Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1157/11 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький
Категорія 30 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.M.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 березня 2011 року, -

встановила:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача 57127 грн. 55 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 50000 - моральної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову посилалися на те, що 22.05.2008 року в с. Сінгури, Житомирського району з вини водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх син ОСОБА_5. Матеріальна шкода полягає у тому, що вони понесли витрати на лікування сина, його поховання, проведення поминальних обідів. Відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду, тому просять позов задовольнити.

Рішенням Житомирського районного суду від 11 березня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачів 23505 грн. 90 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 34505 грн. 50 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, в разі якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (ч. 3 ст. 1193 ЦК України).

Встановлено, що 22 травня 2008 року біля 23.10 годин на 12 км. автодороги Житомир - М.Подільський в с. Сінгури Житомирського району водій скутера СТ-М- 50-2 ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись в напрямку м. Бердичева, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем Тойота д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні 06.07.2008 року (а.с. 11, 100-103).

Невідповідність дій водія мопеда СТ-М-50-2 ОСОБА_7 технічним вимогам п. 10.1, 16.13 ПДР України, з технічної точки зору, знаходиться у прямому причинному зв'язку із створенням аварійної обстановки й виникненням наведеної дорожньо - транспортної пригоди.

Постановою Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 02.07.2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 286 КК України за відсутністю в його діях складу злочину (а.с. 105-107).

Оскільки ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та помер внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому його вина у скоєнні ДТП правильно не прийнята до уваги судом першої інстанції при вирішенні питання про відшкодування шкоди.

Однак, судом не враховано наступне.

Відповідно до ст. З Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22 Закону).

З п. 15.2. Закону вбачається, що за договором другого типу здійснюється страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу або одного з транспортних засобів, зазначених у договорі, особою, вказаною в договорі страхування.

Згідно зі ст. ст. 23, 24 вищевказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, зокрема, з:

лікуванням потерпілого (пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів); його смертю (витрати на поховання).

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Тойота д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 Відповідач керував даним автомобілем на підставі доручення від 26.12.2007 року, строк дії якого - 3 роки (а.с. 82-83, 97).

07.12.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Страхова компанія "Уніка" було укладено договір №011002/0411/1662281 по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на період з 08.12.2007 року по 07.12.2008 року (а.с. 98, 108). Даним договором передбачена відповідальність страхової компанії за шкоду, спричинену третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Тойота д.н. НОМЕР_1.

Встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) - 51000 грн.

З наданих позивачами квитанцій вбачається, що відповідно до призначення лікаря, в період з 24.05.2008 року по 05.07.2008 року ними було придбано медичних препаратів на суму 9716 грн. 96 коп., що підтверджується листом обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського та відповідними чеками (а.с. 43, 44-49, 92).

Крім цього, знайшли своє підтвердження витрати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на придбання:

пам'ятника, що підтверджується квитанціями № 116 від 23.10.2009 року на

суму 2650 грн., від 10.10.2009 року на суму 8844 грн. (а.с. 17, 16.)

труни, хреста, шарфів, стрічки, що підтверджується рахунком № 15 від

06.07.2008 року на суму 2006 грн. 90 коп. (а.с. 19).

Витрати позивачів на транспортування тіла до моргу, перевезення людей до кладовища, копання могили, відспівування, встановлення пам'ятника та його художнє оформлення, придбання одягу для поховання, рушників, хусток, свічок і живих квітів нічим не підтверджуються.

Витрати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на придбання продуктів харчування на поминальну вечерю перед похованням, поминального обіду та обідів на 9-й, 40-й день, річницю смерті, придбання двох золотих обручок та весільних квітів не підтверджено належними доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відшкодуванню спричиненої позивачам матеріальної шкоди підлягає 23217 грн. 86 коп., яка складається з витрат на придбання медичних препаратів, пам'ятника, труни, хреста, шарфів та стрічки (9716,96 + 2650 + 8844 + 2006,90).

Оскільки страховим договором №011002/0411 /1662281 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) встановлено в сумі 51000 грн., тому визначена судом матеріальна шкода не може бути стягнута з ОСОБА_3

За положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб0 поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом, в якому просили стягнути спричинену їм шкоду з ОСОБА_3 Під час розгляду справи в суді першої інстанції ПАТ "Страхова компанія "Уніка" не була притягнута до участі у справі, клопотання про залучення її в якості співвідповідача сторонами не заявлялося (ч. 1 ст. 33 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями притягнути до участі у справі в якості співвідповідача будь-яку особу або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції (ст.ст. 303, 307 ЦПК України). Тому, вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодуванню матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується потерпілому незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з п. 22.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Зі справи вбачається, що позивачі є батьками ОСОБА_7, проживали разом з ним однією сім'єю, а тому мають право на відшкодування спричиненої їм моральної шкоди /а.с. 12/.

Враховуючи конкретні обставини справи, обсяг, характер та тривалість моральних страждань завданих ОСОБА_1 і ОСОБА_2 смертю сина, тяжкість змін у їх житті, пов'язаних із втратою рідної людини та матеріальним забезпеченням сім'ї, з урахуванням розумності і справедливості, вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 року, колегія суддів визначає розмір спричиненої позивачам моральної шкоди в сумі 10000 грн. на користь кожного позивача.

Оскільки страхова компанія може відшкодувати не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 згаданого Закону, що в грошовому виразі становить 2550 гривень на кожного потерпілого, тому з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню різниця між сумою відшкодування, визначеного судом, та сумою, яка може бути відшкодована страховиком, тобто по 7450 грн. на користь кожного.

Не підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 звернулися з позовом до суду 15.10.2010 року, угоду про надання адвокатських послуг уклали 22.11.2010 року, що підтверджується ордером та копією договору /а.с. 22-23/. Однак, на підтвердження оплати юридичних послуг, позивачами надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.08.2008 року /а.с. 55/.

При цьому, суду не представлено розрахунку витрат на правову допомогу, відповідно до вимог постанови КМ України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави".

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 7450 грн. на відшкодування моральної шкоди кожному.

Стягнути з відповідача на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: