АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2315/11
Головуючий по 1-й інстанції Шаповал Т.В.
Суддя-доповідач: Дорош А. І.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2011 року м.Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Кривчун Т.О.

при секретарі Зеленській О.І.

з участю

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Клєкти І.Т., ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Міністераства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави, Державного казначейства України про визнання порушеним права на отримання житлового приміщення та перерахунок коштів, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Дорош А.І. , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Міністераства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, Державного казначейства України про визнання порушеним права на отримання житлового приміщення та перерахунок коштів задоволено частково.

Визнано право ОСОБА_1 та членів його сім`ї дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 на отримання житлового приміщення порушеним.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просять вищевказане рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Міністерство оборони України перерахувати через Державне казначейство України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку за рахунок і в межах бюджетних асигнувань встановлених на утримання Міністерства оборони України, кошти в розмірі 407 780,00 грн. квартирно-експлуатаційному відділу м. Полтави для придбання житлового приміщення з житловою площею не більше 40,95 кв.м. в м. Полтаві та передати його у користування їх сім`ї, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряю законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 в період з 27.06.2002 року по 09.11.2005 року перебував на дійсній військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ( а.с.7).

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.10.2005 року № 460 ОСОБА_1 звільнений в запас за пунктом 63 підпунктом «Г» ( у зв`язу зі скороченням штатів).

Згідно наказу № 232 від 09.11.2005 року позивача відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України виключено із списків особового складу частини з 09.11.2005 року із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України в зв`язку із звільненням в наслідок реформування Збройних Сил України (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 240).

Задовольняючи вимогу про визнання права позивачів та їх малолітнього сина на отримання житлового приміщення порушеним, місцевий суд виходив з того, що ст. 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Відповідно до ч.1,2 ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців , які звільнюються у зв`язку зі скороченням чисельності Збройних Сил України в ході їх реформування , та членів їхніх сімей регламентуються Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» № 1763-ІУ від 15.06.2004 року. Згідно пункту 8 статті 1 вказаного вище Закону особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у звязку з реформуванням Збройних Сил України, надаються гарантії соціального захисту, а саме особи, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, протягом трьох років після звільнення забезпечуються житловим приміщенням у порядку, передбаченому законодавством, або мають право на одержання кредитів на індивідуальне будівництво чи придбання житла з погашенням їх за рахунок коштів Державного бюджету України. Зміни внесені до пункту 8 статті 1 зазначеного Закону , відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» в частині встановлення порядку забезпечення житлом відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» рішенням Конституційного Суду україни від 22 травня 2008 року « 10-рп/2008 р. визнано неконституційним, тому прийшов до вірного висновку, що в порушення вимог ст.1 ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та їх членів їхніх сімей» № 1763-ІУ від 15.06.2004 року позивачі до цього часу не забезпечені житловим приміщенням, в звязку з чим їх право на отримання житла у строки визначені вказаним вище Законом є порушеним.

Сторонами в цій частині судове рішення не оскаржено.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України перерахувати через Державне казначейство України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку за рахунок і в межах бюджетних асигнувань встановлених на утримання Міністерства оборони України, кошти в розмірі 407 780,00 грн. квартирно-експлуатаційному відділу м. Полтави для придбання житлового приміщення з житловою площею не більше 40,95 кв.м. в м. Полтаві та передати його у користування їх сім`ї, місцевий суд виходив з того, що позивачі не мають пріоритетного права на отримання житла та перерахунок коштів перед особами, які перебувають у черзі перед ними, надання їм житла у порушення цієї черговості призведе до порушення прав інших військовосмлужбовців, які перебувають в черзі на отримання житла попереду них, оскільки, відповідно довідки, виданою житловою комісією військової частини НОМЕР_1 23.03.2011 року № 18, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в військовій частині НОМЕР_1 складом сім`ї 3 особи в загальній черзі з 07.02.2003 року, а також в пільговій черзі позачергового одержання житла з 14.11.2005 року; як вбачається із списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Полтавському гарнізоні станом на 01.01.2011 року, ОСОБА_1 перебуває в черзі під № 570; згідно списку військовослужбовців Полтавського гарнізону КЕВ м. Полтава, які потребують позачергового поліпшення житлових умов станом на 01.01.2011 року ОСОБА_1 перебуває в черзі під № 194.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду в цій частині є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ст.3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та їх членів їхніх сімей» Кабінету Міністрів України визначено передбачати щороку у проектах ЗУ «Про державний бюджет України іфнансування окремим рядком програм із забезпечення житлом військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, осіб звільнених у запас або відставку. В той час ЗУ «Про державний бюджет», в тому числі на 2009-2011 роки, такого фінансування не передбачено. Тому військовослужбовці, які були звільнені у зв`язку з реформуванням ЗСУ, забезпечуються житлом на загальних підставах, з урахуванням пільг.

Згідно ст. 43 Житлового кодексу України та п.38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, надання їм жилих приміщень в Українській РСР, жилі приміщення тим, хто перебуває на квартирному обліку, надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщеньвизначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Пунктом 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, житло військовослужбовцям надається згідно з чергою. Черговістьнадання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Посилання позивачів на те, що надання житла лише в порядку черговості Закон не встановлює, не заслуговує на увагу, оскільки дійсно черговість військовослужбовців існує, позивачі не вказали виключних обставин, за яких мають пріоритетне право на отримання житла, сам факт звернення до суду не надає такої переваги.

Як встановлено колегією суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити, рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А. І. Дорош

Судді:

Копія