Справа № 2-194/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2011 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О. М.

при секретарі - Чижевській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав і, будучи допитаним в якості свідка у відповідності зі ст. 62 ЦПК України, пояснив суду, що 25 січня 2011 року він та відповідач по справі уклали усний договір позики коштів. Згідно договору він передав відповідачу у борг кошти в сумі 4000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 29 січня 2011 року. Дане підтверджується розпискою відповідача.

У зазначений термін відповідач борг не повернув. Став уникати зустрічі з ним, на усні пропозиції повернути борг, відповідач повідомляв йому, що повернути борг не може, оскільки не має коштів.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 4000 гривень, судові витрати покласти на відповідача. Звільнити його від сплати судового збору, як потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС.

Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами.

Відповідач позов визнав повністю і, будучи допитаним в якості свідка у відповідності зі ст. 62 ЦПК України, пояснив суду, що 25 січня 2011 року він та позивач по справі уклали усний договір позики коштів. Згідно договору позивач передав йому у борг кошти в сумі 4000 гривень, які він зобов'язався повернути до 29 січня 2011 року. Дане підтверджується його розпискою.

У зазначений термін він не повернув позику в звязку з відсутністю у нього коштів. Проте, стверджує, що як тільки продасть гараж, то зразу ж поверне позику.

Не заперечує проти стягнення з нього позики в сумі 4000 гривень та судових витрат.

Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 25 січня 2011 року сторони по справі уклали усний договір позики 4000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 29 січня 2011 року. Дане підтверджується розпискою відповідача.

У зазначений термін відповідач борг не повернув. На усні пропозиції повернути борг, відповідач повідомляв позивачу, що повернути борг не може, оскільки не має коштів.

В звязку з цим позивач звернувся до суду.

У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, у відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між сторонами укладено договір позики 4000 гривень.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з пояснень сторін, допитаних в якості свідків, матеріалів справи вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 62, 88, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 1046 - 1047, 1048, 1049 - 1051 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав і, будучи допитаним в якості свідка у відповідності зі ст. 62 ЦПК України, пояснив суду, що 25 січня 2011 року він та відповідач по справі уклали усний договір позики коштів. Згідно договору він передав відповідачу у борг кошти в сумі 4000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 29 січня 2011 року. Дане підтверджується розпискою відповідача.

У зазначений термін відповідач борг не повернув. Став уникати зустрічі з ним, на усні пропозиції повернути борг, відповідач повідомляв йому, що повернути борг не може, оскільки не має коштів.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 4000 гривень, судові витрати покласти на відповідача. Звільнити його від сплати судового збору, як потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС.

Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами.

Відповідач позов визнав повністю і, будучи допитаним в якості свідка у відповідності зі ст. 62 ЦПК України, пояснив суду, що 25 січня 2011 року він та позивач по справі уклали усний договір позики коштів. Згідно договору позивач передав йому у борг кошти в сумі 4000 гривень, які він зобов'язався повернути до 29 січня 2011 року. Дане підтверджується його розпискою.

У зазначений термін він не повернув позику в звязку з відсутністю у нього коштів. Проте, стверджує, що як тільки продасть гараж, то зразу ж поверне позику.

Не заперечує проти стягнення з нього позики в сумі 4000 гривень та судових витрат.

Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 25 січня 2011 року сторони по справі уклали усний договір позики 4000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 29 січня 2011 року. Дане підтверджується розпискою відповідача.

У зазначений термін відповідач борг не повернув. На усні пропозиції повернути борг, відповідач повідомляв позивачу, що повернути борг не може, оскільки не має коштів.

В звязку з цим позивач звернувся до суду.

У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, у відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між сторонами укладено договір позики 4000 гривень.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з пояснень сторін, допитаних в якості свідків, матеріалів справи вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 62, 88, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 1046 - 1047, 1048, 1049 - 1051 ЦК України, суд,-

Головуючий:ОСОБА_3.