Справа №2-233/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Івановій І.І.

з уч.адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Підгородненської міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що він з 20.06.1989 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. До укладення шлюбу вони перебували у фактичних шлюбних відносинах на протязі двох років. На спільні сімейні кошти вони купили у ОСОБА_4 будинок за адресою м.Підгородне вул.Робоча,15. На момент укладання угоди позивач постійно був відсутній, а тому оформленням договору купівлі-продажу займалась ОСОБА_5 В подальшому вони у період шлюбу,поруч зі старим будинком за вищевказаною адресою збудували новий будинок, після чого вони поселились у вказаному будинку разом з дітьми ОСОБА_5 від першого шлюбу. Позивач мешкав у вказаному будинку до 1991 року.

16.10.2007 року ОСОБА_5 померла. Заповіту вона не залишила та позивач у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звертався, вважаючи що йому належить 1/2 частина буд.№15 по вул.Робоча в м.Підгородне, як чоловіку у спільному майні подружжя. Вирішуючи питання для звернення до суду з позовом про виділ йому ? частини спільного майна, за запитом юридичної консультації до КП Новомосковське районне БТІ 17.09.2010 року йому стало відомо, що будинок №15 по вул.Робоча в м.Підгородне зареєстрований на імя ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.

Позивач вказав, що ОСОБА_3 не купувала будинок за адресою м.Підгородне вул.Робоча,15, а договір був лише укладений від її імені, вона є громадянкою ОСОБА_6 Федерації, при укладанні угоди шляхом обману надала відомості щодо своєї реєстрації у спірному домоволодінні, у спірному будинку ніколи не мешкала та не мала наміру його купувати, він особисто з дружиною давав завдаток ОСОБА_4 за будинок, а тому позивач вважав, що його обманули з метою щоб він не міг претендувати на вказаний будинок та просив суд визнати договір купівлі-продажу будинку №15 по вул.Робоча в м.Підгородне, укладений на імя ОСОБА_3 недійсним, визнати за ним право власності на ? частину будинку придбаного у ОСОБА_4 К Г. за вищевказаною адресою та на ? частину новозбудованого будинку.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі та надала зустрічний позов до ОСОБА_2, Підгородненської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовані будівлі, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що спірне домоволодіння було придбано особисто нею за власні кошти та зареєстровано на своє імя, після чого вона зареєструвалась у вказаному будинку. Домоволодіння складалось з будинку А, житловою площею 26.6 кв.м., літньої кухні Б, сараю В, вбиральні Г, погрібу Д, літнього душу Е, колодязя І, забору 2, ворота 3. В подальшому нею особисто за власні кошти на протязі 1987-1990 років, на підставі дозволу Підгородненської міської ради №110 від 20.05.1987 року було збудовано ще один житловий будинок, гараж, сараї, навіс. Оскільки через необхідність виїхати до Росії вона не мала змоги узаконити вказані будівлі, то просила суд визнати за нею право власності на самовільно споруджені будівлі та споруди: житловий будинок Ж, загальною площею 69.7 кв.м., житловою площею 36.5 кв.м., прибудова ж, навісж1, ганок, гараж З, сараї Л,Н, навіс М, літній душ О, вбиральня П, зливні ями з.я., з.я.1, ворота №3, хвіртки №4,6, огорожі 5,7, замощення, що розташовані на земельній ділянці площею 180 кв.м. по вул.Робоча,15а в м.Підгородне.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він продавав будинок ОСОБА_3, угоду укладав у нотаріуса з нею, кошти за будинок отримав від неї, а тому посилання позивача на те, що фактично спірний будинок у нього купував він разом з дружиною ОСОБА_5 не відповідають дійсності. Надав заяву у якій в подальшому справу просив розглянути без його участі.

Підгородненська міська рада надала суду заяву з проханням справу слухати у відсутність їх представника.

Треті особи ОСОБА_8 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, та ОСОБА_9 вважала позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що позивач з 20.06.1989 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10,яка 16.10.2007 року померла (а.с.9,38).

24.09.1986 року сестра померлої ОСОБА_3 за договором купівлі продажу придбала у ОСОБА_4 житловий будинок за адресою м.Підгородне вул.Робоча,15. Вказаний договір був посвідчений Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №2026 та зареєстровано в БТІ 04.10.1986 року за реєстровим номером 2735-20 (а.с.55-59).

Рішенням №110 Підгордненської міської ради від 20.05.1987 року розглянувши заяву ОСОБА_3 їй було надано дозвіл на будівництво (а.с.99) та у 1987 році ОСОБА_3 було видано будівельний паспорт на будівництво господарських будівель за адресою м.Підгородне Дніпропетровського району та області вул.Робоча,15, а саме житлового будинку, хлів, літня кухня, гараж, колодязь, вбиральня з літнім душем, вхідний погріб (а.с.96-102).

17.09.1987 року, згідно поданих заяв наказом Дніпропетровського районного агропромислового обєднання колгоспу Підгородній №13-з було прийнято у фонд колгоспу земельну ділянку площею 0.30 га від ОСОБА_4 та надано земельну ділянку площею 0.06 га по вул.Робоча,15 ОСОБА_3 (а.с.57). В подальшому номер земельної ділянки по вул.Робочій було змінено з №15 на №15а в звязку з впорядкуванням нумерації земельних ділянок (а.с.110).

В подальшому на протязі 1987-1990 років ОСОБА_3 особисто за власні кошти, на підставі дозволу Підгородненської міської ради №110 від 20.05.1987 року було самочинно збудовано ще один житловий будинок: житловий будинок Ж, загальною площею 56.7 кв.м., житловою площею 36.5 кв.м., прибудова ж, навіс ж1, ганок, гараж З, сараї Л,Н, навіс М, літній душ О, вбиральня П, зливні ями з.я., з.я.1, огорожа №2,5,7, ворота №3, хвіртки №4,6, замощення І, що розташовані на земельній ділянці площею 1800 кв.м. по вул.Робоча,15а в м.Підгородне. Згідно довідки Підгородненської міської ради від 14.10.1988 року ОСОБА_3 мешкає за адресою м.Підгородне вул.Робоча,15 та є забудовником (а.с.123).

Відповідно до ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Все вищевикладене свідчить про те, що вказаний будинок було придбано саме ОСОБА_3, що також підтверджується поясненнями ОСОБА_4 про те що він нотаріально посвідчений договір укладав з ОСОБА_3, гроші за будинок отримував від неї, він з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не домовлявся про продаж їм будинку, коштів від них не отримував. Крім того, на момент укладення спірного договору купівлі-продажу від 24.09.1987 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, які отримали свідоцтво про розірвання шлюбу 19.12.1987 року серії ІІ-КИ (а.с.124).

Посилання позивача на недійсність угоди купівлі-продажу на підставі ст.58 ЦК України (в ред.1964 р), оскільки вона була мнимою та удаваною, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження, а навпаки спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, домоволодіння по вул. Робоча,15 а в м.Підгородне не є спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5, воно є особистою приватною власністю ОСОБА_3, яка на законних правових підставах набула на нього право власності, зареєструвавши договір купівлі продажу в органах БТІ, а тому суд не вбачає підстав для визнання договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 недійсним та вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 суд також вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.

Сакульєвій КП ДР БТІ24.05.2011 року було надано висновок про технічний стан приватного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Робоча,15а в м.Підгородне №1204 (а.с.121).

18 серпня 2011 року рішенням Підгородненської міської ради №234 на підставі вищевказаного висновку БТІ було надано дозвіл на оформлення самочинно збудованих :житлового будинку Ж, прибудови ж, гаражу З, навіс ж1, сараю Л,Н, навісу М, вбиральні П, літнього душу О по вул.Робоча,15а в м.Підгородне Сакульєвій ОСОБА_13 та КП Дніпропетровського району БТІ виконати відмітку про легалізацію самочинного будівництва в технічному паспорті (а.с.122).

За таких обставин, суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на самовільно споруджені будівлі та споруди необґрунтованими, оскільки вони узаконені рішенням Підгородненської міської ради, позивачка не позбавлена можливості оформити право власності на самочинно збудовані будівлі після введення їх в експлуатації ,а тому суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.10,11,27,31,57,88,215,223 ЦПК України, ст.ст.58, 128, 224, 226, 227 ЦК України (в ред.1964 р.), 331,376 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Підгородненської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовані будівлі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.