Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-294/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2011р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області складі: головуючого судді - Покотілової О.Г., ти секретарі - Завірюха В.Ю.

сезглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору № 417-0041009/ФКВ-08 їід 18.07.2008року удаваним правочином, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк»), третя особа: АТ «Дельта Банк», в гкому просив: визнати кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 від 18.07.2008року, укладений між дам та ТОВ «Укрпромбанк», удаваним правочином; визнати договір застави транспортного засобу їід 18.07.2008р., укладений між ним та ТОВ «Укрпромбанк», недійсним; зобовязати відповідача здійснити перерахунок сум сплачених за період з'липня 2008року по 15.02.2010року в погашення оедиту та відсотків в доларах США по комерційному курсу Ідол. = 4,84грн.; зобовязати відповідача .врахувати сплачені кошти в рахунок нового графіка; зобовязати відповідача розробити та узгодити ~сафік погашення всієї суми кредиту в гривнях аналогічно до додатку № 1 до договору № 417- У'41009/ФКВ-08 від 18.07.2008року.

04.03.2011року в судовому засіданні позивач подав зміни до вказаної позовної заяви в яких просив: визнати кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 від 18.07.2008року, укладений між ним та ТОВ «Укрпромбанк», удаваним правочином; визнати договір, укладений між ним та ТОВ Укрпромбанк» в Національній валюті України в сумі 151267,06грн., на умовах, викладених в дзговорі; зобовязати ТОВ «Укрпромбанк» зарахувати прийняту від позивача суму 96385,22грн., переведено в долари США = 19914,30 дол. США, за курсом Ідол.США = 4,84грн., діючим на день надання кредиту, де щомісячний платіж по тілу кредиту складає 1791,49грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно кредитного договору № 417-0041009/ФКВ- 18 від 18.07.2008р., укладеного ним мною та ТОВ «Укрпромбанк», Банк надав позичальнику кредитні кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 31141,85 доларів США, строк кредитування - 14 місяця, дата повернення кредиту - 17 липня 2015року, мета кредитування - придбання автомобіля.

Проте, сума кредиту 31141,85 доларів США ані ним (позивачем), ані продавцем транспортного засобу М1Т8ТГВІ8НІ СгАБАБІТ 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1, не отримувалася, і заява про отримання саме готівкою 31141,85 доларів США до банку не надавалася.

При оплаті за вказаний автомобіль, відповідач зарахував кредитні 31141,85 доларів США тільки за 142629,67 грн., застосувавши комерційний курс 4,58 грн. за 1 долар США. В результаті чого йому (позивачу) довелося добавити ще 8637,39 грн. до суми купівлі, рівної 151267,06 грн.

В подальшому, для внесення платежів по кредитним зобовязанням, при продажу валюти відповідач знову застосовував комерційний курс долара США, який був значно вище офіційного і коливав від 7,9 до 8,6 грн. за 1 долар США, чим було порушено вимоги ст. 533 Цивільного кодексу .-країни, яка вказує, що при визначенні в зобовязанні грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, тобто за курсом Національного Банку України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином тідповідно до умов договору та цього кодексу.

Отриманий ним (позивачем) кредит є споживчим, а тому до нього розповсюджуються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до цього закону, кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача в письмовій формі про сукупну вартість кредиту та варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту і обсяги та інші кредитні умови. Згідно з Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, Банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх пннх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням : Т їм- говуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному та грошовому виразі / з алюті платежу кредиту. Кредитний договір має містити графік платежів, в якому має бути докладне розписано вартість кредиту за кожним платіжним періодом. В разі укладання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладання кредитного договору попередити споживача, що валюти: ризики під час виконання зобовязань несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком при визначенні валютного курсу, строків і комісій повязаних з конвертацією валюти.

Відсутність інформації про ризик валютних коливань підтверджує те, що сторони в додатку № 1 до кредитного договору зафіксували курс долару СІЛА по відношенню до гривні за офіційним курсом НБУ станом на день надання кредиту, передбачили можливість погашення кредиту в гривні.

