Справа № 2-2750/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі - ДОЛГОВІЙ К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

19.01.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 341 250 грн., відсотки у розмірі 5 329,50 грн., інфляційні нарахування у розмірі 19 110 грн., та судові витрати у розмірі 1820 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 червня 2010 року між та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким він передає ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 341 250 грн. з кінцевим строком повернення позики готівкою до 08.07.2010 р., однак до сьогоднішнього дня відповідач не повернув заборгованість.

Під час укладання договору позики дружина позивача ОСОБА_3 письмово підтвердила свою згоду на укладання вказаного договору.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час слухання справи повідомлені належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 07 червня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким позивач передає відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 341 250 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Оскільки сума боргу більш ніж в десять разів перевищувала встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму (17 грн.) доходів громадян, то договір позики був укладений в письмовій формі.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо ви підписаний його сторонами.

Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи розписка була написана власноруч відповідачем ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Золочивська, 4-А, (за місцем роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_4) в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які своїми підписами підтвердили факт написання розписки в їх присутності. (а.с. 7)

Згідно зі ст. 65 CK України дружина чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Під час укладання договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було враховано приписи вказаних норм Сімейного кодексу України і дружина позивача ОСОБА_3 письмово підтвердила свою згоду на укладання вказаного договору та те, що позика буде витрачена на загальні сімейні потреби. (а.с. 6)

Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обовязок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У договорі позики від 07.06.2010 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики 08.07.2010 року.

В ст. 625 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти не повернув, ухилившись від зобовязань, взятих на себе за договором позики. На час звернення позивача до суду з позовом відповідач ОСОБА_2 допустив заборгованість із сплати боргу у розмірі 341 250 грн., три проценти річних від простроченої суми, що становить 5329,50 грн., а також інфляційні нарахування у розмірі 19 110 грн., загальна сума заборгованості становить 365690 грн.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 1820грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (Харківська область, Дергачівський район, с. малі Проходи вул.. Центральна, 38) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 365 690 (триста шістдесят пять тисяч шістсот девяносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 910 (девятсот десять) гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: