Справа № 2-1745/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

01.09.2011року. Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л., позивача, відповідача , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,Бердичівської міської ради про визнання права власності на будівлю за набувальною давністю ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачем заявлено зазначені вимоги з тих підстав, що він від народження і по теперішній час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проте не має змоги оформити право вланості на нього. Вказаний будинок належав на праві власності їх матері. Він і відповідач від прийняття спадщини після її смерті відмовились , а брат ОСОБА_3 спадкові права не оформив, помер в 2006 році.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2проти позову не заперечив. Ствердив, що брат постійно від народження проживає в будинку їх нині покійних батьків , йому потрібно оформити право власності на будинок, який був збудований в 30-х роках минулого століття.

Представник відповідача - Бердичівської міської ради в судове засіданняне з"явився, подав заяву про слухання справи в його відсутність, щодо позову не заперечив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004р., а пунктом 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюється, також, на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 01.01.2001р.

Беручи до уваги, що предметом позову у даній справі є визнання права власності на спірне майно за набувальною давністю, суду насамперед необхідно встановити:

- момент виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння;

- характер володіння (добросовісне, недобросовісне);

- обставини справи, за якими виникло володіння спірним майном й чи підпадає це володіння під ознаки безтитульного (незаконного) володіння;

- юридичний статус спірного майна, а саме, чи є це майно чужим для позивача.

- особу, яка є власником спірного майна.

Судом встановлено, що право власності на жилий будинок № 27 по вул.Ватутіна в м.Бердичеві , зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 9.06.1952 року (а.с.8, спадкова справа № 203/88. ). ОСОБА_4 померла 8.02.1988 року , позивач та відповідач ОСОБА_2 є її синами, вони від прийняття спадщини після смерті матері відмовились на користь ОСОБА_3, який помер 15.08.2006 року, право власності на спадкове майно ним не оформлено у встановленому законом порядку ( а.с.9, спадкова справа № 203/88).

Як свідчать матеріали справи, строк володіння нерухомим майном позивачем складає більше десяти років,причому таке володіння відбувалось відкрито та з відома відповідачів.

Факт відкритого та безперервного володіння спірним майном позивачем з 24.08.1977 року по теперішній час сторонами не оспорюється. визнається відповідачами, а також підтверджується, довідками про реєстрацію та постійне проживання позивача в будинку (а.с.10,17).

Наведене свідчить про те, що позивач добросовісно заволодів спірним майном і з 1977 року, відкрито та безперервно ним користувався увесь цей час, в тому чсилі і з 1988 року після відкриття спадщини на спадкове майно.

Крім того, сторонами не надано належних доказів того, що будь-яка інша особа заявила свої права на це нерухоме майно шляхом предявлення відповідного позову.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони.Відповідачем обставини, викладені в позові, жодним доказом не спростовані.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і позивач має право на визнання за ним права власності на будинок № 27 по вул.Ватутіна в м.Бердичеві.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,79,81,88, 214,215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,Бердичівської міської ради про визнання права власності на будівлю за набувальною давністю задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок № 27 по вул.Ватутіна в м.Бердичеві за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд .

Головуючий :