Позивач вказує на те, що на момент укладання договору він не був обізнаний з ризиком коливань валюти і був впевнений в можливості погашення суми кредиту в національній валюті еквівалентній 151267,06 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Однак, в результаті маніпулювання курсом долару СІЛА, відповідач порушив ст. 629 ЦК України, не застосував грошевий еквівалент в національній валюті, зафіксованій в графіку платежів додатка № 1 кредитного договору, в результаті чого ним (позивачем) здійснені значні переплати в гривнях, що поставило його в скрутне становище, а саме:

1.З 07 місяця 2008 р. по 02 місяць 2010 р. тобто за 18 місяців при погашенні основної суми по тілу кредиту рівної 6673,32 долара СІЛА він (позивач) повинен заплатити при фіксованому еквіваленті в національній валюті гривні 32246,86 грн. Фактично ним сплачено 47590,92 грн. та 8637,39 грн. як доплата при різниці курсу при конвертації первинного платежу за автомобіль, тобто всього 56228,31 грн.

2.По відсоткам за той же період ним (позивачем) сплачено 29292,77 грн. проти обовязкових 19718,91 грн.

3.За управління кредитом сплачено 8000,16 грн. проти обовязкових 5431,50 грн.

4.За комісію за надання кредиту сплачено 2863,98 грн.

Всього за 18 місяців сплачено 96385,22 грн. проти обовязкових 60261,25 грн.

Отже загальна переплата склала 36123,97 грн., тобто 60 % від обовязкових платежів.

Позивач вважає, що подальше виконання договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст. З ЦК України - принципу справедливості. Умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, споживача кредитних послуг. Позивач вказує, що несправедливими є зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах СІЛА, що передбачає згідно умов кредитного договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є засобом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, відповідач перекладає, як субєкт підприємницької (господарської) діяльності виключно на позивача - позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням ч. З ст. 13 ЦК України.

Позивач вважає, що використання відповідачем долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом є внесенням в кредитний договір умови, яка є дискримінаційною (такою, що всупереч принципу добросовісності має наслідок істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позивача), що значно погіршує його становище.

Позивач вказує, що насправді кредитний договір був удаваним та був вчинений з метою приховання іншого правочину, який насправді був здійснений, а саме - надання кредиту в національній валюті України, оскільки договір в його теперішньому стані суперечить діючому законодавству України; відповідач знав про неминучість конвертації перерахованої позивачеві валюти в гривню, бо іншим чином, на думку позивача, він ніяк не міг би використати кредит за цільовим призначенням, яке є одним із суттєвих та важливих умов кредитного договору; відповідач знав про те, що для розрахунку з продавцем автомобіля позивачу були необхідні саме гривні, а не будь-яка інша валюта; укладаючи спірний кредитний договір, відповідач погодився задовольнити саме цю потребу, тобто погодився надати необхідні позивачеві гривні.

Позивач вважає, що надаючи йому кредит в доларах США, відповідач усвідомлював, що цей факт носить формальний характер, а насправді долар США виступає не як засіб платежу, а як еквівалент Національної валюти України, необхідної для використання кредиту за цільовим призначенням, що підтверджується банківськими квитанціями, в яких вказаний гривневий еквівалент застосованої іноземної валюти.

Через це позивач вважає, що фактично був укладений кредитний договір в Національній валюті України, але відповідач замаскував його під договір кредитування в іноземній валюті, який еунеречить Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 1993 р., за яким валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України; що також підтверджується тим, що купівля автомобіля здійснювалась ним позивачем) в гривні, що було відомо відповідачу, тому, що договір застави транспортного засобу в забезпечення зобовязання, був укладений в гривні та в той самий день, що і кредитний договір - 18.07.2008 року.

Таким чином кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 є удаваним правочином, тому, що насправді був укладений в Національній валюті, але замаскований під кредитний договір в іноземній валюті.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.03.2011 року ПАТ «Дельта Банк» залучений в якості відповідача- нравонаступника до участі в зазначеній справі.

Представник відповідача-правонаступника ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що ч. 2 ст. 192 ЦК України встановлено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках та порядку, встановлених законодавством. Частина 3 ст. 533 ЦК України допускає можливість використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законодавством.

18.07.2008р. між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 1.0. був укладений кредитний договір № -17-0041009/ФКВ-08, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти (кредит) на наступних змовах: сума кредиту - 31141,85 доларів США, строк кредитування - 84 місяця, дата повернення кредиту - 17 липня 2015року, мета кредитування - придбання автомобіля. Також сторонами був підписаний графік платежів за договором на перші два роки - додаток № 1 до вищевказаного кредитного договору, в якому суму погашення основної суми кредиту вказано як в валюті кредиту (для кредитів в іноземній валюті), так і еквівалент в національній валюті по курсу НБУ на день укладання договору. ОСОБА_1 1.0. під час укладання кредитного договору був попереджений про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань несе споживач. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по зправі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 1.0. підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 від 18.07.2008 р. в сумі 31141,83 доларів США на придбання транспортного засобу МГГЗТІВІСШ О А БАБІТ 2.4 вартістю 151267,06 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

В доповнення до кредитного договору, як невідємну його частину, сторони підписали Цодаток № ї в якому міститься графік платежів, де на 2 роки прописані суми платежів по тілу :-д)едиту, відсотків за користування кредитом, комісії за надання кредиту, та комісії за управлінням кредитом в валюті кредиту та еквівалент в національній валюті. Таким чином суд робить висновок, ло підписавши додаток до кредитного договору сторони зафіксовані курс 4,84 грн. за 1 долар США.

При оплаті за автомобіль відповідач зарахував кредитні 31141,85 доларів США тільки за 142629,67 грн., застосувавши комерційний курс 4,58 гри. за 1 долар США, в результаті чого позивачу довелося доплатити ще 8637,39 грн. до суми купівлі, рівної 151267,06 грн.

В подальшому для внесення платежів по кредитним зобовязанням, при продажу позивачу валюти відповідач застосовував комерційний курс долара США, який був значно вище офіційного і коливав від 7,9 до 8,6 грн. за 1 долар США.

Стаття 533 Цивільного кодексу України вказує, що при визначенні в зобовязанні грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом, тобто за курсом Національного Банку України.

Таким чином, використання відповідачем долара США, як предмету кредитування за епоживчим кредитом, маніпулювання курсом валюти під час конвертації долару США шляхом використання комерційного курсу валюти при зарахуванні коштів на рахунок позивача, для розрахунку з постачальником автомобіля, а також при здійсненні погашення кредитних зобовязань лорушило ст. 533 ЦК України та поставило позивача в скрутне становище.

Отриманий позивачем кредит є споживчим, атому до нього розповсюджуються норми Закону .країни «Про захист прав споживачів». Відповідно до цього закону, кредитодавець зобовязаний

З

повідомити споживача в письмовій формі про сукупну вартість кредиту та варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту і обсяги та інші кредитні умови. Згідно з Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, Банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному та грошовому виразі у валюті платежу кредиту. Кредитний договір має містити графік платежів, в якому має бути докладно розписано вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

В разі укладання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладання кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком при визначенні валютного курсу, строків і комісій повязаних з конвертацією валюти.

Інформації про валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором ні в договорі ні в інших документах зазначено не було, тобто на момент укладання договору позивач не був обізнаний з ризиком коливань валюти і був впевнений в можливості погашення кредиту в національній валюті в сумі 151267,06 грн.

Відсутність інформації про ризик валютних коливань, а також те, що сторони в додатку до кредитного договору зафіксували строком на 2 роки курс долару США по відношенню до гривні за офіційним курсом НБУ і визначили можливість щомісячного погашення кредиту в еквівалентно зафіксованому розмірі національної валюти України - гривні.

В результаті маніпулювання відповідачем курсом долару США з застосуванням комерційного курсу без врахування еквіваленту в національній валюті згідно графіком платежів Додатка № 1 позивачем здійснені значні переплати в гривнях, а саме:

З 07 місяця 2008 р. по 02 місяць 2010 р. тобто за 18 місяців при погашенні основної суми по тілу кредиту рівної 6673,32 долара США позивач повинен заплатити при фіксованому еквіваленті в національній валюті 32246,86 грн. Фактично позивачем сплачено 47590,92 грн. та 8637,39 грн. як доплата при різниці курсу при конвертації первинного платежу за автомобіль, тобто всього 56228,31 грн.

По відсоткам за той же період позивачем сплачено 29292,77 грн. проти обовязкових 19718,91 грн. при фіксованому курсі.

За управління кредитом сплачено 8000,16 грн. проти обовязкових 5431,50 грн. при фіксованому курсі.

За комісію за надання кредиту сплачено 2863,98 грн.

Всього за 18 місяців сплачено 96385,22 грн. проти обовязкових 60261,25 грн. при фіксованому курсі.

Отже загальна переплата склала 36123,97 грн., тобто 60 % від обовязкових платежів.

Таким чином, подальше виконання договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст. З Цивільного кодексу України - принципу справедливості. Умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, споживача кредитних послуг. Несправедливими є зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є засобом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, відповідач перекладає, як субєкт підприємницької (господарської) діяльності виключно на позивача - позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням ч. З ст. 13 Цивільного кодексу України.

Відповідач, надавши кредит в доларах США, порушив норми ст. 99 Конституції України, ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 р.

Також під час судового засідання було встановлено, що насправді кредитний договір був удаваним правочином та був вчинений з метою приховання іншого правочину, який насправді був здійснений, а саме - фактичне надання позивачу послуг кредиту в національній валюті України. В обґрунтування цього твердження було встановлено, що:

позивач не отримував кредитні кошти в валюті ні готівкою, ні шляхом безготівкового перерахування, так як відповідач сам здійснював розрахунок з постачальником автомобіля в гривнях;

договір в його теперішньому стані суперечить діючому законодавству України з вищевикладених підстав;

відповідач знав про неминучість конвертації перерахованої позивачу валюти в гривню, бо іншим чином позивач ніяк не міг би використати кредит за цільовим призначенням, що є одним із суттєвих та важливих умов кредитного договору.

відповідач знав про те, що для розрахунку з продавцем автомобіля позивачу були необхідні саме гривні, а не будь-яка інша валюта;

укладаючи спірний кредитний договір, відповідач погодився задовольнити саме цю потребу, тобто погодився надати необхідні позивачу гривні.

З цього можна зробити висновок, що надаючи позивачу кредит в доларах США, відповідач усвідомлював, що цей факт носить формальний характер, а насправді долар США виступає не як засіб платежу, а як еквівалент національної валюти України, необхідної для використання кредиту за цільовим призначенням, що підтверджується банківськими квитанціями, наданими позивачем, в яких вказаний гривневий еквівалент застосованої іноземної валюти по комерційному курсі.

Тобто фактично був укладений кредитний договір в національній валюті України, але відповідач замаскував його під договір кредитування в іноземній валюті, що суперечить Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 1993 р., за яким валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України. Це також підтверджується тим, що купівля автомобіля здійснювалась позивачем в гривнях, що було відомо відповідачу, тому, що оскільки позивач не отримував кредитні кошти ні готівкою, ні шляхом безготівкового перерахування, так як відповідач сам здійснював розрахунок з постачальником автомобіля в гривнях, а також тому, що договір застави транспортного засобу, був укладений в гривнях в той самий день, що і кредитний договір - 18.07,2008 року.

Таким чином слід вважати, що кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 є удаваним правочином, тому, що насправді був укладений в національній валюті, але замаскований під кредитний договір в іноземній валюті, де окрім відсотків за користуванні кредитом, комісії за надання кредиту та комісії за обслуговування кредиту відповідач отримував додатковий прибуток від конвертації коштів національної та іноземної валюти при застосуванні комерційного курсу.

Відповідно до ч.І ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правочином, який вони насправді вчинили. Оскільки між позивачем та відповідачем фактично був укладений договір про надання кредиту в національній валюті України, до цього правочину мають бути застосовані правила, що регулюють надання такого кредиту саме в національній валюті України - гривні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст. З Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 р.; п. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; ст. 99 Конституції України; ст. З, 13, 16, 192, 203, 215, 216, 521, ч.І ст. 524, 526 ч. З ст. 533, 235, 546, 548, 611, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215, 216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 від 18.07.2008 р. укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «УКРПРОМБАНК» удаваним правочином.

Визнати кредитний договір № 417-0041009/ФКВ-08 від 18.07.2008 р. укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «УКРПРОМБАНК» в національній валюті України - гривні, в сумі 151267,06 грн., на умовах викладених в договорі.

Зобовязати ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника ТОВ «УКРПРОМБАНК», зарахувати прийняті від ОСОБА_1 кошти в сумі 96385,22 грн., за таких умов, що місячний платіж по тілу кредиту складав 1791,49 грн., так як і інші платежі на умовах визначених в кредитному договорі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: