 07.06.2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-БК № 012910 за актовим записом № 10781 від 08.06.2005 р., виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Заповіт спадкодавець не складав.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві).

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач, як і відповідач відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Даною статтею встановлено вичерпний перелік спадкоємців першої черги.

ОСОБА_2 просить усунути від права на спадкування ОСОБА_1 посилаючись на ч.5 ст. 1224 ЦК України, відповідно до якої визначено, що за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Так, судом встановлено, що спадкодавець був людиною похилого віку, часто хворів (мав хворі ноги), був визнаний учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, у звязку з чим потребував стороннього догляду та піклування.

ОСОБА_1 не спілкувався, не опікувався, матеріально не забезпечував, не надавав жодної допомоги спадкодавцеві від досягнення свого повноліття та до дня смерті спадкодавця, не був присутнім на похоронах спадкодавця та у встановлені йому памятника.

Судом ОСОБА_1 від утримання ОСОБА_3 звільнений не був. До суду із заявою щодо звільнення від утримання ОСОБА_3, надання йому допомоги та участі у додаткових витратах на нього, ОСОБА_1, у звязку із своє неплатоспроможністю, не звертався. За допомогою на своє утримання та додаткові витрати до ОСОБА_3, з моменту досягнення свого повноліття, не звертався.

ОСОБА_2 звертається із позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування з тих підстав, що відповідач не надавав матеріальної допомоги та не піклувалась про свого батька, коли той потребував цього, а вона увесь час піклувалась про нього, проживала разом із ним однією сімєю та мала спільний побут.

Згідно ст.. 202 СК України, ОСОБА_1, як повнолітній син, зобовязаний був утримувати батька, який був непрацездатним та потребував матеріальної дороги.

ОСОБА_1 не подавав за життя батька жодної заяви до суду, щодо звільнення його від утримання, допомоги та участі в додаткових витратах на батька, в звязку з його неплатоспроможністю. Угоди з батьком щодо звільнення його від утримання, допомоги та участі в додаткових витратах на батька, в звязку з його неплатоспроможністю ОСОБА_1 не укладав.

Згідно ст. 204 СК України ОСОБА_1 не звільнявся від обовязку утримувати батька.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фізично та матеріально мав всі можливості забезпечувати, допомагати та брати участь у додаткових витратах на спадкодавця, усвідомлював таку необхідність на період від досягнення ним повноліття та до дня смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.3 ст. 1224 ЦК України повнолітній син може бути усунений від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що він ухилялвся від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця.

В судовому засіданні знайшли своє повне підтвердження як факт того, що ОСОБА_1 умисно ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт того, що спадкодавець потребував допомоги, оскільки через похилий вік фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя не міг.

Виходячи із вищевикладеного суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що спадкодавець дійсно потребував піклування та лікування, натомість його син жодним чином не поцікавився своїм батьком, тим самим ухиляючись від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, а тому позовні вимоги про усунення ОСОБА_1 від права спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Натомість позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, як взаємовиключні, оскільки підлягають задоволенню позовні вимоги про усунення ОСОБА_1 від спадкування за законом після свого батька ОСОБА_3 та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом № 5-3644 від 17.12.2005 року видане 5-ю Державною нотаріальною конторою м. Києва, ОСОБА_1 про право власності на Ѕ частину квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві, зареєстроване в КП Київське міське БТІ23.12.2005 року в реєстровій книзі № 1704-242 за № 262.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 256, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 1222,1224, 1261 ЦК України, ст. ст. 142, 202, 203 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, БТІ м. Києва про вселення, визнання права власності і встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод у користуванні ним - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, БТІ м. Києва про усунення від спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 від спадкування за законом після свого батька ОСОБА_3, який помер 07.06.2005 року (квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві).

Скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом № 5-3644 від 17.12.2005 рок видане 5-ю Державною нотаріальною конторою м. Києва, ОСОБА_1 про право власності на Ѕ частину квартири № 43 в будинку № 5 А по бульвару Івана Лепсе в м. Києві, зареєстроване в КП Київське міське БТІ23.12.2005 року в реєстровій книзі № 1704-242 за № 262.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: