Орджонікідзевський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

іменем України

9 листопада 2011 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Полікарпової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» про визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними,

в с т а н о в и в:

18.05.2011 року позивач подав в суд позов, в якому просив стягнути з відповідача 120467 грн. 64 коп., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6292620 від 14.04.2008 року та судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, утворилась заборгованість, яка складається з 94817,71 грн. тіла кредиту, 23053,32 грн. заборгованості за відсотками, 2596,61 грн. пені за порушення строків погашення кредиту.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю.

Відповідач позов не визнала. Подала в суд зустрічний позов, відповідно до кінцевої редакції якого просила визнати договір кредиту № 6292620 від 14.04.2008 року та договір іпотеки № 6292723 від 14.04.2008 року недійсними.

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 та її представник посилались на те, що при укладенні спірного договору кредиту сторони мали на меті укладення іншого договору, а саме, отримання кредиту на користь ОСОБА_3, який є чоловіком ОСОБА_2 Крім того, підставами для визнання недійсним оспорюваного правочину, на думку позивача за зустрічним позовом, є відсутність в договорі визначення повної вартості кредиту та необізнаність ОСОБА_2 про необхідність сплати 12 % комісії від суми отриманого кредиту за послуги посередник в отриманні кредитних коштів.

В обґрунтування підстав визнання недійсним договору іпотеки, яким було забезпечене основне зобовязання, позивач та її представник посилались на те, що недійсне основне зобовязання не підлягає забезпеченню і тягне за собою недійсність правочину, вчиненого на його забезпечення.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_1» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_1») та ОСОБА_2 було укладено договір № 6292620, відповідно до умов якого, банк видав відповідачу кредитні кошти у сумі 200 000 гривень строком користування до 14 квітня 2021 року. За користування кредитними коштами були встановлені проценти в розмірі 17 % річних від залишкової суми кредиту.

Банк виконав свої зобовязання в повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 200000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 428064490 від 14.04.2008 року.

За умовами кредитного договору на ОСОБА_2 лежав обовязок щомісяця, у встановлені кредитним договором строки, здійснювати повернення кредиту, а також сплачувати нараховані відсотки за використання кредитних коштів.

Згідно з пунктом 5.2 кедитного договору, за прострочення ОСОБА_2 буд-якого з боргових зобовязань, остання має сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

З 14 лютого 2010 року ОСОБА_2 систематично порушує графік повернення кредитних коштів та оплату відсотків за їх використання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунку, наданого представником позивача, станом на 05.04.2011 року, становить 120467 грн. 64 коп., з яких: 94817,71 грн. тіла кредиту, 23053,32 грн. заборгованості за відсотками, 2596,61 грн. пені за порушення строків погашення кредиту.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати належних йому процентів.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» ґрунтуються на законі та умовах кредитного договору № 6292620 від 14.04.2008 року, укладеного з ОСОБА_2

Натомість зустрічні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

Так посилання позивача та її представника на ту обставину, що ОСОБА_2, при укладені кредитного договору, не була відома та обставина, що вона має сплатити 12 % від суми отриманого кредиту на користь посередників, які сприяли в отриманні кредиту, не підтверджені належними та допустимими доказами і більш того, спростовуються умовами, яки містяться в п. 2.1.5. кредитного договору, відповідно до яких комісія банку за видачу кредиту складає 0,99 % від 200000 грн., тобто 1980 грн.

Також безпідставні є посилання ОСОБА_2 на те, що їй не була відома повна вартість кредиту.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом визнавала, що до спірного кредитного договору був доданий графік повернення кредиту та процентів за його використання, який містив в собі помісячне визначення розміру платежів на весь час кредитного строку.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для визнання кредитного договору № 6292620 від 14.04.2008 року та договору іпотеки № 6292723 від 14.04.2008 року недійсними.

Не підтверджені належними доказами і доводи ОСОБА_2, що при вчиненні спірного договору кредиту, сторони мали на меті укладення іншого договору, а саме договору на користь третьої особи ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що між ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» та ОСОБА_2, внаслідок укладення спірного договору № 6292620 від 14.04.2008 року, виникли саме кредитні правовідносини, що підтверджується такими фактам, як отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, укладенням договору іпотеки, як засобу забезпечення кредитних зобовязань, частковим виконання умов кредитного договору, а саме, здійсненням платежів на повернення кредитних коштів.

Та обставина, як були використані позичальником кредитні кошти, не впливає на зміст його правовідносин з кредитодавцем.

Показання свідка ОСОБА_3 також підтверджують, що між ОСОБА_2 та банком виникли саме кредитні правовідносини, оскільки метою укладення договору кредиту було отримання грошових коштів, частина з яких була використана для погашення іншого кредиту, який був отриманий свідком в іншій банківській установі.

Відповідно до ч. 1 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

ОСОБА_2 та її представник не посилались ні на обставини, ні на докази в підтвердження цих обставин, в звязку з якими ОСОБА_2 та ПАТ «Перший Український ОСОБА_1», при вчиненні спірного договору кредиту, мали на меті укладення договору на користь ОСОБА_3 і який обовязок мав був виконаний перед останнім.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» судові витрати понесені банком при звернені до суду та документально підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 551, 554, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» 120467 грн. 64 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6292620 від 14.04.2008 року та судові витрати: 120 грн. на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи і 1204 грн. 67 коп. на оплату судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» про визнання договору кредиту № 6292620 від 14.04.2008 року та договору іпотеки № 6292723 від 14.04.2008 року недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С.В. Шевченко