Справа № 2-248/2011
У Х В А Л А

іменем України

01 квітня 2011 р. м. Кам'янка-Дніпровська

Суддя Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що 07.06.1980 року вона взяла шлюб з ОСОБА_6 від якого у них народилися сини: ОСОБА_3О, ОСОБА_7 і ОСОБА_3 У 1995 році вони фактично припинили шлюбні відносини, однак шлюб у встановленому законом порядку не розривали. 25.11.2009 року після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина. Вона разом з їх спільними дітьми та ОСОБА_8 є спадкоємцями за законом першої черги і як зазначає у позові прийняла спадщину разом із сином ОСОБА_3. Просила суд встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини 25.11.2009 року в буд. № 108 по вул Кірова у с. Водяне, Кам'янсько-Дніпровського р-ну Запорізької області.

Дослідивши матеріали суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способом охорони цивільних справ у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Суб'єкт порушеного права може скаржитися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 3, 11, 31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 4 цього ж Кодексу є обов'язком суду.

ОСОБА_1, хоч і найменувала заяву позовною, однак заявила вимогу про встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини 25.11.2009 року в буд. № 108 по вул Кірова у с. Водяне, Кам'янсько-Дніпровського р-ну Запорізької області, з посиланням на ст.ст. 234, 235 ЦПК України, які закріплюють загальні положення спеціального виду цивільного судочинства - окремого провадження. Пукнт 5 ч, 2 ст. 234 ЦПК України до однієї з категорій цивільних справ, які розглядаються в порядку окремого провадження відносить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із ч. 2ст. 256 ЦПК України встановленя інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 цієї статті, у судовому порядку можливо лише тоді, коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пункт 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачає встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивач зазначає, що шлюб з ОСОБА_6 у встановленому законом порядку вони не розривали. В силу приписів ч. 1 ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання під час перебування у зареєстрованому шлюбі і це ніяк не впливає на їх можливість успадковувати майнові права та обов'язки один після одного, окрім випадків прямо передбачених законом (зокрема ч. 1 ст. 56, 119, 120 СК України, ст.ст. 1223, 1224 ЦК України). У встановленому законом судовому порядку режим окремого проживання подружжя між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 не встановлювався.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують

цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В силу приписів глави 7 Закону України «Про нотаріат»свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 р., якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриттюя спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що після свого звернення до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, особа може звернутися до суду із відповідною заявою лише за наявності постанови нотаріального органу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що частково або повністю відсутні документи необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку фактичного вступу у володіння спадковим майном. До того ж, згідно п. 24 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Окрім того, способи захисту цивільних прав та інтересів чітко визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких не міститься такого способу захисту порушеного права, який був обраний позивачем, а саме встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що законодавством встановлений інший порядок (окреме провадження), а не позовний, встановлення факту про який йдеться мова у позовній заяві. Порушене право позивача не підлягає судовому захисту в позовному порядку, оскільки воно не може бути захищено у обраний ОСОБА_1 спосіб, а ухвалене судом рішення на користь позивача не можливо було б виконати в примусовому порядку.

В силу приписів чинного законодавства України, суд у подібних випадках повинен відмовити у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК)

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення юридичного факту, з підстав що законодавством встановлений інший процесуальний порядок встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Роз'яснити ОСОБА_1, що вона має право звернутися до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвал' було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_9