Справа № 22-ц-182/2011 Провадження № Головуючий у I інстанції Косач Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді ГОРОБЕЦЬ Т.В.,

суддів: СТРАШНОГО М.М., ОСТРЯНСЬКОГО В.І.

при секретарі Костюк Ю.Г.

за участю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2010 року про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „ Всеукраїнський фінансовий союз" від 26.07.2010 року у справі третейського суду за позовом публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу районного суду від 25.10.2010 року про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду від 26.07.2010 року по справі третейського суду№493-4/53/10 скасувати та ухвалити нове судове рішення, скасувавши рішення Постійно діючого третейського суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд , відмовляючи у задоволенні заяви, порушив п.5 ч.2 ст. 51 Закону України „Про третейські суди". Апелянт зазначає, що за змістом названої норми закону, суд мав скасувати рішення Постійно діючого третейського суду, оскільки він не був залучений до участі у справі, проте оскаржуваним рішенням про стягнення боргу з ОСОБА_4 - його дружини, порушено і його права. Так, на думку апелянта, договір поруки, укладений Банком з ОСОБА_4 без повідомлення про це його, як чоловіка останньої, може бути визнаний недійсним, виходячи з приписів ст. 60,63,65 СК України та ст.ст.368,369,316,317,319 ЦК України. Стягнувши заборгованість з ОСОБА_4, суд фактично, як вважає апелянт, стягнув заборгованість і з нього, оскільки особистого майна на таку суму відповідачка не має.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та справи третейського суду № 493-4/53/10, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що жодних підстав, зазначених у ст.51 Закону України „ Про третейські суди", які є вичерпними для скасування рішення третейського суду, по даній справі встановлено не було.

Доводи апелянта про те, що рішенням про стягнення в солідарному порядку на користь Банку заборгованості з ОСОБА_3 CO., як боржника за кредитним договором, ОСОБА_3 та ОСОБА_4- як поручителів, вирішене питання і про його права та обов'язки , не знайшли свого підтвердження в суді, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Судом встановлено, що договір поруки було укладено між Банком та ОСОБА_4 на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 Саме за цим договором поруки між Банком та ОСОБА_4 виникли зобов"язальні правовідносини. Стороною у цьому договорі ОСОБА_1 не був, питання про звернення стягнення на майно подружжя ОСОБА_1, яке є їх спільною сумісною власністю відповідно до положень ст. 60,63.65 СК України, оскаржуваним рішенням не розглядалось. Отже, рішення третейського суду про стягнення з солідарних боржників ОСОБА_2 CO., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, жодним чином не порушує права власності заявника ОСОБА_1, що свідчить про безпідставність заявлених ним вимог про скасування рішення третейського суду на підставі п.5 ч.2ст.51 Закону України „Про третейські суди" .

Суд першої інстанції повно та всебічно у обсязі, необхідному для вирішення справи, з"ясував всі обставини, вірно визначив характер спірних правовідносин та закон, який регулює ці правовідносини, правильно застосувавши його.

Доводи апелянта про незаконність рішення , виходячи з того, що наявні підстави для визнання договору поруки недійсним, не можуть прийматись до уваги, оскільки такі вимоги у встановленому порядку не розглядались судом, крім того, такі підстави для скасування рішень третейського суду не передбачені ст.51 Закону України „ Про третейські суди" .

Відповідно до ч.і ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу суду без змін, якщо ухвала постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314-315, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: