Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В. при секретарі Лизі Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ВГІРФО Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області, в якому з урахуванням уточнених вимог просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 63 по вул. Леніна, у с. Пашківка Макарівського району Київської області, посилаючись на те, що вказаний будинок був придбаний за її особисті кошти, є її особистою власністю, а відповідач з 2007 року, фактично утворивши нову сімю з ОСОБА_3, у вказаному будинку не проживав, витрат по сплаті комунальних послуг не ніс.
В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечив. Допитаний у якості свідка відповідач зазначив, що будинок № 63 по вул. Леніна, у с. Пашківка Макарівського району Київської області був придбаний частково за кошти від продажу попереднього будинку, що належав позивачу та відповідачу на справі спільної сумісної власності, так і за позичені кошти, в тому числі у його матері. Пізніше він з кожної заробітної плати віддавав борг частинами по 300 грн. Щодо тривалого не проживання у вказаному будинку пояснив, що час від часу приходить до спірного будинку, спілкується з дітьми, ночує там. В зазначеному будинку в його кімнаті залишилися його особисті речі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є рідною сестрою позивача, показала, що відповідач під час проживання в спірному будинку вживав спиртні напої, вів аморальний спосіб життя, з 2007 року, утворивши нову сімю з ОСОБА_3, проживає у неї, у спірному будинку не проживає. Іноді ночував в спірному будинку, проте його ніхто не запрошував, він сам приходив в нетверезому стані та лягав спати. Щодо коштів, за які було придбано будинок пояснила, що частину коштів було виручено від продажу попереднього будинку, а частину позичала мати її та позивача. Всі речі, що є у будинку є речами її сестри та дітей, що відомо як їй та к її чоловіку, оскільки позивач неодноразово зверталася за допомогою по господарству.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка мати позивача - ОСОБА_6 пояснила суду, що кошти на придбання будинку вона позичала дочці. Відповідач з її дочкою не проживає з 2007 року і з цього приводу вона неодноразово зверталася до відповідача щоб той виписався з спірного будинку, оскільки створив нову сімю, в ньому не проживає, її донька має сплачувати за нього рахунки за комунальні послуги. Відповідач іноді приходить спілкуватися з дітьми, ночує в спірному будинку, коли приходить в нетверезому стані.
Заслухавши сторін, свідків дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
19.06.1993 року між позивачем та відповідачем виконкомом Пашківської сільської ради було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, Катерину ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження наявні в матеріалах справи).
Позивач за договором купівлі-продажу від 07.03.2002 року придбала житловий будинок № 63 по вул. Леніна у с. Пашківка Макарівського району Київської області. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу ОСОБА_7 (зареєстровано в реєстрі за № 317), а також 05.04.2002 року зареєстровано в Макарівському бюро технічної інвентаризації.
Шлюб між сторонами було розірвано 28.07.2010 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ок № 070868.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 17.09.2010 року в будинку № 63 по вул. Леніна в с. Пашківка проживають позивач та її діти. Відповідач в будинку не проживає з 2007 року.
Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яким він володіє, користується, розпоряджається на власний розсуд.
Як зазначено у ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Разом з тим, відповідно до ч. 3,4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Таким чином оскільки будинок № 63 по вул. Леніна у с. Пашківка Макарівського району Київської області був придбаний сторонами під час шлюбу, він є спільною сумісною власністю подружжя незалежно віт того, що він зареєстрований на позивача. Доказів наявності винятків (договору чи закону) щодо правового статусу спільної сумісної власності позивачем не надано.
Посилання позивача на той факт, що вказаний будинок є її особистою власністю так як був придбаний за її особисті кошти судом не береться до уваги, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України).
Виходячи з зазначених норм, позивач та відповідач мають рівне право на володіння, користування і розпорядження спірним будинком як спільною сумісною власністю.
Посилання позивача та її представника на норми Житлового кодексу щодо визначення правового статусу відповідача як наймача жилого приміщення, та визнання його таким, що втратив право користування ним, спростовуються наведеними вище нормами та висновками суду.
Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 207, 212-215, 223 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.