Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2- 94/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2011 року Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Бендюгівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Державного комітету земельних ресурсів у Кагарлицькому районі про визнання недійсним державного акта та скасування державної реєстрації державного акта, зобов»язання дотримуватись правил добросусідства,-

ВСТАНОВИВ:

В позові представник позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 241665, виданого відповідачам по справі свівласникам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрації державного акта, зобов»язати відповідачів дотримуватись правил добросусідства

Позов обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 і її сестра ОСОБА_5 є співвласниками в рівних частках житлового будинку по вул.. Гагаріна №26 в с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2

При оформленні права власності на земельну ділянку ОСОБА_6 який є спадкодавцем для відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в 1997 році було підроблено підпис ОСОБА_5 в акті встановлення на місцевості узгодження зовнішных меж. Зовнішня стіна будинку вказаного спадкодавця згідно будівельного паспорта повинна знаходитись на відстані 1 м від межі сусідньої земельної ділянки.

При переоформленні права власності відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на суміжну земельну ділянку по вул.. Гагаріна №25-а в с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області для обслуговування житлового будинку межі земельної ділянки не відновлювались і з позивачем не погоджувались. На даний час відстань від зовнішньої стіни будинку відповідачів до земельної ділянки якою для обслуговування житлового будинку користується позивач становить 0,78 м Відповідачі ОСОБА_3П і ОСОБА_4 встановили паркан і стежка якою позивач користувалась для обслуговування житлового будинку опинилась за парканом та приватизована вказаними відповідачами.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов і пояснили, що позивач користується земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку з 1982 року. Чи було рішення компетентного органу про надання у користування земельної ділянки позивачу для обслуговування житлового будинку не знають.

Представник відповідачів ОСОБА_3П і ОСОБА_4 позов не визнала, так як представниками позивача не надано доказів законності користування позивачем земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, а також доказів, що на даний час відстань від зовнішньої стіни будинку відповідачів до земельної ділянки якою для обслуговування житлового будинку користується позивач становить 0,78 м

Бендюгівська сільська рада не повідомила причин неявки представника сільської ради і справу розглянуто у відсутності вказаного відповідача.

Судом встановлено слідуюче.

Відповідачі ОСОБА_3П і ОСОБА_4 є співвласниками земельної ділянки площею 0,2497 га по вул.. Гагаріна №25-а в с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 241665. Вказану земельну ділянку вони успадкували після смерті ОСОБА_6

Згідно ст.. 60 ЦПК України позивач зобов»язаний довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків встановлених ст.. 61 ЦПК України. Позивач довів, що є власником ? частки житлового будинку по вул.. Гагаріна №26 в с. Бендюгівка Кагарлицького району Київської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.05.1982 року, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.07.2003 року. Позивач не надав доказів, що успадкувала вказане майно після смерті матері ОСОБА_2 та не надав належних доказів правомірності користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, а саме даних про записи в земельно-шнурових книгах та по господарських книгах та даних про встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі згідно вимог законодавства яке діяло на час виникнення правовідносин 19.05.1982 року який вказує позивач. А саме :

згідно ст.. 20 Земельного кодексу Української РСР

право землекористування громадян, які проживають в сільській

місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах

сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських

книгах сільських Рад.

Згідно ст.. 21 Земельного кодексу Української РСР

приступати до користування наданою земельною ділянкою до

встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї

ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який

засвідчує право користування землею, забороняється.

Згідно ст.. 70 Земельного кодексу Української РСР

набуття права власності на жилий будинок і господарські

будівлі, належні до цього колгоспному двору, не дає права на

користування присадибною земельною ділянкою в розмірі, яким

користувався колгоспний двір.

Надання присадибних земельних ділянок членам колгоспу, які

набули право власності на жилий будинок і господарські будівлі,

провадиться в порядку, визначеному статтями 63, 64 цього Кодексу.

Якщо особа, яка набула право власності на жилий будинок і

господарські будівлі, не є колгоспником, земельна ділянка їй може

бути надана в порядку і розмірах, передбачених статтями 77, 78 і

1061 цього Кодексу.

Згідно ст.. 106-1 Земельного кодексу Української РСР

перехід права власності на будівлю, розташовану в сільському

населеному пункті, не тягне за собою переходу права користування

присадибною земельною ділянкою. Надання присадибної земельної

ділянки особі, до якої перейшло право власності на будівлю,

провадиться на загальних підставах відповідно до вимог цього

Кодексу.

У випадках переходу в спадщину права власності на розташовану

в сільському населеному пункті будівлю спадкоємцям, якщо вони не

мають права на одержання у встановленому порядку присадибної

земельної ділянки, надається право користування частиною земельної

ділянки, необхідної для утримання цієї будівлі, в розмірі

0,03-0,06 гектара. Дрібні земельні ділянки, що утворились при

цьому і які неможливо використати для виробничих потреб колгоспів,

радгоспів, інших підприємств і організацій або передати іншим

громадянам, можуть надаватись зазначеній категорії громадян понад

норму, передбачену в цій статті, в порядку, встановлюваному Радою

Міністрів Української РСР".

Тому у задоволенні позову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 241665, виданого свівласникам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації державного акта, зобов»язання дотримуватись правил добросусідства відмовити повністю.

Керуючись ст..ст. 20, 21, 70, 106-1 Земельного кодексу Української РСР, ст..ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 241665, виданого свівласникам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації державного акта, зобов»язання дотримуватись правил добросусідства відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя