АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-4666/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 46 Доповідач суддя Можелянська З.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2011 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Можелянської З.М., суддів Ремеза В.А., Сіромашенко Н.В.,
при секретареві Костюк Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Синельниківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Старовишневецької сільської ради, служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу,-
в с т а н о в и л а :
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі, ухвалено про розірвання їх шлюбу з ОСОБА_2 та про визначення місця проживання двох малолітніх дітей разом з ним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення у частині визначення місця проживання дітей з батьком, посилаючись на невідповідність його вимогам закону. Рішення суду в частині розірвання шлюбу не оскаржене.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Позивач і відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2003 року (а.с.5). Від шлюбу у них народились: ОСОБА_4 - 06.05.2004р. та ОСОБА_5 - 02.12.2005р. (а.с. 6,7). Сімя проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбних відносин мати дітей ОСОБА_2 переїхала проживати у двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а діти залишилися проживати з відповідачем у тому ж будинку, де проживали раніше. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 29.03.2010р.,24.12.2010р. та акту соціального інспектування від 29.03.2010 р. діти проживають у гідних умовах та забезпечені усім необхідним (а.с.8,9,58). Згідно акту обстеження умов проживання від 5.08.2010р. ОСОБА_6 у вказаній квартирі фактично проживає з молодшою сестрою та зі своїм підопічним неповнолітнім братом (а.с.40,47). Батьки дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 офіційно не працевлаштовані, а батько дітей має підсобне господарство та земельні ділянки, у тому числі, для ведення особистого селянського господарства (а.с.44,78,80-83). Відповідач характеризується як уважний, добрий, відповідальний батько (а.с.45). За висновками органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Синельниківської райдержадміністрації Дніпропетровської області проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у їх інтересах доцільне разом з батьком ОСОБА_3 Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.160,161 СК України ухвалив рішення про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з батьком.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що залишення дітей разом з батьком суперечать їх інтересам. Проте в апеляційній скарзі не зазначається, у чому конкретно це виражається, не надано ОСОБА_2 таких уточнень і у судовому засіданні апеляційного суду. Не містять і матеріали справи доказів тому, що проживання дітей з батьком суперечить їх інтересам. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що через відповідача вона не має можливості приймати участь у вихованні дітей та бачитись з ними не впливають на вирішення одночасно з розірванням шлюбу батьків питання щодо визначення місця проживання дітей. Відповідно до вимог ч.2,3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на безперешкодне особисте спілкування з нею. У разі виникнення спору щодо участі у вихованні дітей він вирішується у порядку, передбаченому ст.158 СК України. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне зясування судом обставин справи є неконкретними та фактично зводяться до переоцінки доказів та до незгоди з їх оцінкою судом. Проте відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Суд першої інстанції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, обєктивного дослідження наявних у справі доказів. Переоцінка доказів на вимогу сторони законом не передбачена.

Таким чином рішення суду першої інстанції в оскарженій частині відповідає вимогам закону, його висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :