АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6046/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ 27 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді - Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі - Пантелеєвій Ю.О.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалася на те, що з відповідачем проживала однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з грудня 2003 року по серпень 2006 року.

26 серпня 2004 року позивач народила доньку ОСОБА_4, яка проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини. Їх неповнолітня донька навчається в школі, потребує постійної батьківської уваги й допомоги, а відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків.

За таких підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 120% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 01 січня 2010 року і до її повноліття, щомісячно.

Відповідач, у суді І інстанції, проти надання матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини не заперечував, розмір аліментів залишив на розсуд суду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року позов задоволено частково, з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, з 15 вересня 2010 року - дня предявлення позову.

З відповідача стягнуто судовий збір на користь держави державне мито в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Колегія суддів перевірила законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні данного спору, який виник між сторонами, суд І інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін, надав їм належну оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що в разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним зі способів виконання батьками обовязку з утримання дитини, є рішення суду про присудження аліментів в частці від доходу її батька (ч. 3 ст. 181 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони спільно проживали однією сімєю (були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки) без державної реєстрації шлюбу з грудня 2003 року по серпень 2006 року.

26 серпня 2004 року позивач народила доньку ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її народження І-КИ № 269647, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 31 серпня 2004 року (а.с. 3), в якому зазначено, що батьком дитини є - відповідач ОСОБА_3

Дитина проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, але немає офіційного місця роботи та офійної реєстрації за місцем прописки (а.с. 15, 18).

При вирішенні питання щодо розміру аліментів, колегія суддів враховує матеріальне становище відповідача, а також положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звернення з позовом про стягнення аліментів відбулося 15 вересня 2010 року, тому суд обґрунтовано визначив дату початку стягнення аліментів - день предявлення позову відповідно до вимог ч. 1 ст. 191, ст. 201 СК України.

Таким чином, посилання апелянта на ст. 184 СК України стосовно того, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, не може бути прийняте до уваги з урахуванням вищевказанних доводів.

На підставі викладеного, керуючися ст. ст. 180-182, 184, 191, 201 СК України, ст. ст. 11, 174, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

С у д д і: