Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - Степаненко О.М.

при секретарі - Антоновій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Лукінічни, ОСОБА_3, третя особа Черкаська міська рада про встановлення земельного сервітуту,

встановив:

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він 19.07.1951 року згідно договору №2197 отримав в житлового управління виконкому Черкаської міської ради земельну ділянку' розміром у 600 кв.м. для зведення домоволодіння і безстрокового користування цією землею, на якій побудував приватне домоволодіння з надвірними спорудами, де мешкає до сих пір.

Спір викликаний тим, що суміжні землекористувачі, тобто сусіди ОСОБА_4 і ОСОБА_5, відмовляється забезпечувати змогу позивача ОСОБА_1 у обслуговуванні паркана, на протязі 30,06 метра, що відокремлює (розмежовує) їх домоволодіння як сусідів.

Приймаючи до уваги, що такі земельні спори стосовно встановлення сервітуту вирішуються тільки у судовому порядку, просить у відповідності до вимог ст.401-404, 406 ЦК України і ст. ст. 98-101 ЗК України, встановити постійний, безоплатний земельний сервітут за адресою м. Черкаси, пров.Тельмана будинок № 10, - надання позивачу ОСОБА_1 право постійного безоплатного користування земельною ділянкою відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які мешкають за адресою м. Черкаси, пров.Тельмана -10, а саме встановлення проходу (доріжки) довжиною 30 метрів 6 см та шириною 1,5 м для обслуговування паркана, який розмежовує земельні ділянки сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, просили його задоволити з підстав визначених у позові.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти позовних вимог, вважають їх безпідставними, просили відмовіти у позові.

Представники третьої особи Черкаської міської ради в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання на підставі наданих сторонами доказами в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або' землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Частиною 1 ст. 100 ЗК України визначено, що земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до договору на право будівництва будинку та безстрокове користування, земельною ділянкою від 19.06.1951 року, позивач ОСОБА_1 на земельній ділянці площею 600 кв.м., яка розташована за адресою м. Черкаси, пров. Тельмана, 81, набув право побудувати будинок з надвірними спорудами. Відповідно до п.2 вказаного договору вказана земельна ділянка відведена ОСОБА_1 безоплатно у безстрокове користування.

Згідно договору дарування, посвідченого державною нотаріальною конторою 10.06.1991 рок № 2-2587 відповідач ОСОБА_4 є власником 1/6 частки будинку, який розміщений в м. Черкаси, по пров. Тельмана, 10. Крім того, остання, а також відповідач ОСОБА_5 є власниками по 1/6 частки вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого державною нотаріальною конторою 17.06.1981 року №1-2296. Вказаний будинок, згідно вищезазначених правовстановлюваних документів, розміщений на земельній ділянці площею 589 кв.м.

Земельні ділянки як позивача так і відповідачів перебувають у їх користуванні, право власності не набуто.

Позивач, не довів у суді, що нормальне господарське використання його земельної ділянки, або як в даному випадку обслуговування паркану, неможливо без обтяження сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки відповідачів.

Позивачем також не доведено визначення ширини доріжки (проходу), а також не обґрунтований спосіб встановлення проходу без порушення прав землекористувачів (відповідачів) по пров. Тельмана, 10, з огляду на те, що як позивач так відповідачі мають огороджений прохід до своїх земельних ділянок (дворів), а також не доведена мета обслуговування паркану саме зі сторони земельної ділянки відповідачів.

Крім того, суд не може не взяти до уваги той факт, що встановлення проходу шириною 1,5 м. унеможливлюється перебуванням нерухомих споруд відповідачів - будинку та надвірних споруд, які знаходяться на земельній ділянці по пров. Тельмана, 10, і перебувають на відстані меншою 2 м від паркану, який розмежовує земельні ділянки сторін.

Досліджуючи мету встановлення земельного сервітуту - обслуговування паркану, - суд оцінює критично, так як встановлення такого земельного сервітуту призведе до порушення прав відповідачів при здійсненні права власності на будинок, а також користування їхньою земельною ділянкою.

Також, положення частини 1 статті 98 ЗК України, які встановлюють обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, спростовують вимоги позивача щодо встановлення постійного сервітуту.

Суд вважає, що обслуговування паркану позивачем може здійснюватись в інший спосіб з території земельної ділянки позивача.

Керуючись ст. ст. 98- 100 Земельного кодексу України, ст. ст. 401-404 ЦК України, ст.ст. З, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 88, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Лукінічни, ОСОБА_3, третя особа Черкаська міська рада про встановлення земельного сервітуту, а саме встановлення проходу (доріжки) довжиною 30 метрів 6 см та шириною 1,5 м для обслуговування паркана, який розмежовує земельні ділянки сторін - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий