Справа № 2-1043/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2011 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого судді Зарицької Ю.Л.

при секретарі Грибеник Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1, 3-я особа: Геніс ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.10.07 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кошти у розмірі 18500 дол. США, строком до 16.10.14 р., зі сплатою 11,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 25.10.07 р. між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль «Сузукі», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Оскільки ОСОБА_3 не виконує покладених на нього зобовязань за кредитним договором, позивач і просив стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених вище, просив його задоволити. Відповідачка позов не визнала, мотивуючи тим, що вона не є стороною за кредитним договором.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.10.07 р. між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 07ФА-34, згідно якого останній отримав 18500 дол. США, строком до 16.10.14 р., з відсотковою ставкою 11,5 % річних (а.с. а.с. 8-11).

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_4 було укладено договір застави № 07ФА-34/1 від 25.10.07 р., предметом якого є автомобіль «Сузукі», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с. а.с. 14-16).

05.11.08 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї бул зареєстровано шлюб, внаслідок чого ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 70).

Відповідно до п. 2.1.11 договору, у разі звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку негайно передати заставодержателю на його вимогу предмет застави у володіння та не чинити перешкод його реалізації.

Згідно з п. 2.4.4 договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо при настанні строку виконання основного зобовязання або тієї чи іншої частини, воно не буде виконане.

Відповідно до п. 3.2 договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі обраного заставодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет застави шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя в рахунок виконання забезпеченого предметом застави основного зобовязання в порядку, встановленому чинним законодавством, або в порядку продажу заставодержателем предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами договору застави.

Згідно з ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Однак, позивачем до суду предявлено позов про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами за кредитним договором є ОСОБА_3 та АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК», а ОСОБА_1 не є стороною за кредитним договором, а тому предявлення до неї позову про стягнення суми заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно не ґрунтується на чинному законодавстві..

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві, не знайшли свого доведення, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 510, 526, 572, 583, 590, 591, 592 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Публічному акціонерному товариству БРОКБІЗНЕСБАНК в позові до ОСОБА_1, 3-я особа: Геніс ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Зарицька Ю. Л.