Справа № 22-ц-4730/11 Головуючий у 1 інстанції: Сапіга В. П.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Бермес І.В., Мусіна Т.Г. Бермес І.В, ОСОБА_2

секретар Гордій У.М.,

особи які беруть участь у справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третьої особи Стрілківської сільської ради про усунення перешкод в користуванні пішохідним проходом та зобовязання до встановлення пішохідного містка,-

в с т а н о в и л а:

позивач ОСОБА_4. звернулась до суду 11.11.2008року з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні пішохідним проходом загального користування та демонтаж самочинно встановленої сітчато-металевої огорожі.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2008 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користування пішохідним проходом в с. Бережниця Стрийського району та демонтувати металево-сітчасту огорожу, що знаходиться в даному пішохідному проході. Відмовлено в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 щодо зобовязання на встановлення пішохідного містка за недоведеністю . Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 судові витрати.

Рішення оскаржила ОСОБА_3 Просить його скасувати в частині задоволення позову- зобовязання ОСОБА_6, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні пішохідним проходом в с. Бережниця Стрийського району та демонтажу металево-сітчастої огорожі, що знаходиться в даному пішохідному проході. В апеляційній скарзі вказує, що висновок суду щодо її проживання в якості наймача в с. Бережниця Стрийського р-ну не ґрунтується на доказах, так як відсутній письмовий договір найму житла. Вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, вважає себе неналежним відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення скарги.

Рішенням суду на підставі свідчень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, карти схеми-плану села Бережниця Стрийського району Львівської області встановлено, що з господарством ОСОБА_6 межує пішохідний прохід, який існує з 1960-х років, що веде до головної дороги села. У 2008році повінню було знесено місток через рівчак, а в липні 2008року відповідачами встановлено сітчасту огорожу, що перегороджує цей прохід. Тому суд дійшов до обґрунтованого висновку, на підставі ст.212 ЗК України, про порушення права позивача на користування проходом, що відноситься до земель населеного пункту загального користування.

Як встановлено судом, позивач звернулась до суду за захистом права користування земельною ділянкою проходом від її будинковолодіння поміж будинковолодіннями сусідів по справі до центральної дороги с.Бережниця. З Акту №11 обміру земельної ділянки, наданої для ведення особистого підсобного господарства від 16.01.1998року (а.с.5), схеми розміщення земельних ділянок с.Бережниця (а.с.33) вбачається, що спір виник через огородження проходу між будинковолодіннями ОСОБА_6 ОСОБА_9.

Сільський голова ОСОБА_5, представник третьої особи по справі, визнав обставини, за якими спірний прохід відноситься до земель загального користування сільської громади.

Статтею 20 Земельного Кодексу України передбачено порядок встановлення та зміни цільового призначення земель. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки

Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. А порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, як передбачено ст.21 ЗК України, є підставою для притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється, згідно ст.39 ЗК України, відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Земельні ділянки громадянам України для обслуговування житлових будинків надаються за рішенням органу місцевого самоврядування у власність чи в користування в межах норм, встановлених цим Кодексом.

Апелянт наводить доводи скарги, за якими проходом сусіди не користувались, а оскільки він межує з земельною ділянкою яка належить до придбаного нею в ОСОБА_6 у 2009році житлового будинку, вирішила обгородити будинковолодіння, приєднавши колишній прохід до земельної ділянки, що перебуває у її користуванні для обслуговування будинку, хоча документів про право користування чи власності на земельну ділянку не оформила. ОСОБА_3 визнала, що рішення про передачу їй у власність чи користування обгородженої земельної ділянки не приймалось.

Зважаючи на встановлені обставини справи та докази, колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність усунення порушення права позивача на користування землями загального користування, позначеному на карті (плані) селі як прохід між будинковолодіннями ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (ОСОБА_3), шляхом зобовязання не чинити перешкоди в користуванні таким проходом та демонтувати металево- сітчасту огорожу, що перегороджує цей прохід.

Колегія суддів відкидає доводи скарги щодо неповного зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права як необґрунтовані. Апелянт є належним відповідачем. Апеляційний суд погоджується з мотивами рішення суду першої інстанції, оскільки відповідачем ОСОБА_3 визнано обставини встановлення огорожі нею у 2008році, не представлено та судом не здобуто доказів виділення земельної ділянки у користування чи власність для обслуговування житлового будинку, що належить їй на праві власності за договором 2009року, що давало б їй право вчиняти дії по обгородженню виділеної у передбаченому законом порядку земельної ділянки. Не оформлення права користування житловим будинком договору оренди чи найму, що належав ОСОБА_6, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції правового значення не має.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому колегія судді вважає вимоги ст.213 ЦПК дотриманими.

У апеляційному порядку визнавши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі недоліки у розгляді справи не вплинули на суть ухваленого рішення, апеляційний суд згідно зі статтею 308 ЦПК ухвалою відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 12 Про судову практику розгляду цивільних справ апеляційний суд враховує, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, на підставі ст.308 ЦПК, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, визнавши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, п.1ч.1ст.314, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третьої особи Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Шумська Н.Л.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_2