КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-1211/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.07.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Мізюн Р.І.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_6 за участю третьої особи - КЖЕП № 24, про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Виконкому Миколаївської ради, за участю третьої особи - КЖЕП № 24, про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір житлового найму,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року Виконком Миколаївської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_6, в якій просив суд виселити останніх з квартири АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову представник позивача вказував, що в квартирі АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені особи були виписані із спірної квартири у звязку із смертю в 2004 році.

Зазначав, що за життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вищезазначеній квартирі з 01.10.1987 р. була прописана ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та з 04.04.1988 року - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які виписані 21.03.1997 року з квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.02.1997 року про визнання осіб такими, що втратили право на житлове приміщення.

Стверджував, що відповідачі самовільно вселились в спірну квартиру та проживають в ній неправомірно.

В квітні 2011 року відповідачі звернулись із зустрічною позовною заявою, в якій просили суд визнати за ними право користування квартирою № 42 по вул.. Артема, 32-В, зобовязати виконком Миколаївської міської ради укласти з ними договір житлового найму.

В обґрунтування зустрічного позову відповідачі вказували, що вселились в спірну квартиру за згодою основного квартиронаймача, а тому набули право користування спірним житловим приміщенням. Крім того, стверджували, що відповідача ОСОБА_6 не було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник третьої особи - КЖЕП № 24 в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просила відмовити, а зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. Вказувала, що на законних підставах відповідачі проживають у спірній квартирі сплачують за житло та скарг на них не надходило.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги за первісним позовом є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована, не службова, належить до комунальної власності, складається з двох кімнат, житловою площею 27,4 кв.м.

В спірній квартирі проживали ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені особи були зняті із реєстрації в спірній квартирі у звязку із смертю в 2004 році. Встановлено, що за життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вищезазначеній квартирі з 01.10.1987 р. були зареєстровані, як члени сімї основного квартиронаймача, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та з 04.04.1988 року - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зняті з реєстрації 21.03.1997 року на підставі рішення Корабельного районного суду від 20.02.1997 року.

Разом з тим, зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_6 не була визнана такою, що втратила право користування спірним житлом. До того ж, остання фактично проживала у спірній квартирі за згодою основних квартиронаймачів, навчалася в учбовому закладі в Корабельному районі м. Миколаєва.

Відповідач ОСОБА_3 після смерті свого колишнього чоловіка ОСОБА_8, померлого 09.03.2004 року, вселилась у спірну квартиру як член сімї за згодою основного квартиронаймача ОСОБА_7 для догляду за нею. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Так, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 постійно проживала за спірною адресою, вела спільне господарство із померлою ОСОБА_7, суд вважає за можливе визнати відповідача ОСОБА_3 членом сімї основного квартиронаймача ОСОБА_7 в розумінні ст.. 64 ЖК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Представник позивача в порушення зазначених приписів не довів суду підстав свого позову.

В частині зустрічного позову суд зазначає наступне.

Згідно норм ст. З ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Такі ж положення закріплені у ст.. 1 Житлового кодексу Української PCP.

Враховуючи те, що в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, що підтверджують проживання відповідачів за первісним позовом як членів сімї основного квартиронаймача ОСОБА_7, суд вважає за необхідне зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні первісних позовних вимог судом відмовлено, судові витрати, понесені позивачами не відшкодовуються, а враховуючи те. що відповідачами не заявлені вимоги щодо відшкодування судових витрат, вважає за можливе віднести їх витрати при зверненні до суду із зустрічним позовом за рахунок відповідачів. Керуючись ст.ст. 10, 11, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Виконкому Миколаївської міської Ради до ОСОБА_3, ОСОБА_6 за участю третьої особи - КЖЕП № 24, про виселення - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Виконкому Миколаївської міської Ради, за участю третьої особи - КЖЕП № 24, про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір житлового найму - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_6 право користування квартирою № 42 будинку № 32-В по вул. Артема в Корабельному районі м. Миколаєва та зобовязати КЖЕП № 24 укласти з ними договір житлового найму.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Безпрозванний