Справа № 2-264/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2011 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого - судді Скорик С.А.,

при секретареві - Лугіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна, зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу автомобіля дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до суду в якому посилаються на те, що вони є рідними сестрами. Їх батьком є ОСОБА_6, який помер 27.06.2010р.

Батько мав автомобіль ВАЗ 2109, д/н. 422-66 ХО, який він передав відповідачам для тимчасового користування, надавши їм нотаріально посвідчену довіреність.

Вважають, що відповідачі зі смертю батька втратили право користування автомобілем, у зв'язку з чим просять суд витребувати автомобіль у відповідачів та передати цей автомобіль їм, як спадкоємцям та витребувати довіреність на підставі якої відповідачі користувалися транспортним засобом.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачі позов не визнали та надали зустрічну позовну заяву, в якій посилаючись на ч.2 ст. 220 ЦК України, просили суд визнати дійсним договір купівлі - продажу автомобіля ВАЗ 2109, рік виготовлення 1992р., двигун № НОМЕР_1, кузов № ХТА210900N1019910, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки між сторонами фактично було укладено договір купівлі - продажу вищевказаного автомобілю, що підтверджується особистою розпискою ОСОБА_6

З пояснень сторін, досліджених матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.02.2007р., за ОСОБА_6 визнано право власності на автомобіль НОМЕР_3, 1992 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № ХТА210900N1019910. Реєстраційні документи на ОСОБА_6 на транспортний засіб в органах ДАЇ не отримував та продовжував керувати автомобілем на підставі раніше отриманої довіреності від ОСОБА_7

На підставі довіреності, яку він отримав 11.07.2007р. від ОСОБА_7, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, передоручив надані йому повноваження ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме керувати та розпоряджатися (продати, поміняти, здати в оренду) автомобілем ВАЗ 2109 1992р. випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № ХТА210900N1019910, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстровано за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, надавши йому довіреність від 18.06.2010р., при цьому написавши розписку, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, з якої вбачається, що він уклав договір купівлі - продажу та передав автомобіль ВАЗ 2109, д/н. 42266 ХО ОСОБА_3, за що отримав 7 (сім) тисяч гривень.

Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги про визнання договору купівлі - продажу спірного автомобіля дійсним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються на ч. 2 ст. 220 ЦК України. Однак суд вважає, що відповідачами - позивачами, обрано невідповідний спосіб захисту своїх цивільних прав і інтересів, оскільки визнання договорів дійсними на підставі ч. 2 ст.220 ЦК України, стосується договорів, які підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню згідно із законом, тому норма права на яку посилаються відповідачі - позивачі не може застосовуватись для визнання договору дійсним, який за законом не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, що має місце у даному випадку.

Крім того торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, повинна здійснюватися відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції № 228 від 31.07. 2002р. та Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998р., з подальшими змінами, які відповідно до п.2 обов'язкові для всіх юридичних і фізичних осіб - власників транспортних засобів, і якими встановлений перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновків, що зустрічні позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Щодо первісних позовних вимог позивачів - відповідачів про витребування у відповідачів автомобіля ВАЗ 2109, д/н. 42266 ХО для передачі їм, як спадкоємцям власника автомобіля, суд виходить з того, згідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, як то визначено ст. 318 ЦК України.

Предметом цього позову є вимога позивачів до відповідачів про витребування майна. Зазначенні позивачем підстави повинні підтверджувати право власності (інше суб'єктивне право титульного володільця) позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Для підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права на витребуване майно останній повинен надати суду відповідні докази ( наприклад правовстановлюючий документ на нерухомість, свідоцтво про право на спадщину, договір та інше). Інакше кажучи позивачами за позовом про витребування майна можуть бути власник майна, особа, яка має право на це майно за договором чи законом (наймач, орендар майна, або опікун, піклувальник тощо), а також добросовісний володілець цього майна.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі за первісним позовом є доньками померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження I -АВ № 259610 та I - КГ 366234, то б то є спадкоємцями першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, та в визначений законом строк звернулися до III Херсонської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_6 Однак на день розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом позивачам не видавалось, що підтверджується довідкою з III Херсонської державної нотаріальної контори № 170/01 - 16 від 09.02.2011р., а сам факт звернення до нотаріальної контори не визначає те, що позивачі набули суб'єктивне право на звернення до суду з зазначеними в позові вимогами.

За таких обставин суд приходить до висновків про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10, 60, 212- 215 ЦПК України, ч. 2 ст. 220 ЦК, ст.400 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу автомобіля дійсним - відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Херсонської області, протягом десяти днів після проголошення, через Комсомольський районний суд м. Херсона.

СуддяОСОБА_8