АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірне Доповідач: Черкасов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Ковач О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, про повернення майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, комісії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_7, про повернення майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, комісії.

В обгрунтуванні позову позивач вказувала, що 26.11.2008 року між нею та ОСОБА_7 укладений договір позики, відповідно якого ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_7 суму у розмірі 20 400 доларів США, яку зобовязувалась повернути не пізніше 26.11.2009 року.

У забезпечення виконання свого зобовязання за договором позики вона передала у іпотеку належну їй на праві власності однокімнатну квартиру №115 за адресокхм.Харків, Садовий проїзд, 11 -А, загальною площею 37,8 кв.м., уклавши 26.11.2008 року договір іпотеки з ОСОБА_7, який був посвідчений у приватного нотаріуса. Предмет іпотеки оцінили у 200 000 грн.. При цьому уклала договір комісії з ОСОБА_4 в межах строку договору позики за яким вона доручила ОСОБА_4 здійснити продаж вищевказаної квартири. ОСОБА_7 пояснив їй, що укладення цього договору лише формальність, оскільки її квартира перебуває під забороною відчуження, цей договір потрібен лише на випадок не повернення нею усієї суми позики.

Позивачка, пояснила, що виконувала умови договору позики, проте, з травня 2009 року ОСОБА_7 зник та знаходився у розшуку по кримінальній справі, що унеможливило подальше виконання договору.

22 лютого 2010 року їй стало відомо, що ОСОБА_8 згідно укладеного договору купівлі-продажу від 03.07.2009 року, продала ОСОБА_1 належну їй на праві власності квартиру №115 за адресокхм.Харків, Садовий проїзд, 11-А, загальною площею 37,8 кв.м. за 200 000 грн., які ОСОБА_4 отримала для неї. Однак відповідно до договору комісії від ОСОБА_4 грошей вона не отримала. Новий власник квартири ОСОБА_1 вимагає від неї звільнення житлової площі.

Тому ОСОБА_3 просила суд повернути з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру №115 за адресою: м.Харків, Садовий проїзд, 11-А, визнати недійсними договір комісії від 26.11.2008 року та договір купівлі-продажу квартири від 03.07.2009 року. Крім того, позивачкою подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2010 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру №115 за адресокхм.Харків, Садовий проїзд, 11 -А.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечував, вказував, що відповідач є добросовісним набувачем квартири.

Відповідач ОСОБА_4, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, в судове засідання не зявились.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 липня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір комісії від 26.11.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №115 за адресою: м.Харків, Садовий проїзд, 11 -А, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру №115 за адресою: м.Харків, Садовий проїзд, 11-А, зобовязавши ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 квартиру №115 за адресою:м.Харків, Садовий проїзд, 11-А.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі. Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування заходів забезпечення позову і зняття арешту з належної ОСОБА_1 квартири №115 за адресою: м.Харків, Садовий проїзд, 11-А.

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судці апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що продаж належної на праві власності квартири ОСОБА_3 комісіонером ОСОБА_4 здійснено без належно оформленої та посвідченої нотаріусом довіреності від неї, як власника цієї квартири. При цьому ця квартира на час відчуження знаходилась під забороною, могла бути продана лише за умови згоди кредитора і набувача на переведення боргу за позикою на набувача.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 26.11.2008 року ОСОБА_7 відповідно до нотаріально посвідченого договору надав позику у розмірі 20 400 доларів США позивачці, яку вона зобовязувалася повернути не пізніше 26.11.2009 року. Цього ж дня у забезпечення виконання свого зобовязання за договором позики вона передала у іпотеку належну їй на праві власності однокімнатну квартиру №115 за адресою:м.Харків, Садовий проїзд, 11-А, загальною площею 37,8 кв., уклавши договір іпотеки з ОСОБА_7 з одночасно накладеною забороною на відчуження цієї квартири.

При цьому позивачка уклала договір комісії з ОСОБА_4 в межах строку договору позики за яким вона доручила ОСОБА_4 здійснити продаж вищевказаної квартири.

Відповідно до договору комісії між ОСОБА_3 (комітент) та ОСОБА_9 (комісіонер), згідно якого Комісіонер зобов'язується від свого імені, за рахунок та в інтересах Комітента здійснити продаж спірної квартири та передати йому отримані грошові кошти від угоди.

В подальшому, 03 липня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5А було посвідчено договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ЦК України, не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про нотаріат" не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про нотаріат" угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється.

Відповідно до ст. 1007 ЦК України довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення дій, передбачених дорученням.

Судом першої інстанції встановлено, що при посвідченні договору купівлі-продажу спірної

квартири від 03 липня 2009 року ОСОБА_4 не мала належним чином оформленої довіреності на представництво від власника квартири ОСОБА_3, а нотаріус вчинив нотаріальну дію при посвідчені договору купівлі-продажу 03 липня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не перевіривши належним чином повноваження ОСОБА_4 від ОСОБА_3 на такі дії..

Відповідно до ст.ст. 513, 521 ЦК України, правочин щодо переведення боргу у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, борг за яким передається новому боржникові.

Із матеріалів справи вбачається, що при укладені договору купівлі-продажу від 03 липня 2009 року вчиненого нотаріусом тільки на підставі договору комісії, який мав діяти в межах строку договору позики та іпотеки, боргові зобовязання ОСОБА_3 перед ОСОБА_7 не були переведені на ОСОБА_1

Крім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №23978484, сформованого 03.07.2009 року, на момент укладення угоди щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, існувала заборона на відчуження цієї квартири на підставі посвідченого нотаріусом договору іпотеки №4129 з від 26 листопада 2008 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено на час відчуження спірна квартира знаходилася під забороною і не могла бути продана без нотаріально оформленої згоди кредитора і набувача на переведення боргу за позикою набувача.

Доводами апеляційної скарги не спростовується висновок суду першої інстанції щодо витребування позивачкою у відповідності до вимог передбачених ст..338 ЦК України спірного майна з чужого незаконного володіння, а угод здійснених з цим майном визнанню недійсними на підставі ч.З ст.203,стст229,230 ЦК України, оскільки належна на праві власності квартира позивачці вибула з її володіння не з її волі, а продаж власного житла не відповідав її дійсним намірам.

При цьому ОСОБА_1 та його представник беззаперечних доказів на підтвердження своїх заперечень ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції про те що спірну квартиру придбав у ОСОБА_4, яка не мала права його відчужувати.

Судова колегія вважає, що доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження суду першої інстанції та визнані без підставними.

Виходячи з наведеного судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно та обєктивно встановлені дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам і постановлено законне та обґрунтоване рішення, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду також не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.1ч.1ст.307, ст.ст.308, 313,п.1 ч.1 стЗ 14,315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 липня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-

Судді