04.10.2011 Єдиний унікальний номер 2-2531/11
Справа №2-2531/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Коваленко А.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 05 серпня 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 11783,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі, з терміном повернення не пізніше 20 червня 2012 року.

Станом на 19 липня 2010 року заборгованість позичальника перед Банком складає 13079,64 доларів США, що в еквіваленті становить 103 326,53 грн., яка складається з:

-заборгованість за сумою кредиту 9 046,30 доларів США, що в еквіваленті складає 71463,96грн.;

-заборгованість за процентами по користуванню кредитом 3023,38 доларів США, що в еквіваленті складає 23884,10 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 631,78 доларів США, що в еквіваленті становить 4990,93 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користуванням кредитом 378,18 доларів США, що в еквіваленті складає 2987,54 грн.

В забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором 22 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого Поручитель зобовязався перед Банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Позивач змушений був звернутися до суду та просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість по кредиту у розмірі 103 3226,53 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача, діючий за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.

Представник відповідача, діючий за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Співвідповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Для допиту співвідповідача судом направлялось окреме доручення до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, однак допитати співвідповідача виявилось неможливим у звязку з неявкою ОСОБА_4 до суду.

У судовому засіданні сторони погодили справу розглядати без участі осіб, що не зявились.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 22 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 11783,00 доларів США, з терміном повернення не пізніше 20 червня 2012 року (а.с. 8-13).

Відповідно до п.п. 1.3.1 п.1.3 розділу 1 Договору за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,00% річних.

Відповідно до Заяви на видачу готівки № 11 від 22 червня 2007 року кредитні кошти були отримані ОСОБА_3 в сумі 11783,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складало 59504,15 грн. (а.с. 14).

Заборгованість відповідача перед банком, станом на 19 липня 2010 року заборгованість позичальника перед Банком складає 13079,64 доларів США, що в еквіваленті становить 103 326,53 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 9 046,30 доларів США, що в еквіваленті складає 71463,96грн.; заборгованість за процентами по користуванню кредитом 3023,38 доларів США, що в еквіваленті складає 23884,10 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 631,78 доларів США, що в еквіваленті становить 4990,93 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користуванням кредитом 378,18 доларів США, що в еквіваленті складає 2987,54 грн. (а.с. 16-28).

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

В забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором 22 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого Поручитель зобовязався перед Банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 15).

Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Про наявність заборгованості перед банком відповідачі повідомлялись за допомогою Досудової вимоги про повернення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22 червня 2007 року (а.с. 43).

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 103 326,53 грн.

Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1033,26 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 червня 2007 року в розмірі 103 326,53 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 9 046,30 доларів США, що в еквіваленті складає 71 463,96 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 3 023,38 доларів США, що в еквіваленті складає 23 884,10 грн. заборгованість по простроченим відсоткам; 7 978,47 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» державне мито в розмірі 1033,26 грн. (ОСОБА_2 тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (Сто двадцять гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 04 жовтня 2011 року, повний текст рішення складено 07 жовтня 2011 року.

Суддя В.С. Шавула