Справа №22-ц-110/11 17.02.2011 17.02.2011 17.02.2011
Справа № 22ц-110/11р. Головуючий у перший інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

17 лютого 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Недо К.А.,

за участю позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2010 року за позовом

ОСОБА_3

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Садовий центр «Перемога»

(далі ТОВ «Садовий центр «Перемога»)

про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку

за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А:

25 травня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Садовий центр «Перемога» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач зазначав, що з 12 вересня 2008 року працював в ТОВ «Садовий центр «Перемога» на посаді адміністратора. 20 березня 2010 року він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів з ним розрахунок на підставі ст. 116 КЗпП України та сума заборгованості по заробітній платі за січень, лютий і березень місяці 2010 року складає 2910 грн. 09 коп. та не була виплачена вихідна допомога на підставі ст. 44 КЗпП України в розмірі 1348 грн. 75 коп., а всього 4258 грн. 84 коп. Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року стягнута з відповідача зазначена сума, але ТОВ «Садовий центр «Перемога» сплатило тільки заборгованість по заробітній платі за січень 2010 року в розмірі 822 грн. та в подальшому його не виконує. В звязку з невиплатою йому в день звільнення належних сум в строки встановлені законодавством, також просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19 березня 2010 року по день фактичного розрахунку.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2010 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ТОВ «Садовий центр «Перемога» на користь ОСОБА_3 4346 грн. 56 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та 14 грн. витрат на поштову кореспонденцію. Також стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати. В інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та суд неповно розглянув обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши зазначені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 12 вересня 2008 року знаходився з відповідачем в трудових відносинах.

20 березня 2010 року позивач був звільнений за скороченням штату, але розрахунок при звільненні з ним не був проведений. Тобто, відповідачем були порушені встановлені ст. 116 КЗпП України строки розрахунку при звільненні.

Судовим наказом судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року, який був виданий за заявою ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати, стягнуто з ТОВ «Садовий центр «Перемога» на його користь 4258 грн. 84 коп. заборгованості по заробітній платі. Вказана сума заборгованості по заробітній платі на 20 березня 2010 року підтверджена довідкою ТОВ «Садовий центр «Перемога».

Відповідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» (далі постанова ПВСУ) судовий наказ є різновидом судового рішення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК).

Під судовим рішенням, зазначеним у ч. 3 ст. 61 ЦПК України, мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ) (п. 7 постанови ПВСУ).

Таким чином, позивач не може оспорювати обставини, встановлені судовим наказом, а тому його позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 4258 грн. 84 коп. є безпідставними.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази розрахунку з позивачем при його звільненні, а тому колегія суддів вважає, що розрахунок з ОСОБА_3 не був проведений у день звільнення з вини відповідача, оскільки останнім не доведена відсутність у цьому його вини.

Не надані відповідачем такі докази і на неодноразовий запит апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної інстанції, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та суд неповно розглянув обставини, що мають значення для справи, безпідставні та спростовуються матеріалами справи, а крім того, ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України.

Головуючий Судді