АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Міцнея В .Ф., Височанської Н.К.

секретаря Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 грудня 2010 року,

встановила:

ОСОБА_1 у- липні 2010 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягення грошових коштів.

Зазначав, що між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики 16 травня 2010 року, за яким передав відповідачу 9600 грн., а останній зобов»язався повернути зазначені грошові кошти у строк до 16 червня 2010 року та сплатити проценти.

Посилаючись на те, що відповідач зобов»язання за договорами позики не виконав, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь позику в сумі 9600 грн., проценти в сумі 96 грн., пеню в сумі 3490 грн. 56 коп. та штраф в сумі 73301 грн. 76 коп.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 грудня 2010 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позику в сумі 9600 грн., пеню в сумі 3490 грн. 56 коп., штраф в сумі 2016 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в

Справа № 22ц-475 2-011 рік Головуючий у І інстанції Войтун О.Б.

Категорія: 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю. частині відмови у стягненні процентів за договором позики штрафу змінити, стягнути з ОСОБА_2 проценти за договором позики сумі 96 грн., штраф в сумі 73301 грн. 76 коп., посилаючись на порушен норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підля- задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд перш інстанції керувався положеннями ст.1046 ЦК України та виходив з того, щ ОСОБА_2 не виконано зобов»язання повернути грошові кошти договорами позики.

Разом з тим, пославшись на положення Закону України «Про фінансо: послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд перш інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення проценті передбачених ч.І ст.1048 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 не є суб»єктоі підприємницької діяльності, що надає фінансові послуги з метою отримання прибутку.

Водночас судом першої інстанції застосована відповідальність за порушення зобов»язання.

Мотивовано судове рішення в частині стягнення пені в сумі 3490 грн. 56 коп. та штрафа в сумі 2016 грн. зобов»язанням позичальника сплатити пеню в розмірі 1% від суми позики за кожний день прострочення, яке; визначено п.3.1 договору, та штрафу у розмірі 21 % у разі порушення строків сплати процентів більше ніж на один місяць відповідно до п.3.3 договору.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю] погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до правила, передбаченого ч.І ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду] першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 грудня 2010 року в частині стягнення суми позики 9600 грн. та пені 3490 грн. 56 коп. не оскаржено.

За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше

не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики від 16 травня 2010 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 9600 грн., а останній зобов»язався повернути суму позики у визначений договором строк 16 червня 2010 року та сплатити проценти в розмірі 21% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів за договором позики, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п.6 ст.4 зазначеного Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою.

Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами-суб»єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом.

Тому судове рішення в наведеній частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.І ст.309 ЦПК України.

Ураховуючи позовні вимоги ОСОБА_1, підлягають сплаті проценти за договором позики в сумі 96 грн.

Також, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував вимоги про стягнення пені та штрафу визначенням договором сплати неустойки за прострочення виконання зобов»язання, виходячи із суми позики та суми процентів, визначаючи час прострочення повернення суми позики та сплати процентів 36 днів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, сторонами була встановлена договірна неустойка.

На підставі п.3.1 договору за порушення строків повернення позики позичальник зобов»язаний сплатити пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 3.3 договору передбачена відповідальність за порушення строків сплати процентів більше ніж на один місяць у вигляді штрафу в розмірі 21% за кожний день прострочення.

Всупереч наведеному суд першої інстанції, вирішуючи питання про цивільно-правову відповідальність за порушення зобов»язання, одночасно застосував подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до розрахунку, з якого суд першої інстанції виходив, стягнуто пеню в розмірі 1% від суми позики та процентів 9696 грн. за 36 днів прострочення та штраф у розмірі 21% від суми позики 9600 грн.

З огляду на положення ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 штрафа в сумі 2016 грн. підлягає зміні з підстав, передбачених п.З ч.І ст.309 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язаня.

Частиною 3 наведеної норми пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язаня за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.З.З договору встановлено умови про сплату неустойки в розмірі 21%, виходячи із суми процентів, сплата яких прострочена, за кожний день прострочення сплати процентів.

Отже висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування санкції за прострочення сплати процентів, розмір якої збільшується залежно від продовження правопорушення, не відповідає обставинам справи.

У даному разі визначення у наведеній частині договору різновиду неустойки за порушення зобов»язання з сплати процентів за договором позики як штраф не змінює його суті, яка передбачає залежність від кількості днів прострочення виконання зобов»язання.

З огляду на позовні вимоги ОСОБА_1, підлягає сплаті неустойка за прострочення сплати процентів в розмірі 21% від суми процентів 96 грн. за 36 днів прострочення в сумі 725 грн. 76 коп. (96 грн. х 21 : 100 х 36 днів).

Керуючись п.4 ч.І ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 грудня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за договором позики в сумі 96 грн.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 грудня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штрафа в сумі 2016 грн. змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати процентів в сумі 725 грн. 76 коп.

В решті залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді