Справа №22-ц-288/11 27.01.2011 27.01.2011 27.01.2011
Справа № 22-ц-288 /2011р. Головуючий по 1 інстанції Стрєльніков Д.В.
Категорія 34 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Кулик О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2010 року за позовом

Приватного підприємства «Сузіря Стрільця»

до

ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

08 липня 2010 року приватне підприємство «Сузіря Стрільця» (далі ПП «Сузіря Стрільця») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Позивач вказував, що 29 січня 2010 року близько 09 год. 55 хвилин на автодорозі ОСОБА_2 Парутино - Очаків, в районі 164 км., з вини відповідача, який керуючи транспортним засобом САЗ 3507 не вжив заходів, щодо його прибрання з проїжджої частини в момент зупинки, чим порушив п. 15.14 Правил дорожнього руху України (далі-Правила) та допустив зіткнення з транспортним засобом «MITSUBISHI PAJERO» під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП, позивачу як власнику зазначеного автомобіля, була заподіяна матеріальна шкода, яка складається з 48 969 грн. 21 коп. вартості відновлюваних робіт, 650 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 760 грн. витрат за зберігання транспортного засобу, 99 грн. 98 коп. витрат, повязаних з розглядом адміністративної справи, 300 грн. за правову допомогу, а всього 50 779 грн. 19 коп. Також просив стягнути судові витрати.

Посилаючись на викладене, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи, що в скоєні ДТП також є вина водія транспортного засобу належного позивачу.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2010 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 48 969 грн. 21 коп. матеріальної шкоди, 650 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 507 грн. 79 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 50 247 грн. В інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду є незаконним та суд неповно зясував обстави справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну під час зіткнення джерел підвищеної небезпеки самим джерелом підвищеної небезпеки, кожного з їх володільців перед іншим із них вирішується за правилами ст.1166 ЦК України: майнова шкода, завдана одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2010 року ОСОБА_3 постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області визнано винним в вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст. 124 КУпАП порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (а.с. 14).

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Таким чином, постановляючи рішення, суд правильно виходив з того, що вина ОСОБА_3 доведена, а тому він повинен відшкодувати дійсну вартість витрат, понесених позивачем, внаслідок ДТП.

Тому, посилання в апеляційній скарзі на наявність вини позивача у скоєнні ДТП є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та позбавлені правового обґрунтування.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач не виявив бажання на повернення йому пошкоджених деталей, які підлягали заміні в автомобілі «MITSUBISHI PAJERO», або отримання їхньої вартості.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду, яке перевірялось в межах доводів апеляційної скарги, є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 301, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді