У х в а л а

04 жовтня 2011 року Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Подільської сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Зазначена заява за своїм змістом та формою не відповідає вимогам ст. 119, ЦПК України, оскільки:

В порушення п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину справи, або наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 самовільно захопила біля її будинку земельну ділянку близько 2 метрів, яка у минулому належала її батькові ОСОБА_3 і в добровільному порядку не бажає ї повернути. На захист свого порушеного права позивач у позовній заяві посилається на ряд статей Земельного Кодексу України які регулюють захист прав на земельні ділянки їх власників.

Відповідно ст.126 Земельного кодексу України документами, що посвідчують право (право власності, право постійного користування) на земельну ділянку є державний акт, проте позивачем не зазначено та не представлено жодного документу, який би посвідчував її право (право власності, право постійного користування) на спірну земельну ділянку, зокрема свідоцтво про прийняття спадщини. Натомість долучено лише копію свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах з фотокопії якої нічого не видно.

Крім того відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судами вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності і користуванні громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Разом із тим Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів, щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази щодо розміру виділеної земельної ділянки, місця її розташування, незрозуміло чи звертався користувач земельної ділянки з приводу спірного користування земельною ділянкою до органів місцевого самоврядування так як не представив документів щодо володіння та користування земельною ділянкою що належала її батькові.

В порушення вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України, позивачем не представлено оригіналу квитанції про сплату витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи, які відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 повинні становити у розмірі 37 гривень.

Крім того суд звертає увагу на те, що Підволочиським районним судом неодноразово поверталась вказана позовна заява для усунення виявлених у ній недоліків з вищезазначених підстав, однак жодного разу були позивачем залишені поза увагою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України,

У X В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Подільської сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, залишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів з часу отримання вказаної ухвали суду.

У випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява буде вважатись не поданого і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя