Справа №2 -699
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.11 Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, в особі Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

- за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Банк ..Фінанси та Кредит, в особі Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Банк „Фінанси та Кредит, в особі Відділення №14 Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит (далі по тексту ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з відповідачем 25.06.2007 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №10-538/07-А та застави майна, згідно з умовами яких ОСОБА_1 був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 33.046,00 доларів США зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 9,3 % річних, строком користування до 24.06.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів та платежів за його використання, в заставу був наданий придбаний автомобіль "Тайота, 2007 року випуску, сірого кольору, тип легковий - універсал, державний номер НОМЕР_1.

Оскільки відповідач умови договору належним чином не виконує, заборгованість перед позивачем станом на 20.07.2010 року складає 456.442,38 грн., а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив суду, що ОСОБА_1 не виконує умови за кредитним договором №10- 538/07-А від 25.06.2007 року, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 33.046,00 доларів США зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 9,3% річних, строком користування до 24.06.2014 року. Однак ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконує, кредит щомісячно, згідно графіка не повертає, внаслідок чого утворилась заборгованість, що по курсу НБУ становить 456.442 грн. 38 коп. Крім того представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1.700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн..

Представник відповідача - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, предявив зустрічну позовну заяву ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсними, посилаючись на те, що кредитний договір було укладено в іноземній валюті, було визначено ціну кредитного договору в іноземній валюті, що суперечить чинному законодавств) та значно порушує права відповідача, оскільки позивачем було надано кредити на споживчі цілі в іноземній валюті, що суттєво порушує законодавство України та безпосередньо права відповідача, оскільки гривня, як грошова одиниця України, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Представник відповідача - ОСОБА_3 зазначив, що ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит повинен був отримати від НБУ індивідуальну ліцензію на здійснення таких операцій, яка давала б позивачу право на здійснення даної валютної операції. Таким чином умови про сплату коштів в іноземній валюті в якості погашення заборгованості по кредиту та відсоткам є істотними умовами, тому їх необхідно визнати недійсними, в звязку з тим, що вони суперечать чинному законодавству. Представник вказав, що відповідач дійсно отримала кредит в іноземній валюті (доларах США), однак з моменту укладення даного кредиту, у звязку з фінансовою кризою, істотно змінилися обставини, якими вона керувалась під час укладення договору, а саме різко зріс курс гривні відповідно до долара США, що є істотною обставиною, а тому позивач змушена звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні, при цьому зазначив суду, що відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність від 07.12.2008 року №2121 - III, на підставі банківської ліцензії, позивач мав право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Відповідно до ч. 1 ст. 49 зазначеного Закону розміщення залучених коштів визнано кредитною операцією. Згідно до вимог ст. 5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю, валютні операції можуть здійснюватись виключно на підставі індивідуальної чи генеральної ліцензії НБУ. Таким чином, надання кредитів в іноземній валюті кваліфікується як валютна операція, яка може надаватися виключно на підставі відповідної ліцензії НБУ. Оскільки позивач здійснює діяльність на підставі відповідної банківської ліцензії, яка є діючою, як на момент укладення кредитного договору між сторонами по справі так і на даний час, а крім того ОСОБА_1 погодилась з умовами кредитного договору та договору застави та підписала їх, а відповідно відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги є не обгрунтованими у повному обсязі та не підлягають задоволенню судом з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2008 року між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 10-538/07-А від 25.06.2007 року, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 33.046,00 доларів СІЛА зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 9,3 % річних, строком користування до 24.06.2014 року (а.с.9 -13 ).

Як вбачається з копії договору застави від 22.07.2008 року, для забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів та платежів за його використання, в заставу був наданий придбаний автомобіль Тайота, 2007 року випуску, сірого кольору, тип легковий - універсал, державний номер А НОМЕР_2 (а.с.22).

Відповідно до умов п.3.3 Кредитного договору погашення кредиту та відсотків повинно відбуватися згідно графіку щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно до розрахунку, заборгованість позичальника перед банком станом на 20.07.2010 року складає 456.442 грн. 38 коп. (заборгованість по кредиту у розмірі 217.204 грн. 29 коп., по відсоткам 33.455 грн. 91 коп., сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії - 199.757 грн. 67 коп., комісія - 6.024 грн. 52 коп. (а.с.31 -40).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно п.6.1 кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, відповідач зобовязана сплатити банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення відповідачем строків платежів.

Відповідно до вимог ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_1 добровільно не виконує свої обовязки за договором, однак враховуючи, що розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, відсотків та комісії, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 73.037 грн. 25 коп., пеню за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 33.455 грн.91 коп., пеню за несвоєчасне погашення щомісячної комісії у розмірі 6.024 грн. 52 коп., відповідно до вимог п.3 ст.611 ЦК України.

При цьому приймаючи рішення про часткове стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії, суд виходив з умов кредитного договору, підписаного сторонами, а також тих підстав, що відповідачем не доведено у судовому засіданні того факту, що при укладенні кредитного договору, ОСОБА_1 була впевнена в тому, що така зміна обставин, як різкий зріст курсу гривні відповідно до долара США не настане, оскільки у відповідача існувала можливість передбачення у момент укладення кредитного договору, зміни курсу гривні відповідно до долара США, враховуючи динаміку зміни курсу валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні - і її девальвації, а також того, що укладаючи зазначений кредитний договір в іноземній валюті, відповідач приймала на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та у момент укладення кредитного договору не мала законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Згідно Закону України Про банки та банківську діяльність, банк - це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії НБУ здійснювати залучення коштів у фізичних та юридичних осіб для розміщення цих коштів від власного імені, на власних умовах та на власний ризик.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність від 07.12.2008 року №2121 - III, на підставі банківської ліцензії, банки мають право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Відповідно до ч. 1 ст. 49 зазначеного Закону розміщення залучених коштів визнано кредитною операцією.

Згідно до вимог ст. 5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю. валютні операції можуть здійснюватись виключно на підставі індивідуальної чи генеральної ліцензії НБУ. Таким чином, надання кредитів в іноземній валюті кваліфікується як валютна операція, яка може надаватися виключно на підставі відповідної ліцензії НБУ.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виходячи з положень чинного законодавства України, ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит мав право надати ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті.

Суд не приймає пояснення представника - ОСОБА_3, що надання кредитів позивачам на споживчі цілі в іноземній валюті, суттєво порушує законодавство України та безпосередньо права позивача, оскільки гривня, як грошова одиниця України, є єдиним законним платіжним засобом на території України і ціна договору повинна бути виражена в національній валюті, а не навпаки, оскільки, ОСОБА_1 дійсно отримала кредит в іноземній валюті (доларах США), однак при цьому, як вбачається з наданої копії кредитного договору, графіку платежів з додатками, копії договору застави, позивач особисто підписала зазначені документи, що суд розцінює, як її згоду з умовами, визначеними у кредитному договорі.

Крім того, представником відповідача - ОСОБА_3 не доведено у судовому засіданні того факту , що при укладенні кредитного договору, ОСОБА_1 була впевнені в тому, що така зміна обставин, як різкий зріст курсу гривні відповідно до долара США не настане, оскільки існувала можливість передбачення у момент укладення кредитних договорів, зміни курсу гривні відповідно до долара США. враховуючи динаміку зміни курсу валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні - і її девальвації, а також того, що укладаючи зазначений кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та у момент укладення кредитних договорів не мали законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, в особі Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсними.

Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1.700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 169 ч.4, 212-215 ЦПК України, ст.ст.509, 525, 526, 530, 549, 551 ч.3, 611 п.3, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, в особі Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Росія, на користь Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, в особі Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит суму основного боргу по кредиту у розмірі 217.204 грн. 29 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 33.455 грн. 91 коп., заборгованість по щомісячній комісії у розмірі 6.024 грн. 52 коп., пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 73.037 грн. 25 коп., пеню за несвоєчасне по-

гашення відсотків у розмірі 33.455 грн.91 коп., пеню за несвоєчасне погашення щомісячної комісії у розмірі 6.024 грн. 52 коп., судовий збір у розмірі 1.700 грн. та витрати на інформаційно-технічне за-

безпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнути 371.022 грн. 40 коп..

ОСОБА_1 в позові до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, в особі Філії „Центральне регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: