Справа № 2-510/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2011 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників відповідача ОСОБА_4

за участю третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю спільне українське російське підприємство Промторгінвест компаніпро стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю спільне українське російське підприємство Промторгінвест компані(далі за текстом ТОВ), в якому початково просив: стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 109290 грн. 02 коп. та моральну шкоду в сумі 50000 грн. 00 коп.

Остаточно уточнивши позов, просить: стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 490488 грн. 22 коп.; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 50000 грн. 00 коп.

В обґрунтування остаточно уточненого позову наводить наступне. Знаходячись в шлюбі з ОСОБА_5, придбав квартиру, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Мелешкіна 13/8 за договором купівлі-продажу від 29 січня 1996р., який підтверджує право власності на дану квартиру. У лютому 1996 року керівник ТОВ СУРП "Промторгінвест-компані" звернувся з проханням надати квартиру №. 8, у домі № 13 по вул. Мелешкіна, м. Кривий Ріг для часового перебування в ній представника даної фірми, на що дав згоду, оскільки на той час був співробітником цього підприємства. Попередили, що у разі відмови, чекає звільнення. Крім того, за користування квартирою пообіцяли певну "орендну" платню, а так само оплату комунальних послуг за рахунок фірми. Проте, не дивлячись на це, договори з ним, як власником, а також інших законних підстав, передбачених цивільним законодавством, в результаті якого у відповідача могло виникнути право володіння чужим майном (в даному випадку квартирою) не складалися. Не дивлячись на це, відповідач самовільно, без належних на те підстав (а саме: без рішень відповідних органів місцевого самоврядування) провів реконструкцію кв. № 8, у домі №13 по вул. Мелешкіна з житлового приміщення під офіс. В результаті істотної зміни первинного проекту приміщення, дану квартиру не можна використовувати як житлову, про що свідчить відповідь КЖП № 44 від 11.02.2004 року № 36. Сам факт переобладнання квартири зафіксований і підтверджується довідкою-характеристикою БТІ від 26.10.01р., а так само зведеним актом від 14.04.97 року, до якого додається план вже переобладнаної квартири, а так само експлікація внутрішніх площ. Вважає, що своїми діями відповідач порушив норми чинного законодавства, які регулюють правила користування житловими приміщеннями, експлуатації дому і дотримання технічних умов. На підставі цього, вважає, що мешкання в даній квартирі (як в житловому приміщенні) неможливо, у зв'язку з чим виникла необхідність провести відновні роботи. Згідно ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на майно (в даному випадку право на квартиру). Власнику належить право володіння, користування і розпорядження майном. Ніхто не може бути незаконно позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Проте, не дивлячись на це, в даний час позбавлений не тільки права користування своєю квартирою, що підтверджується документами, що свідчать, що квартира не може використовуватися під житло; але і володіння нею (продажі, міни, дарування і т.п.). Даний факт підтверджує акт-відмова від 09.07.01р., в якому відмовлено у видачі довідки-характеристики, необхідної для оформлення дарчій на квартиру. Підставою відмови є незаконне переобладнання квартири під офіс. Вважає, що даний факт є результатом незаконних дій відповідача. В даний час вимушений жити в іншій квартирі. Наполягає, що відповідачем порушені права, які передбачені Конституцією України, Законом України "Про власність", атак само цивільним законодавством. Крім того, вважає, що своїми незаконними діями відповідач порушує особисте немайнове право на недоторканність житла (ст. 270 ЦК України, ст. 30 Конституцій України). Згідно ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або яким-небудь іншим чином позбавлено житла. На підставі ст. ст. 276,280 ЦК України заподіяна матеріальна і моральна шкода, викликана порушенням особистого немайнового права, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі. Згідно постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького МУЮ від 04.04.2009 та акту державного виконавця, 03.04.2009 представники відповідача були виселені з квартири в примусовому порядку на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 22, 386 ЦК України, особа, якій завданий збитку в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі і полягає в наступному. В даному випадку відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість відновних робіт квартири № 8 у домі № 13 по вул. Мелешкіна, яка становить 85396 грн. 47 коп.; суму заборгованості по квартплаті і комунальним платежам по кв. № 8 у домі № 13 по вул. Мелешкіна, якими відповідач користувався протягом всього часу знаходження в квартирі, що складає 12091 грн. 75 коп.; суму у розмірі 393000 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку орендної плати за весь час користування моїм приміщенням. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа, чиє право порушено, має право на відшкодування моральної шкоди. Наполягає, що права як власника були також порушені згідно до ст. 391 ЦК України на підставі ч.3 ст. 386 ЦК України, в якій зазначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В результаті незаконного порушення його, позивача, права, був завданий збиток немайнового характеру (моральний збиток) унаслідок моральних і фізичних страждань, нервові перевантаження і постійні стреси, порушення нормального життєвого стану, позбавлення можливості реалізувати свої бажання, постійне безсоння і переживання. Має хронічне захворювання, а саме бронхіальну астму, відповідно до п 2.1., 2.1.3, 2.1.3.8 Інструкції про діагностику, клінічну класифікацію та лікування бронхіальної астми Затвердженої наказом МОЗ від 28.10.2003 року № 499 факторами, що сприяють розвитку загострень та/або хронізації симптомів є надмірні емоції. Через ситуацію, що склалась на протязі тривалого часу емоційний стан знаходиться в дуже нестабільному стані в наслідок надмірних емоції, у зв'язку з чим відбулася фаза загострення бронхіальної астми, що підтверджується витягами з історії хвороб. Внаслідок постійного перенесення стресу на підставі ситуації, яка склалась був перенесений інсульт та в подальшому з тих самих причин відбулось загострення, що підтверджується витягом з історії хвороби. Моральний збиток, який підтягає відшкодуванню відповідачем, оцінює на суму в 50000 грн. 00 коп. і вважає в повній мірі доведеним а також співрозмірним до суми заподіяної матеріальної шкоди.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили зміст позову. Крім того пояснив, що в переобладнаній спірній квартирі позивач здійснював службову діяльність. На час придбання квартири позивач перебував в шлюбі, підстав вважати квартиру власністю лише позивача назвати не може. Рахунки за комунальні послуги за квартиру позивач не оплачував, на даний час мається заборгованість, чи укладав позивач договір з КЖП не може. Сума за приведення квартири в попередній стан не сплачувалася. Квартира була переобладнана в 1997 році, про що позивач знав і був згоден з переобладнанням. Про те, що квартирою користується відповідач позивач знав з 1996 року, передав квартиру в користування ТОВ в 1996 році на не обговорений строк. Договір оренди при цьому не укладався. В 2003 році позивач звертався до ТОВ про звільнення квартири, потім звертався до правоохоронних органів. Дійсно укладав договір піднайму квартири для того, щоб зареєструвати в спірній квартирі неповнолітніх дітей, що цією обставиною мати додаткові важелі впливу на ТОВ. ОСОБА_6 на даний час є дружиною позивача, ОСОБА_7 його дочка. Громадяни ОСОБА_7 були зареєстровані в квартирі в 2005 року, але в дійсності в квартирі ніколи не проживали, а живуть в Криму. Позивач мав намір вселитися в квартиру. Наполягає, що порушення прав позивач є в тому, що проведення переобладнання йому не відшкодовано відповідачем, так як коли позивач перестав працювати на підприємстві, ТОВ обіцяло привести квартири в попередній стан.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю. При цьому надав пояснення, з яких вбачається наступне. Підприємство ТОВ було створено ОСОБА_1 та ОСОБА_8, кожний з яких мав у власності квартири. Спірна квартира належала позивачу. За власним бажанням позивач переобладнав квартиру і працював в ній. Договір між позивачем та ТОВ про користування квартирою не укладався. Вважає, що перешкод для звернення до суду позивач не мав, вважає, що позивач пропустив строк для звернення до суду, просить застосувати позовну давність. Вважає, що моральна шкода позивачу не завдана. Відомо, що позивач мешкав в квартирі АДРЕСА_1.

Третя особа у судовому засіданні пояснила, що на час придбання спірної квартири проживали з позивачем по вул. Бикова. Квартиру придбали з метою переобладнати під службове приміщення. Переобладнанням квартири займався ОСОБА_1, переобладнання закінчилося в 1997 році. Договір оренди квартири не укладався, до 1998 року для оплати комунальних послуг по квартирі гроші надавав позивач, платежі здійснювалися від його імені. Чи укладався договір про надання комунальних послуг не знає. Як співвласник квартири ніяких вимог до ТОВ не має.

Інші треті особи до суду не зявлялися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що працює в ТОВ з 1996 року, з цього часу знає позивача. Знає, що були придбані квартири №8 та №9 в будинку № 13 по вул. Мелешкіна в м. Кривому Розі. Ремонтом та переобладнанням спірної квартири займався особисто позивач, казав, що в переобладнаній квартирі буде його службовий кабінет. ОСОБА_1 особисто користувався квартирою як службовим кабінетом до 2000 року. Рахунки на проведення переобладнання квартири оплачувало підприємство. Після того, як позивач звільнився з ТОВ, та був зроблений окремий вхід в квартиру АДРЕСА_2, підприємство не користувалося квартирою.

Як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_10, на ТОВ працює з 1998 року, на той час ОСОБА_1 був комерційним директором. В квартирах №7, 8, 9 будинку №13 по вул. Мелешкіна знаходилися кабінети ТОВ. Переобладнанням займався ОСОБА_1, підкреслюючи, що є власником квартири, а потім займав кабінет, обладнаний із спірної квартири. Переобладнання було повністю завершено в 1999 році, до цього часу ОСОБА_1 займав приміщення квартири № 7. Документи на переобладнання квартири не робилися. Як житлом позивач вказаною квартирою не користувався. Після того як ОСОБА_1 звільнився, він звільнив квартиру, забрав особисті речі, ТОВ спірною квартирою після цього не користувалося.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: Т.№1: довідка(а.с.7), виписні епікризи, виписка, листки непрацездатності(а.с.32-41), договір купівлі продажу(а.с.52), план квартири(а.с.53), технічний паспорт(а.с.54), акт відмова(а.с.55), план(а.с.56), довідка характеристика(а.с.57), заява(а.с.58), паспорт(а.с.59), свідоцтво(а.с.60), повідомлення(а.с.61), акт(а.с.62), акт(а.с.63), трудова книжка(а.с.64); Т.№2: повідомлення, звіт(а.с.13, 14), звіт(а.с.18), наказ(а.с.19, 20), довідка(а.с.73), акт(а.с.74), висновок експерта(а.с.126-143), виписка(а.с.174,175), повідомлення(а.с.184), рішення суду (а.с.205-206), зведений акт(а.с.210), план земельної ділянки(а.с.211), оціночний акт(а.с.212-213), поверховий план(а.с.214), експлікація(а.с.215), повідомлення(а.с.216), довідка(а.с.217), повідомлення(а.с.218), заява(а.с.219), договір(а.с.220), договір(а.с.221), договір(а.с.223), поверховий план(а.с.224), наказ(а.с.225); Т.№3: довідка(а.с.5), заяви(а.с.6, 7, 8), договір(а.с.9), поверховий план(а.с.11), експлікація(а.с.12), креслення(а.с.13), акт обмірів(а.с.14), повідомлення(а.с.15-16), акт відмова(а.с.17), заява(а.с.18), рахунок(а.с.19-20), заява(а.с.21), повідомлення(а.с.22), акт(а.с.23), заява(а.с.24), заява(а.с.28), відповідь(а.с.29).

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини.

Позивач з 30 травня 1986 року по 21 липня 2003 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5, що встановлено паспортом, свідоцтвом(т.№1,а.с.59, 60).

ОСОБА_1 з 20 лютого 1995 року проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, в спірній квартирі не проживав, що встановлено поясненнями третьої особи, паспортом(т.№1, а.с.59), актом(т.№1,а.с.63), з виписок(т.№2,а.с.174, 175).

Позивач з 25 жовтня 1995 року по 1 жовтня 1999 року працював на посаді заступника генерального директора комерційного директора ТОВ, що встановлено трудовою книжкою(т.№1, а.с.64), наказами(т.№2, а.с.19, 20, 225).

ОСОБА_11 14 листопада 1996 року на підставі договору-купівлі продажу придбала квартиру АДРЕСА_3, що встановлено договором (т.№2,а.с.222).

ОСОБА_1 20 січня 1996 року на підставі договору-купівлі продажу придбав квартиру АДРЕСА_4, що встановлено договором (т.№1,а.с.52).

В спірній квартирі були при переобладнанні були проведені наступні будівельні роботи: перенесено вхідні двері, встановлено в приміщенні 8; демонтовано перегородки між ванною кімнатою, туалетом, каморою та кухнею; поєднано та збільшено у розмірах санвузол; демонтовано всі кухонні прилади: піч, колонка, мийка; демонтовано перегородки між приміщеннями 7 та 6; демонтовано та закладено дверний блок з коридору 1 в приміщення 7; замінені віконні, дверні та балконний блоки; виконано в усіх приміщеннях підвісну стелю "Армстронг"; улаштовано ковролін в приміщеннях, а в приміщенні 8 - лінолеум; санвузол збільшено та перенесено в коридор 1: на стінах та підлозі - кахель; вставлені вхідні двері - металеві; в приміщеннях на стінах - шпалери; між приміщеннями 8 - 7 - двійні дерев'яні двері; перенесено електролічильник в приміщення 8; поміняні труби системи опалення та встановлені нові радіатори. При цьому стан приміщень на момент залишився добрим. Для відновлювання стану квартири, який існував на 7 грудня 1995 р. в приміщеннях квартири необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: в приміщені 8: демонтувати вхідні двері; закласти дверний пройм; в приміщені 7: облаштувати дверний пройм в коридор 1 та вставити між кімнатний дверний блок; встановити перегородку між кімнатами 7 і 6; встановити в перегородку між кімнатний дверний блок; в приміщені кухні: встановити перегородку і відокремити приміщення кухні; встановити в перегородку між кімнатний дверний блок; відновити всі комунікації (газопостачання, водопостачання, каналізацію) і встановити прилади; встановити перегородку з дверними блоками і відокремити приміщення ванної кімнати, вбиральні, комори; демонтувати перегородку існуючого санвузла; демонтувати, а потім встановити сантехнічні прилади; пробити вхідний дверний пройм; встановити вхідний дверний блок; замінити віконні рами (не обладнані кватирками) на рами з кватирками призначені для житлових приміщень. Обсяг та вартість робіт, необхідних для виконання відновлювання стану квартири дорівнює 53578 грн. 47 коп. При здачі аналогічного приміщення в оренду, середньо ринкова вартість за 1.0 кв.м. складає 50.0 грн. (за 10 років ціна коливалась від 30.0 до 80.0 грн.) . Вартість оренди за 10 років, складає суму 393 000.0 грн. (65.5 кв.м. х 50.0 грн. х 12 місяців х 10 років). Вказані обставини встановлені висновком експерта(т.№2,а.с.126-143), який узгоджується з планом, повідомленням, довідкою(т.№2, а.с.214, 216, 217)

Зазначені вище переобладнання здійснені до 14 квітня 1997 року, що встановлено актом(т.№3,а.с.14).

Вказані вище переобладнання здійснювалися без узгодження з відповідними органами та без належного проекту, що встановлено довідкою(т.№1, а.с.57), повідомленням(т.№1,а.с.61) планом, повідомленням, довідкою(т.№2, а.с.214, 216, 217), поверховим планом(т.№2, а.с.224).

Переобладнання спірної квартири здійснював позивач, після переобладнання користувався квартирою як службовим кабінетом, що встановлено показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, визнається представником позивача.

Будь яких договорів щодо порядку користування спірною квартирою між позивачем та відповідачем не укладалося, що визнається сторонами.

4 жовтня 1999 року, 6 та 17 лютого 2003 року позивач подавав відповідачу заяви про звільнення спірної квартири, що встановлено заявами(т.№1, а.с.58, Т№3, а.с.24, 26).

21 квітня 2005 року позивач з питання звільнення квартири звертався до прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рога, що встановлено заявою, відповіддю(т.№3, а.с.28, 29).

Борг за комунальні послуги по спірній квартирі складає станом на 1 лютого 2009 року 12091 грн. 75 коп., що встановлено повідомленням(т.№1,а.с.61), довідкою(Т.№2, а.с.73).

При зверненні 13 червня 2001 року до КП Криворізьке БТІза отриманням довідки характеристики позивач отримав відмову, що встановлено заявою, актом відмовою(т.№3, а.с.17, 18).

21 лютого 2005 року позивач уклав з ОСОБА_6 договір піднайму спірної квартири, що встановлено договором(т.№2, а.с.220).

В спірній квартирі, крім позивача за заявою останнього зареєстровані з 18 квітня 2005 року ОСОБА_12 та ОСОБА_6, що встановлено повідомленням, заявою, довідкою(т.№2, а.с.218, 219;т.№3, а.с.5).

До 28 жовтня 2008 року в спірній квартирі знаходилися робітники ТОВ, внаслідок переобладнання приживання в квартирі неможливо, що встановлено рішенням суду(т.№2, а.с.205-206).

ОСОБА_1 хворіє на бронхіальну астмою, що встановлено виписними епікризами, виписками, листками непрацездатності (т.№1, а.с.32-41; т.№2,а.с.174, 175).

Позивач є інвалідом третьої групи, що встановлено повідомленням(т.№2, а.с.184).

Оцінюючи висновок експерта суд знаходить його обґрунтованим. Експерт, даючи відповіді на питання суду оцінив наявні у справі документи, надав повні, обґрунтовані відповіді, які не суперечать матеріалам справи.

Взаємини між сторонами стосовно переобладнання квартири регулюються нормами ЦК України(в редакції 1963 р.), Законом України Про власність. При цьому суд виходить з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У судовому засіданні встановлено, що взаємини між сторонами стосовно правомірності переобладнання спірної квартири виникли та закінчилися до набрання чинності ЦК України (2003 р.).

Взаємини між сторонами стосовно користування квартирою робітниками відповідача регулюються нормами ЦК України. При цьому суд виходить з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У судовому засіданні встановлено, що взаємини між сторонами щодо зайняття квартири робітниками продовжували існувати після набрання чинності ЦК України (2003 р.).

Як передбачено ст.4 ЦК України(1963 року), цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством а також угод. Відповідно до ст.6 ЦК України(1963 року), захист цивільних прав здійснюється, зокрема шляхом стягнення з особи завданих збитків. Згідно ст.440 ЦК України(1963 року), шкода, заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, яка заподіла шкоду у повному обсязі. під збитками розуміються, зокрема втрата або пошкодження майна, а також не одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобовязання було виконано боржником.

Згідно ст.3 Закону України Про власність майно може належати на праві спільної(часткової або сумісної) власності громадянам, юридичним особам і державам. Відповідно до ст.2 цього ж Закону кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_5 є співвласником спірної квартири. Переобладнання квартири здійснював ОСОБА_1, якій мав право розпоряджатися квартирою. Та обставина, що ОСОБА_1 під час переобладнання квартири перебував у трудових відносинах з відповідачем, не позбавляла його права заперечувати, в разі наявності таких підстав, проти переобладнання квартири.

Тому суд вважає, що переобладнанням квартири права позивача порушені не були. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що відповідач не зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість відновних робіт у спірній квартирі.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не укладалося договору про оплату відповідачем комунальних послуг за спірну квартиру тому ТОВ не зобовязано відшкодовувати суму заборгованості по квартплаті і комунальним платежам по спірній квартирі.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не укладалося договору про оренду спірної квартири. Тому у ТОВ відсутній обовязок відшкодовувати позивачу орендну плату.

Згідно ст.440-1 ЦК України(1963 року), моральна шкода, заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила її законні права відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду.

Обґрунтовуючи завдання моральної шкоди позивач зазначає, зокрема, що відповідачем порушені права, які передбачені Конституцією України, Законом України "Про власність", що квартира була переобладнана і внаслідок переобладнання квартири не може нею користуватися як житлом. Судом встановлено, що переобладнання квартири здійснювалося за згодою та за участю позивача. Тому цими діями права позивача не порушувалися. Таким чином неможливість користуватися приміщенням як жилим повязана з діями, які вчинені самим позивачем, а тому підстав для відшкодування моральної шкоди у звязку з переобладнанням квартири суд не вбачає.

Обговорюючи питання строку позовної давності суд приймає до уваги наступне. Згідно ст.71 ЦК України(1963 року), загальний строк для захисту права встановлений в три роки. Відповідно до ст. 80 ЦК України(1963 року), якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що переобладнання квартири відбулося в 1997 році. Позивач звернувся до суду 12 березня 2004 року, тобто після спливу трьох років, поважних причин пропуску строку позовної давності судом не встановлено.

Відповідно до ст.22 ЦК України(2004 року), особа, який завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено(упущена вигода). Судом встановлено, що позивач не вчиняв дій до передачі квартири в оренду будь яким іншим особам, а внаслідок переобладнань квартири та зайняття її відповідачем, був позбавлений такої можливості. Тому суд вважає, що позивачу не завдана шкода у вигляді упущеної вигоди в вигляді отримання орендної плати і ці вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі ст.ст.15, 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яку йому завдана. Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним діями, відшкодовується особою, що її завдала.

Обґрунтовуючи завдання моральної шкоди позивач, поряд з іншим посилається на те, що своїми діями відповідач порушує особисте немайнове право на недоторканність житла.

Судом встановлено, що відповідач без належної правової підстави користувався квартирою позивача, чим обмежив право позивача користуватися квартирою. Тому суд вважає, що цими діями позивачу завдана моральна шкода.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Право позивача стосовно користування квартирою порушено 1 жовтня 1999 року, в день коли він припинив трудові відносини з ТОВ. Позивач звернувся до суду 12 березня 2004 року, тобто після спливу трьох років. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом не встановлено, що причини пропущення позовної давності є поважними, а тому у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої тим, що відповідач користувався квартирою позивача, належить відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши висновок експерта та письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.4, 6, 71, 80, 203, 440-1 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.11, 15, 16, 23, 257, 267, 509, 1167 ЦК України (2004 року), ст.ст. 3, 2 Закону України Про власність, ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю спільне українське російське підприємство Промторгінвест компані- відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов