АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-138/11 Номер провадження 22ц-138/11Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року м. Полтава

2011 року січня місяця 25 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - МАРТЄВАС.Ю.

суддів - ТИМЧУК Л.А.,ПІКУЛЯ В.П.

розглянула провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором

позики.................

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3500 грн. боргу, 31,50 грн. нарахувань за прострочення повернення боргу, 171 грн. судових витрат, та 400 грн. за понесені витрати повязані із наданням юридичної допомоги, а всього 4102,50 грн.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування ріщщцая з підстав невірного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_2 (до укладення шлюбу Кривошеєва) та ОСОБА_4 12.10.2009 року уклали договір позики, згідно якого ОСОБА_2 взяла в боргу у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3500 грн. та зобовязалась повернути вказану суму коштів в липні 2010 року, про що свідчить розписка, написана нею власноручно.

Проте, зазначені зобовязання за даними договором позики ОСОБА_2 належним чином не виконала.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (руму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості,

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

З наведених норм законодавства вбачається, що при укладенні договору позики зобовязання по поверненню грошових коштів у такій самій сумі або речей, визначених родовими ознаками, виникає саме у боржника, в даному випадку боржником є ОСОБА_2

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що фактично гроші від ОСОБА_3 отримала не відповідачка, а її співмешканець.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що місцевим судом було не повно досліджено обставини справи, зокрема посилається на те, що розписка була написана нею під тиском, шантажем та залякуванням.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та запере речень.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом не було надано жодного належного доказу на підтвердження вказаних доводів.

Постановою Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області від 01.10.2010 року встановлено, що ОСОБА_4 не вчинялись відносно ОСОБА_2 будь-які дії повязані з насильством чи шантажем.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

За таких обставин рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а

рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі: підпис

З оригіналом згідно: