Справа № 2-6941/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.

при секретарі Біжко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «страхова компанія «АХА Страхування`про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд: стягнути з ПАТ «СК «АХА Страхування» на його користь:

- суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено`від 16 липня 2009 року №1247-а/09дз у розмірі 25 456,20 грн;

- витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у сумі 700 грн.;

- 5 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди;

- судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки вважав, що посилання позивача на фактичні обставини справи, їх юридичну кваліфікацію, а також надані позивачем докази свідчать про необґрунтованість позову, просив суд у його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

16 липня 2009 року між ПAT «СК Страхування`та Лапіним В.В. було укладено договір страхування №1247-а/09дз, за яким було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, автомобілем 107», д/н НОМЕР_1 .

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 06.07.2010 року ПAT K Страхування`отримало повідомлення, в якому страхувальник зазначав, що 05.07.2010 року приблизно о 17 годині 00 хвилин «під час сильного дощу в автомобіль потрапила та почала накопичуватися вода. При спробі виїхати на сухе місце вода потрапила у моторний відсік, спрацювали дві подушки безпеки. В компетентні органи не звертався».

Відповідно до п.23.1.2 договору, в разі настання передбаченої п.20.2 договору події, страхувальник зобов`язаний негайно, як тільки стане можливим повідомити про настання події компетентні органи, страховика або його представника, а також викликати відповідні компетентні органи.

Але, як вбачається з матеріалів страхової справи, до компетентних органів для фіксації настання заявленого випадку ОСОБА_1 не звертався, що свідчить про порушення умов договору та унеможливлює визначити яким чином та за яких обставин виникли збитки, оскільки відсутні документи, в яких зафіксовано причини пошкодження застрахованого транспортного засобу.

Судом встановлено, що за умовами договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п.20.2, які носять ознаки ймовірності та випадковості (п.20.1), до них, відносяться:

п.20.2.1 «Викрадення»;

п.20.2.2 «Збитки внаслідок ДТП»- будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП;

п.20.2.3 «Збитки внаслідок інших подій»- викрадення окремих складових частин транспортного засобу чи додаткового обладнання (вказаного в п.6 договору), а також пошкодження або знищення (повна загибель) транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання (вказаного в п.6 договору) внаслідок протиправних дій третіх осіб; пошкодження або знищення (повна загибель) транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання (вказаного в п.6 договору) внаслідок стихійного лиха (бурі урагану, смерчу, повені, затоплення, паводку, зливи, граду, селю, землетрусу, зсуву, оповзню, осідання ґрунту, обвалу, лавини, незвичайних для даної місцевості морозів та великих снігопадів, дії підґрунтових вод, шторму, цунамі, удару блискавки та інших надзвичайних явищ природи), пожежі або вибуху, нападу тварин, падіння предметів на транспортний засіб (дерев, снігу, льоду, стовпів, рекламних щитів та ін.), попадання каміння або інших предметів, що вилетіли з-під коліс транспортного засобу, зовнішнього фізичного впливу інших випадкових, раптових та непередбачуваних подій (окрім вказаних в п.п.20.2.1, 20.2.2. договору), якщо такі події не є виключенням із страхових випадків згідно з умовами цього договору (розділ 26).

Судом встановлено, що 06 липня 2010 року ОСОБА_1 надіслав страховій компанії заяву, в якій вказує, що збитки, спричинені пошкодженням його автомобіля, завдані внаслідок сильних опадів, підтоплення та посилається на довідку Дніпропетровського обласного центру з гідрометеорології №04.27/416 від 02.09.2010 року. Таким чином, позивач кваліфікував подію як стихійне лихо за ризиком «Збитки внаслідок інших подій».

Судом встановлено, що вказана довідка №04.27/416 від 02.09.2010 р. не дає підстав кваліфікувати заявлений випадок як страховий за ризиком «Збитки внаслідок інших подій» - стихійне лихо, оскільки не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між стихійним явищем та пошкодженнями. Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 07.07.2010 p., рахунку-фактури №ЗП-0000804 від 12.08.2010 р. отримані пошкодження не є наслідком стихійного явища, а є наслідком спрацювання подушок безпеки, що слідує з характеру та локалізації пошкоджень.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, «дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки».

Таким чином, подія, що сталася з застрахованим транспортним засобом, не може бути кваліфікована як «Збитки внаслідок інших подій», та на підставі наявних у справі документів та діючого законодавств, кваліфікується як дорожньо-транспортна пригода за ризиком «Збитки внаслідок ДТП».

Відповідно до п. 24.1.4 договору для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру завданих збитків страхувальник зобов`язаний надати страховику у разі настання страхової події за ризиком «Збитки внаслідок ДТП`довідку ДАІ про ДТП, встановленої форми тощо.

Судом встановлено, що до компетентних органів для фіксації настання заявленого випадку страхувальник не звертався (про що безпосередньо зазначено ОСОБА_1 в повідомленні про подію) та відповідних підтверджуючих документів не надавав, а також не повідомив страхову компанію про подію за номером телефону, який вказаний в договорі, що свідчить про порушення обов`язків, передбачених п.п.23.1.2, 24.1.4 договору, у зв`язку з чим страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування (п.26.4.6).

Судом встановлено, що звернення до компетентних органів є обов`язком страхувальника, який він повинен виконувати незалежно від причин настання випадку та його кваліфікації.

На підставі зазначеного, керуючись умовами договору, страховиком було прийнято рішення про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування за заявленою подією, про що було повідомлено страхувальника листом №3155/1/ЦВ-10 від 15.10.2010 р.

Судом встановлено, що ПAT «СК Страхування`було у повному обсязі та відповідно до умов договору врегульовано випадок, який стався 05.07.2010 р. в м.Дніпропетровську на вул.Залізнодорожній, 4 з автомобілем 107», д/н НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що позивач звертався до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України стосовно законності відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування за заявленою подією від 05.07.2010 року. Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України, проаналізувавши всі документи по справі, підтримало правомірність відмови страхової компанії та законність позиції відповідача, що зазначено у листі вих.№10043/42-12 від 14.12.2010 року.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про страхування», страхування наземного транспорту є добровільним видом страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування.

Таким чином, при укладенні сторонами договору страхування за взаємною згодою між страхувальником та страховиком були визначені конкретні умови договору, в тому числі право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі ненадання оригіналів документів, які перелічені в п.24.1 договору страхування. Позивач мав можливість ознайомитися з усіма умовами договору страхування під час його підписання та, у випадку непогодження з деяким пунктами, висловити свою думку з цього приводу чи в подальшому ініціювати внесення, змін до договору страхування та передбачити негативні наслідки в частині відмови у разі невиконання договірних зобов`язань, чи відмовитися від підписання договору страхування.

В судовому засіданні встановлено, що на день розгляду справи, автомобіль 107», д/н НОМЕР_1 , не відремонтовано, на пропозицію суду провести автотехнічну судову експертизу з метою встановлення причин пошкодження представник позивача категорично відмовився.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає можливим у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «СК «АХА Страхування`в частині стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено`від 16 липня 2009 року №1247-а/09дз у розмірі 25 456,20 грн. за вищевказаними обставинами відмовити.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування мора льної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

Ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", та ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду як таку, що полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Згідно із п. З Постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, з огляду на відсутність в діях ПАТ «СК «АХА Страхування`порушень вимог договору страхування, правил та діючого законодавства, дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «страхова компанія «АХА Страхування`про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: