Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-753/2011 Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна Доповідач - Шарапова О.Л.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді Шарапової О.Л.

суддів: Литвиненко І.В., Заболотного В.М.

при секретарі Штупун О.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2011 року у справі за позовом комунального підприємства „Прилукитепловодопостачання" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року комунальне підприємство Прилукитепловодопостачання" звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточних та змінених позовних вимог, просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2007 року до 01 грудня 2010 року в сумі 471 грн. 94 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що кожен із відповідачів є співвласником квартири АДРЕСА_1. КП „Прилукитепловодопостачання" надає послуги з холодного водопостачання, але відповідачі за період з 01.05.07 року до 01.12.10 року своєчасно оплату за надані послуги не проводили, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 615грн. 49 коп. В період з травня 2007 року до червня 2009 року споживачами послуг були лише ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і з урахуванням проведеної ними оплати сума заборгованості за надані послуги в цей період склала 219 грн. 85 коп., тобто з кожної із відповідачок підлягає стягненню по 109 грн. 93 коп. В період з червня 2009 року до грудня 2010 року споживачами послуг були ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і сума заборгованості за надані послуги в цей період склала 395 грн. 64 коп., тобто з кожного із відповідачів підлягає стягненню по 131 грн. 88 коп. Відповідач ОСОБА_4 в ході розгляду справи сплатив заборгованість за надані послуги в сумі 143 грн. 62 коп. і розмір заборгованості зменшився до 471 грн. 94 коп,, а тому з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підлягає стягненню по 235 грн. 97 коп.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 лютого 2011 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за надані послуги за період з листопада 2007 року по травень 2009 року в сумі 48 грн. 22 коп.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за надані послугим за період з червня 2009 року по червень 2010 року в сумі 287 грн. 24 коп.; вирішене питання про судові витрати; відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що в спірній квартирі зареєстровані він та відповідачки. Апелянт вказує на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 увесь спірний період мешкали у квартирі та були споживачами наданих послуг, що підтверджується змістом судового рішення від 28 серпня 2007 року і останні не надали суду будь-яких доказів, які б свідчили, що у квартирі вони певний період часу не мешкали, зокрема актів, показань свідків, копії трудової книжки. Апелянт зазначає, що довідка позивача про те, що нарахування за надані послуги з 2005 року проводиться із розрахунку на одну особу не підтверджує того факту, що відповідачки у квартирі не мешкали. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно стягнув з нього на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат, пов"язаних з явкою до суду, 298 грн., які були витрачені останньою на придбання пального. Апелянт вказує на те, що в ході розгляду справи суд безпідставно застосував строк позовної давності, оскільки про його застосування не заявляла жодна із сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належить на праві власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_2 (Леніна) в м. Прилуки. Комунальне підприємство „Прилукитепловодопостачання" надає послуги з холодного водопостачання та водовідведення. Згідно із розрахунком позивача в результаті несвоєчасної оплати наданих послуг виникла заборгованість за період з травня 2007 року по червень 2010 року ( а.с.4-7), а не по листопад 2010 року, як зазначено в позовній заяві.

З серпня 2005 року КП „Прилукитепловодопостачання" проводить нарахування за надані послуги із розрахунку на одного чоловіка.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_2 у спірний період в квартирі не проживала та не була споживачем послуг; відповідачка ОСОБА_4 в період з серпня 2007 року по травень 2009 року одна мешкала в квартирі та була споживаєм послуг; відповідач ОСОБА_3 в період з червня 2009 року по червень 2010 року мешкав у квартирі та з ним був укладений договір про надання послуг; позивачем пропущений строк позовної давності, а тому підлягає стягненню заборгованість за надані послуги за період з листопада 2007 року, а не з травня 2007 року.

Проте, з такими висновками суду не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 серпня 2007 року, яке набрало законної сили, задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та вселено позивача до квартири АДРЕСА_3; зобов'язано відповідачок надати ключі від квартири на не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням. 25 травня 2009 року державним виконавцем ВДВС Прилуцького МРУЮ складений акт про те, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2- 916, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 04.02.09 року, вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3; зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_2 передати ключі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в період з травня 2007 року по травень 2009 року ОСОБА_4 в квартирі не мешкав та не був споживачем послуг з водопостачання і водовідведення. За період з травня 2007 року по травень 2009 року за надані послуги було нараховано 631 грн.12 коп., відповідачками проведена оплата наданих послуг в сумі 461 грн. 76 коп., що не оспорювалося в ході розгляду справи. Сума заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2007 року по травень 2009 року становить 169 грн. 36 коп. (631.12 грн. -461.76 грн. = 169.36 грн.).

Під час розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не надано належних доказів, які б свідчили, що вони в період з травня 2007 року по травень 2009 року за місцем реєстрації за адресою : АДРЕСА_4 не проживали; в ході розгляду справи жодна із сторін не заявила про застосування позовної давності, а тому суму заборгованості за вищевказаний період слід стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 84 грн. 68 коп. з кожної ( 169.36 грн./2= 84.68 грн.).

За період з червня 2009 року по червень 2010 року за надані послуги з водопостачання та водовідведення було нараховано 430 грн. 76 коп., що не оспорювалося в ході розгляду справи.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не надано належних доказів, які б свідчили, що в період з червня 2009 року по червень 2010 року вони за місцем реєстрації за адресою : АДРЕСА_4 не проживали, а тому сума заборгованості за вищевказаний період підлягає стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 143 грн. 62 коп. з кожного ( 430.76 грн. /3= 143.62 грн.).

17 січня 2011 року ОСОБА_3 сплатив комунальному підприємству

„Прилукитепловодопостачання" заборгованість за надані послуги в сумі 143 грн. 62 коп. ( а.с. 34).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на користь комунального підприємства „Прилукитепловодопостачання" з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає стягненню сума заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2007 року по червень 2010 року по 228 грн. ЗО коп. з кожної. ( 84.68 грн. + 143.62 грн. = 228.30 грн.)

Твердження відповідачки ОСОБА_2 про те, що вона та ОСОБА_4 з КП „Прилукитепловодопостачання" договір про надання послуг не укладали, а за місцем реєстрації вони не проживають з серпня 2005 року і саме на підставі їх заяви з цього часу нарахування за надані послуги проводиться із розрахунку на одну особу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки цивільні права та обов"язки виникають не тільки на підставі договору, а з довідки КП „Прилукитепловодопостачання" № 169 від 28 січня 2011 року вбачається, що починаючи з 2005 року до підприємства заяви ОСОБА_2 або ОСОБА_3 про нарахування послуг на одну особу у зв"язку з відсутністю за місцем реєстрації не надходило.

З урахуванням приписів ст. ст. 88, 89 ЦПК України та беручи до уваги, що ОСОБА_4 сума заборгованості за надані послуги сплачена лише під час розгляду справи, апеляційний суд знаходить, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 10 грн. з кожного, а витрати , понесені ОСОБА_4 при поданні апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 витрати, пов"язані з придбанням пального, оскільки позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України,

апеляційний суд-

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2011 року скасувати.

Позовні вимоги комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства „Прилукитепловодопостачання" заборгованість за послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період з 01.05.07 року по 30.06.10 року в сумі 228 грн. ЗО коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства „Прилукитепловодопостачання" заборгованість за послуги з холодного водопостачання та водовідведення за період з 01.05.07 року по 30.06.10 року в сумі 228 грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь комунального підприємства „Прилукитепловодопостачання" у відшкодування сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 10 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді