Справа № 2-405/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2011 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Бровченко О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа управління Держкомзему у м.Біла Церква, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою щодо якої встановлено земельний сервітут,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником домоволодіння № 93а по вул.Кошеля в м.Біла Церква, відповідач власник сусіднього домоволодіння № 93 , їхні земельні ділянки приватизовані. Оскільки для обслуговування свого будинку позивачка була змушена проходити по земельній ділянці відповідача, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 14.07.2009 р. встановлено земельний сервітут, згідно з яким позивачка має довічне, безоплатне право проходу по земельній ділянці, що прилягає до стіни житлового будинку по вул.ОСОБА_3. 93а в м.Білій Церкві, шириною 1 м довжиною 9,0 м, яка належить на праві власності ОСОБА_4. Однак, у жовтні 2010 року відповідач поставив огорожу по межі їх земельних ділянок висотою 2 м з обох боків впритул до стіни будинку позивачки, в зв»язку з чим вона не має вільного доступу до стіни свого будинку. А тому позивачка просила суд зобов»язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою щодо якої встановлено земельний сервітут шляхом зняття цієї огорожі.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала.

Відповідач проти позову заперечував і пояснив, що дійсно через постійні візити позивачки на його земельну ділянку він поставив огорожу по межі , яка впритул прилягає до стіни будинку № 93-а по вул.Кошеля, власником якого є позивачка, але вона має доступ до стіни свого будинку через калітку/ вхід/ на його земельну ділянку, просив у позові відповити.

Представник третьої особи в суді позов підтримала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, покази свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою / ділянками/.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Згідно ст.100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або за рішенням суду. Сервітут може належати власникові/ володільцеві/ сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі / особистий сервітут/...

Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно…

Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Згідно ч.1 ст.101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Відповідно до ст..152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0246 га , розташованої в м.Біла Церква. вул.Кошеля, 93а, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку. Даний факт підтверджено копією державного акта на земельну ділянку серії ЯК № 891203 , виданого 13.05.2010 р.

Згідно свідоцтва про право власності на будівлю від 23.07.1964 р. позивачка є власником жилого будинку № 93а по вул.Кошеля в м.Біла Церква.

Судом встановлено, що власником сусідньої з позивачкою земельної ділянки площею 0,0661 га, розташової по вул.Кошеля, 93, є відповідач ОСОБА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 171115, виданий 01.07.2010 р. На даній земельній ділянці з дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області / № 208/10 від 19.02.2010 р./ відповідач здійснює будівництво індивідуального житлового будинку.

По справі встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 14.07.2009 р. встановлено земельний сервітут, згідно з яким позивачка ОСОБА_1 має довічне, безоплатне право проходу по земельній ділянці, що прилягає до стіни житлового будинку по вул.ОСОБА_3. 93а в м.Білій Церкві, шириною 1 м довжиною 9,0 м, яка належить на праві власності ОСОБА_4. Судом встановлено, що на даний час земельна ділянка щодо якої встановлено земельний сервітут належить відповідачу ОСОБА_2

В судовому засіданні було встановлено, що вищевказане рішення суду було належним чином зареєстроване в управлінні земельних ресурсів у м.Біла Церква 14.10.2009 р. за № 21.

Також встановлено, що спеціалістом ПП « Гео-Кадастр» в присутності представника Держкомзему у м.Біла Церква та суміжних землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 межі земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, було винесено в натуру, що підтверджено відповідним актом від 07.07.2010 р., про що сторони не заперечували. Згідно даного акту, земельна ділянка, щодо якої встановлено земельний сервітут , проходить по межі між земельними ділянками, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , всього довжиною 9 м , з яких 8 м проходить по стіні будинку № 93-а і від краю стіни будинку № 93-а з обох боків відступлено по 50 см для можливості вільного проходу позивачки до стіни свого будинку, завширшки 1 м вглиб земельної ділянки ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не має вільного доступу до стіни свого будинку, оскільки відповідач ОСОБА_2 встановив паркан по межі впритул до стіни будинку № 93-а, а тому доступ до стіни цього будинку можливий лише через центральний вхід на земельну ділянку буд.93. Дані обставини підтверджені актом № А 58 від 25.11.2011 р. і відповідачем не заперечувалися.

Таким чином, судом встановлено, що право земельного сервітуту позивачки ОСОБА_1 на вільний, безперешкодний прохід по земельній ділянці , щодо якої встановлено земельний сервітут, було порушено з боку відповідача ОСОБА_2 , який встановив паркан впритул до стіни будинку № 93-а. Суд вважає, що порушене право земельного сервітуту підлягає захисту шляхом зобов»язання відповідача ОСОБА_2 частково демонтувати огорожу, щоб вільним залишився прохід довжиною 50 см з обох боків від краю стіни будинку № 93-а по вул.Кошеля. Вимога позивачки про знесення всієї огорожі є безпідставною і може привести до заподіяння матеріальних збитків відповідачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,100,101,152 ЗК Українни, ст.ст.10,11,60,61,88,209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, щодо якої встановлено земельний сервітут, шляхом часткового демонтажу огорожі, що проходить по межі між земельними ділянками домоволодінь по вул.Кошеля, 93 та вул.Кошеля, 93-а таким чином, щоб вільним залишився прохід довжиною 50 см з обох боків від краю стіни будинку № 93-а по вул.Кошеля в м.Біла Церква. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3