Справа № 22-ц-4802/11 Головуючий у 1 інстанції: Рак Л. С.
Провадження № 22-ц/1390/4621/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.,

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

та адвокатів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4. ОСОБА_8 про визнання договору позики недійсним - задоволено.

Визнано недійсним договір позики від 17 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно з яким ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_4 25 000 доларів США.

Рішення суду оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд безпідставно прийшов до висновку, що договір позики є удаваним, який приховує інший правочин і є удаваним як в частині сторін, так і в частині передачі грошових коштів.

Суд неправильно визначив правову природу відносин, що виникли між ним та відповідачем, оскільки він не був стороною договору купівлі-продажу квартири, яка належала його дружині, жодної матеріальної вигоди від даного правочину не отримав, отже жодних підстава для його приховання не мав. Крім цього, у первинному позові до відповідача не має жодної згадки про договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. Факт продажу квартири був озвучений на судовому засіданні лише для з'ясування обставин, що передували укладенню договору позики.

А отже, в даній ситуації слід розмежувати правовідносини, які виникли між відповідачем, та дружиною позивача, у зв'язку укладенням договору купівлі - продажу квартири та правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у зв'язку укладенням договору позики.

Відповідач в судовому засіданні борг визнав, дійсність боргової розписки не заперечував, але повертати борг відмовився.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу

згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача покликаючись на те, що з відповідачем знайомий давно, разом вони працюють на шахті «Відродження». У його дружини на праві власності була трьохкімнатна квартира АДРЕСА_2, яку вона мала намір продати. Відповідач сказав, що купить цю квартиру, але при умові, що спочатку оплатить частину грошей, а решту - 25 тис. доларів США оплатить, коли продасть свою однокімнатну квартиру.

Позивач погодився на таку умову і 17.09.2008р. оформили договір купівлі-продажу, відповідач оплатив частину грошей, а на решту суми - 25 тис. у.о.- по взаємній згоді відповідач написав йому розписку, що зобов»язується повернути вказану суму до 01.05.2009р. Розписка підписана ними обома. Після 01 травня 2009р. він звертався до відповідача з метою повернення боргу, боргу відповідач не повертає, такі йому потрібні на ремонт будинку, який він купив.

Договір позики відповідає всім вимогам закону. Відповідач не виконав своє зобов»язання. Відповідно до ст. 1049ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику.

Просив стягнути з відповідача 198 752.50грн. боргу за договором позики.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом про визнання договору позики недійсним до позивача покликаючись на те, що в серпні-вересні 2008р. від позивача він дізнався, що у власності його дружини є трьохкімнатна квартира, яку вони мають намір продати. Оглянувши квартиру АДРЕСА_3, він вирішив її придбати, однак пояснив продавцям, що на той час всієї суми немає. Вони домовилися, що частину суми - 25 тис. доларів США - він віддасть після того, як продасть свою однокімнатну квартиру. Погодивши такі умови продажу, 17.09.2008р. був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири. Того ж дня, між ним та позивачом був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_4 позичив йому кошти на суму, яка є недостатньою в реальній ціні квартири і не зафіксована в договорі. Фактичної передачі коштів - позики, не було. Позивач по первинному позову ставить вимогу про стягнення коштів, яких він не отримував.

В договорі позики (розписці) відсутні дані про фактичне передавання позичальником коштів у момент підписання договору чи інший документ, який підтверджує передання позивачом йому визначеної договором грошової суми. В зв»язку з чим договір позики від 17.09.2008р., підлягає визнанню недійсним.

Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що договір позики є удаваним, який приховує інший правочин і є удаваним як в частині сторін, так і в частині передачі грошових коштів.

Суд також вказав, що законом прямо не передбачено недійсності удаваного правочину, а пропонується застосувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони насправді, мали на увазі.

В той же час суд вказав, що укладений між сторонами по справі договір позики суперечить законодавству і його слід визнати недійсним.

З таким висновком суд про те, що спірний договір є удаваний, та те, що договір позики суперечить законодавству і його слід визнати недійсним, погодитись немає підстав.

В засіданні судової колегії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що сторони по договору купівлі-продажу вказаної квартири прийшли до згоди про вартість квартири 70 тис. доларів.

В той же час в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу квартири від 17.09.2008р. сторони договору показали суму 259 082 грн., що відповідало сумі 45 тис. доларів, а на решту частину суми - 25 тис. доларів США відповідач ОСОБА_5 по взаємній згоді сторін договору написав розписку, як на борг перед позивачем, т.я. на той час в нього не було цієї суми грошей (а.с.15,48-49).

Сторони визнають ці обставини, тому силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Встановлено, що продавці квартири ОСОБА_9 таОСОБА_10не є сторонами по даній справі та жодних позовних вимог не заявляли.

Оскільки вони не приймали участі в справі, оскаржуване рішення суду про відмову в задоволенні первісного позову порушує їх права, т.я. по суті суд, вказуючи, що договір є удаваним, прийшов до висновку, що немає підстав для стягнення 25 тис. доларів США за продажу квартири.

Для зясування обставин по договору купівлі-продажу вказаної квартири слід було вирішувати це з участю продавців квартири, а саме ОСОБА_9 таОСОБА_10, яка діяла від свого імені та імені ОСОБА_9 (а.с.54 ).

Також з участю продавців квартири слід вирішувати, чи була заміну боргу позиковим зобовязанням за домовленістю сторін первісного зобовязання.

Апеляційний суд відповідно до норм ЦПК України не вправі притягнути до участі в справі ОСОБА_9 таОСОБА_10.

При таких обставинах рішення суду слід скасувати та відмовити в задоволенні, як впозові ОСОБА_4 так і в позові ОСОБА_5.

Це не позбавляє сторін вирішити спір в судовому порядку з участю вказаних продавців квартири, чи без їх участі з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 203-204,215, 235, 1046-1051 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4. ОСОБА_8 про визнання договору позики недійсним- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий :

Судді: