АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Городничої В.С.,

суддів: Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі: Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосппостзбут на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосппостзбут (третя особа директор Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосппостзбут ОСОБА_3) про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що її було звільнено з TOB Комунгосппостзбут 30 червня 2009 року, але при звільнені не виплачено заробітну плату. На день звільнення заборгованість по заробітній платі становить 2178,88 грн. Рішенням суду від 25 серпня 2010 року на її користь було стягнуто цю суму заборгованості, однак станом на 27 липня 2011 року вказана заборгованість їй не виплачена, а тому за весь час затримки розрахунку просить стягнути на її користь середній заробіток. В звязку з даними обставинами відповідачем їй завдано моральну шкоду, оскільки неправомірні дії відповідача тривають по день розгляду справи, завдають їй моральних страждань, призводять до вимушених змін у її життєвих та професійних стосунках, нормальних життєвих звязках з оточуючими її людьми.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2011 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивачки середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2010 року по 27 липня 2011 року в сумі 13952,64 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ Комунгосппостзбут посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевiривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегiя суддiв вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних пiдстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 30 червня 2009 року була звільнена з TOB Комунгосппостзбут. За рішенням Покровського районного суду від 25 серпня 2010 року з відповідача стягнуто на користь позивачки заробітну плату в сумі 2178,88 грн. За цим рішенням позивачка ОСОБА_2 відмовилась від позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди за період з 07 грудня 2004 року по 07 квітня 2010 року (а.с.4), що також підтверджується копією її позовної заяви про часткову відмову від позову (а.с.42-44).

Як видно з відповіді ДВС Покровського РУЮ № 7946/3 від 18 липня 2011 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 не виплачена (а.с.77-78).

З довідки ТОВ Комунгосппостзбут від 25 липня 2011 року видно, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 44,72 грн. та заборгованість по заробітній платі їй не виплачена (а.с.81).

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно положень ст. 23 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що всупереч вказаним норм закону, відповідачем безпідставно не виплачено позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки при постановленні рішення суд не прийняв до уваги вимоги ст.233 КЗпП України, яка передбачає, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, що позивачкою і було зроблено і рішенням Покровського районного суду від 25.08.2010 року на її користь стягнуто нараховану заробітну плату у сумі 2178,88 грн. При розгляді цієї справи позивачка відмовилася від позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суд не звернув уваги, що норма ч.2 ст.233 КЗпП України(щодо відсутності обмеження буд-яким строком на звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати) не поширюється на вимоги про стягнення заробітної плати на підставі ст.ст.116,117 КЗпП України. Судом не прийнято до уваги розяснення Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року про те, що у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, на момент звернення до суду з даним позовом позивачкою пропущено встановлений законом строк, питання про його поновлення нею не ставилось, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а рішення суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачці в її позовних вимогах.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосппостзбут задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2011 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в її позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосппостзбут (третя особа директор Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосппостзбут ОСОБА_3) про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: