АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-762/2011p. Головуючий 1 інстанції
Категорія: житлове ОСОБА_1
Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Москаленко Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міського управління ГУМВС України у Харківській області, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та визнання недійсною реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ХМУ УМВС України у Харківській області про поновлення порушеного права, про визнання реєстрації мешкання недійсною.

Позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги і остаточно вказала, що на протязі всього свого життя проживала у жилому ІНФОРМАЦІЯ_1, була членом родини сімї власника будинку.

Згідно рішення суду від 22.11.2000 року вона є власником будинку у порядку спадкування.

Влітку 2004 року їй стало відомо, що на цей жилий будинок у січні 1998 року без її відома і згоди була видана друга домова книга, яка знаходиться у відповідачки ОСОБА_2 і яка згідно запису у цій другій будинковій книзі, зареєстрована в будинку.

Саме на підставі цього ОСОБА_2 заявлено позов про визнання права власності на спадщину.

Однак, ОСОБА_2 ніколи у будинку не проживала, спадщину не приймала.

Дії працівників паспортного столу щодо видачі цієї будинкової книги та прописки відповідачки в будинку є незаконними.

Друга будинкова книга видається на підставі заяви власника будинку з наданням правовстановлюючих документів на будинок.

ОСОБА_5 - бабка відповідачки - не могла подати таку заяву, оскільки не була ні власником ні співвласником будинку.

До того ж вона була нерухома після інсульту і саме позивачка здійснювала догляд за нею та поховала її. Взаємовідносини між померлою ОСОБА_5 та її онукою були неприязні, чим також спростовується можливість її проживання в будинку.

Крім того, працівники паспортного столу не могли видати будинкову книгу, оскільки це не входить до їх компетенції.

Друга домова книга видана на квартиру № 1 цього будинку, однак такої адреси не має. Розподілу жилого будинку не було.

Просить визнати незаконними дії відповідача по оформленню та видачі другої будинкової книги та визнати недійсною реєстрацію проживання ОСОБА_2 у цьому будинку Представник відповідача ОСОБА_4 міського управління ГУМВС України у Харківській області просив справу розглянути у їх відсутності, по вирішенню справи покладались на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що у 1998 році вона прописалась до своєї бабусі ОСОБА_5 як член сімї. При цьому ОСОБА_3 не бажала дати домову книгу для прописки, вказавши, що вона втрачена, а тому друга домова книга була видана законно.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року позовні вимоги задоволені: визнано незаконними дії ОСОБА_4 міського управління ГУМВС України у Харківській області по оформленню та видачі будинкової книги ОСОБА_5 та визнано недійсною реєстрацію проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в позові відмовити, посилаючись на те, що у 1998 році вона приїхала до своєї бабки ОСОБА_5 При вирішенні питання про її прописку ОСОБА_3 відмовилась дати бабки домову книгу, посилаючись на те, що вона втрачена.

На той час для реєстрації особи необхідно було надати паспорт особи, яка дає згоду на прописку, та її заява.

ОСОБА_5 особисто звернулась з такою заявою, надавши необхідні документи, у т.ч. і свідоцтво про смерть власника будинку.

У звязку з втратою будинкової книги ОСОБА_5 придбала за свої кошти чисту будинкову книгу, надала її до паспортного відділу, де і було зроблено запис про її реєстрацію.

При цьому ОСОБА_3 не надала основну будинкову книгу на підставі особистих неприязних стосунків до неї та ОСОБА_5

Друга будинкова книга була видана на квартиру №1, оскільки фактично будинок був поділений на дві обособлені частини; в одній проживала ОСОБА_3, а в другій - ОСОБА_5

Крім того, суд не застосував строк позовної давності, оскільки ОСОБА_3 з 1998 року знала, що вона зареєстрована у будинку і жодних позовів з цього приводу не заявляла.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що друга будинкова книга була видана безпідставно; зареєстрована ОСОБА_2 за спірною адресою необґрунтовано.

Такий висновок суду відповідає обставинам по справі та вимогам закону.

З наданих матеріалів вбачається, що жилий будинок №20 по вулиці Хліборобній в м. Харкові зареєстрований в МБТІ за ОСОБА_6 на підставі договору на право на забудову землі від 27.01.1928 року.

На даний будинок на імя ОСОБА_7 - матері позивачки - видана будинкова книга ще у 1958 році.

Ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_5, яка давала згоду на реєстрацію відповідачки в будинку, власниками або співвласника не являлись.

Оскільки будинкова книга була в наявності підстав для видачі другої книги не вбачається.

З пояснень відповідачки вбачається, що позивачка відмовила їй у видачі книги для реєстрації.

Тобто, згоди іншої повнолітньої особи на реєстрацію відповідачки не було.

Крім того, друга будинкова книга видана на квартиру №1 цього будинку. Між тим, такої адреси взагалі не існує.

Розподілу жилого будинку на окремі частини не було; квартири №1 чи №2 не визначались.

Що стосується питання пропуску позовної давності; то вона не пропущена.

ОСОБА_3 звернулась до суду у квітні 2007 року. Як вказує її представник про прописку відповідачки в будинку вона довідалася влітку 2004 року.

При цьому представник ОСОБА_2 вказує, що у червні 2004 року ними подавалася заява про скасування рішення за 2000 рік про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 з вказівкою по її прописку в будинку.

За таких обставин колегія вважає, що рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді