Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

у складі: головуючого Старовойта ГС.

суддів Заполовського В.Й., Павицької Т М.

з участю: секретаря судовогозасіданняПеклін Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом Кредитної спілки „Істок до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 4 листопада 2010року

встановила:

У травні 2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і змінивши позовні вимоги просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 3298 грн. 53 коп та 8475 грн. 27 коп. процентів за користування кредитом, а всього - 1 1773 грн. 80 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 28 серпня 2007 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 5000 грн. зі сплатою 23,5 % річних і строком погашення кредиту - 28 серпня 2008 року, однак позичальник умов договору не виконує, позику та відсотки за користування кредитними коштами не сплатив. Крім того, 28 серпня 2007 року позивач уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався перед позивачем відповідати по зобовязанням ОСОБА_1, які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 4 листопада 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 3298 грн. 53 коп. заборгованості по кредиту та 8475 грн. 27 коп. процентів за користування кредитом, а всього - 11773 грн. 80 коп. і судові витрати по справі.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить це рішення суду змінити в частині стягнутої на користь позивача суми заборгованості. Апелянт посилається на безпідставне збільшення позивачем відсоткової ставки по кредиту.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 651, 652, 654 ЦК України зміна договору, зокрема, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, допускається лише за згодою сторін і вчиняється в такій самій формі, що й договір.

Крім цього, згідно із вимогами Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість продукту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року сторони уклали кредитний договір, за яким відповідачу ОСОБА_1 видано кредит у сумі 5000 грн. З кінцевим строком погашення 28 серпня 2008 року зі сплатою 23,5 % річних. Цей договір забезпечено договором поруки від 28 серпня 2007 року, укладеним між позивачем і відповідачем ОСОБА_2

Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобовязань по договору кредиту утворилася заборгованість по кредиту в сумі 3298 грн. 53 коп. та заборгованість по сплаті процентів за користування в сумі 8475 грн. 27 коп., яка нарахована позивачем відповідно до умов п 3.4 кредитного договору, на підставі якого процентну ставку збільшено в 4 рази до 94 % річних.

Відповідач ОСОБА_2 своїх зобовязань по договору поруки не виконує.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо законності дій відповідача по підвищенню процентної ставки, оскільки це підвищення відбулося в односторонньому порядку і не у встановленій законом формі, тобто в порушення вимог ст. ст. 651, 652 і 654 ЦК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості слід змінити і зменшити суму стягнення з 11773 грн. 80 коп. до 3168 грн. 97 коп., тобто суми заборгованості, яка розрахована виходячи з процентної ставки по кредиту в розмірі 23,5 % річних. Відповідному зменшенню підлягає і сума судового збору.

В частині стягнення 54 грн. за розрахунково-касове обслуговування позивачу слід відмовити, оскільки відшкодування такого виду судових витрат положеннями ст. 79 ЦЛК України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 4 листопада 2010 року в частині стягнення заборгованості змінити і зменшити суму стягнення з 11773 грн. 80 коп. до 3168 (трьох тисяч ста шістдесяти восьми) грн. 97 коп.

В частині стягнення судових витрат та 54 грн. за розрахунково-касове обслуговування рішення скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки „Істок по 25 грн. 50 коп сплаченого судового збору і по 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення з кожного.

У задоволенні позову про стягнення 54 грн, за розрахунково-касове обслуговування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді