Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-2974/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2011 року,Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі Бойченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що 16 червня 1993 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя не склалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2001 року. Примирення між ними неможливе. Майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, вони поділили між собою і жодних претензій один до одного не мають. Донька ОСОБА_3 проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. На даний час донька є студенткою Полтавського аграрного коледжу управління і права Полтавської державної аграрної академії, стипендії не отримує, повністю перебуває на її утриманні. Навчання доньки вона також оплачує самостійно. Відповідач в утриманні доньки участі майже не приймає. Іншим особам аліменти не сплачує. Просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, актовий запис №1042. Стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з моменту подачі позовної заяви. Витрати, повязані із сплатою судових витрат покласти на обидві сторони в рівних частках.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом згоден частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 На примирення не згодний. З позовними вимогами ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання доньки не згоден. Просив суд в цій частині в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 16 червня 1993 року в міському Палаці шлюбів міста Полтави між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Також судом встановлено, що між сторонами виникають сварки та конфлікти на побутовому ґрунті, які носять постійний характер та відбуваються в присутності ОСОБА_3.

Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені в 2001 році і до цього часу не відновлювались.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що не підтримує з ОСОБА_1 шлюбно-сімейні відносини. На примирення не згодний. Вважає, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги поваги один до одного.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Приймаючи до уваги те, що позивачка категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 2001 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, а також те, що сварки відбуваються в присутності неповнолітньої дитини, що може негативно вплинути на її психічний та емоційний стан, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя ОСОБА_1 розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також інтересам їх неповнолітньої доньки, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з моменту подачі позовної заяви.

Позивачка підтримує позовну заяву про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, її навчання. Відповідач аліменти іншим дітям не сплачує.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Визначаючи розмір стягуванух аліментів з відповідача ОСОБА_2, суд виходить з вимог чинного законодавства України та фінансової можливості надання відповідачем аліментів в такому розмірі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 213-215 ЦПК України, ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 111, 112, 141, 180-185 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 16 червня 1993 року, актовий запис №1042 в міському Палаці шлюбів міста Полтави між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер не встановлено, працює директором ПП Укрхімпостачна користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 188 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко