Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2011 Справа №2-3442/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

- головуючої Черніцької І.М.

- за участю секретаря Бурячинської Д.Д.

- з участю ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 91/100 частин квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину двохкімнатної квартири по пр. Злуки, 55/250 в м. Тернополі.

В обґрунтування вимог вказує, що перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_2, який було розірвано 21.01.2004 року, вони придбали кооперативну квартиру №250 на проспекті Злуки, 55 в м. Тернополі. Квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, як на частку у спільному сумісному майні подружжя.

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 91/100 частину двохкімнатної квартири за №250 по вул. Злуки, 55 в м. Тернополі.

В обґрунтування вимог вказує, що за час шлюбу вони придбали кооперативну квартиру.

Вважає, що більша частина пайових внесків на квартиру сплачена за рахунок коштів, що належали їй до шлюбу, а тому просить визнати за нею право власності на 91/100 частину спірної квартири.

У ході судового розгляду дані справи було обєднано в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові. Позов ОСОБА_2 не визнав.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові. Позов ОСОБА_1 визнав частково в частині визнання за ним права власності на 9/100 частин спірної квартири.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.1978 року, який було розірвано 21.01.2004 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД 044125, виданим 21.01.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №34.

У 1981 році, під час перебування у шлюбі, ОСОБА_4, як члену ЖБК Надзбручанецьбуло надано квартиру за №250, по проспекту Злуки (колишня вул. Енергетична), 55 в м. Тернополі, на склад сімї з трьох чоловік, що підтверджується архівним витягом за №996 від 03.10.2008 року, наданим відділом архівної справи і діловодства Тернопільської міської ради.

Відповідно до довідки за №320 від 24.05.2011 року, виданої ППЛюкс, вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 01.01.1981р. становила 6477 крб.

Згідно довідки за №19 від 01.04.2011 року, виданої ПП Люкс, пайові внески за квартиру по пр. Злуки, 55/250 в м. Тернополі повністю сплачено.

Дані обставини визнаються сторонами і відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю, а позовні вимоги ОСОБА_2 до часткового задоволення.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ст.15 Закону України Про власність, що діяв на час виникнення правовідносин, у члена ЖБК виникає право на надану йому квартиру при повному внесенні внеску за неї. Тому в разі, коли право на пай в зв'язку з повною виплатою якого виникло право власності на квартиру в будинку ЖБК належало й іншим особам ( другому з подружжя, членам сім'ї члена кооперативу), останні з цих підстав набувають право власності на квартиру пропорційно частці їх паю в загальній сумі внесеного за квартиру пайового внеску.

Згідно з положеннями ст.ст.69,70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, спірна квартира надана ОСОБА_2, як члену ЖБК під час перебування її у шлюбі із ОСОБА_1, а тому є спільною сумісною власності подружжя ОСОБА_1.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати право власності по Ѕ частин квартири за №250 по пр. Злуки, 55 в м. Тернополі, як на частки майна нажитого подружжям за час шлюбу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не спростовано вищенаведенні обставини справи, а судом не встановлено доказів, які б підтверджували сплату більшої частини пайових внесків за рахунок коштів ОСОБА_2, які належали їй до шлюбу та знаходилися на рахунку ощадної книжки №687.

Відповідно до вимог ст..ст. 10.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд критично оцінює надану позивачем довідку ощадного банку від 08.09.2011 року про рух коштів на рахунку ощадної книжки ОСОБА_2 за №687, оскільки сам по собі факт зняття коштів на суму 5362,27 карбованців у червні 1980 р. не підтверджує факт внесення таких сум в рахунок оплати пайових внесків за спірну квартиру.

Крім того, відповідачем не представлено доказів щодо періодів та сум сплачених пайових внесків за квартиру.

Суд також не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_5, оскільки вони є суперечливими та носять загальний характер. Даний свідок є матірю ОСОБА_2, а тому є зацікавленою особою. Будь-яких інших доказів відповідачем представлено не було.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212, 223, 218, 294 ЦПК України, ст.ст.368, 369, Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 61, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за №250, що знаходиться в будинку №55 по пр. Злуки в м.Тернополі.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 91/100 частин квартири задовольнити частково .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири за №250, що знаходиться в будинку №55 по пр.. Злуки в м.Тернополі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуюча І.М. Черніцька

Головуючий суддяОСОБА_6