АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
№22-ц -500/ 11. Головуючий 1 інстанції
Категорія: сімейні поділ майна подружжя ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Міненкової Н.О.

ОСОБА_3

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА:

24 жовтня 2008 року позивач звернувся у суд з позовом в якому на підставі ст. 60, 69-70 СК України просив поділити набуте у шлюбі з відповідачем майно та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку , розташованого за адресою : м. Південне, вул.. Радянська 35 ,Харківського району Харківської області та автомобіль марки «Шевроле _ Тракер». 1991 року випуску державний номер НОМЕР_1,залишивши автомобіль йому та сплативши відповідачу 5000 грн. 1/2 частини його вартості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 25.11.2000 року з відповідачем ОСОБА_4 перебуває у шлюбі та в період шлюбу ними придбане зазначене вище майно , яке належить їм на праві спільної сумісної власності та частки у майні їх є рівними. ( а.с.3-4).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2010 року позовна заява ОСОБА_5 в частині розподілу автомобіля марки «Шевроле _ Тракер». 1991 року випуску державний номер НОМЕР_1 на підставі п.5 ст. 207 ЦПК України, залишена без розгляду.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач, в особі свого представника, підтримав позовні вимоги позивача з зазначених вище підстав.

Відповідач, в особі свого представника, позовні вимоги позивача не визнала, свої заперечення обгрунтовувала тим, що спірний будинок є особистої власністю відповідача, оскільки придбаний за кошти, які були отримані нею від продажу восени 2003 року квартири, належала відповідачу до шлюбу.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_5, задоволені. За ним визнано право власності на 1/2 частину зазначеного вище житлового будинку.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення суду та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам . Апелянт також зазначає на відсутність доказів, які б свідчили, що спірний житловий будинок придбаний за спільні кошти подружжям ,а також на те, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив їй в прийнятті до розгляду її зустрічного позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При цьому судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується що сторони в період з 25 листопада 2000 року по 29 січня 2009 року знаходились у шлюбі.

Судом також встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та відповідачем не спростовано,що спірний житловий будинок був придбаний на ім »я відповідача в період шлюбу , а саме : 01 жовтня 2003 за договором його купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

Згідно до вимог ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу , крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності.

За змістом , вказана норма права створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що позивач не зобов»язаний доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Таким чином, обов»язок доказування тієї обставини, що спірний будинок придбаний хоча і в шлюбі , однак за особисті кошти, ч.2 ст. 60 СК України покладає на відповідача.

В ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідач, заявляючи про те, що спірний житловий будинок, хоча і був придбаний в період шлюбу з позивачем , однак придбаний за її особисті кошти, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України доказів на підтвердження своїх доводів, суду не надала.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об»єктом спільної сумісної власності сторін та на підставі ст. 70 СК України частки сторін у зазначеному майні подружжя, є рівними .

Суд першої інстанції також обгрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на підтвердження своїх заперечень, на продаж нею 08 жовтня 2003 року 1/2 частини квартири № 10 в будинку № 60 по пр -ту Перемоги в м.Харкові, оскільки вказану квартиру було придбано 26 вересня 2003 року, тобто в період шлюбу з позивачем ( а.с.107-108).

Суд першої інстанції також обгрунтовано не взяв до уваги твердження відповідача щодо купівлі спірного домоволодіння за гроші , які вона отримала внаслідок продажу нею квартири АДРЕСА_1, 1/2 якої їй належала на праві власності до шлюбу, оскільки договір купівлі продажу вказаної квартири був укладений відповідачем 08 жовтня 2003 року, тобто після купівлі спірного житлового будинку. Згідно ж до п.2 договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями , розташованого в м. Південне , Харківського району по вул. Радянській № 35 від 01 жовтня 2003 року, гроші за продаж спірного житлового будинку отримані продавцем повністю до підписання цього договору, тобто до продажу відповідачем 1/2 частини зазначеної квартири ( а.с.41-42).

Судова колегія також вважає безпідставними доводи відповідача про те, що гроші на купівлю спірного будинку вона отримала в борг, а після продажу зазначеної вище квартири їх повернула , оскільки достовірних доказів того, що вона отримувала в борг грошові кошти , а також повернула їх із грошових коштів, отриманих від продажу 1/2 частини належної їй до шлюбу АДРЕСА_2 , вона суду не надала, а наявність у неї розписок про отримання боргу, вказані доводи не підтверджує, оскільки згідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інші доводи, викладені ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.303, 304, 308, 313, 315, 319, 218 ЦПК України судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2010 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :