Справа № 2018/2-225/11
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2011 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого суддя Єфіменко Н.В.,
При секретарі Дубровій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві власності, визначення порядку користування квартирою, -
28 вересня 201 Іроку Київським районним судом м. Харкова ухвалене рішення, яким задоволений позов ОСОБА_1 , визнане за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , встановлений порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно якого в користування ОСОБА_1 виділена житлова кімната площею 17.8 м2, в користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 житлова кімната площею 31.9 м.2, з балконом 1.0 м2, вбудованою шафою 0.4м2, ванна кімната площею 3.6 м2, вбиральня площею 3.6м2, коридор площею 11.2м2 - залишені у спільному користуванні.
07 жовтня 2011 року суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі. В обгрунтування вимоги про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 зазначив, що у вищевказаному рішенні суду не визначено про залишення в загальному користуванні кухні, що було предметом судового розгляду.
До судового засіданні сторони не з`явились, про дату часта місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не сповістили.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про ухвалення додаткового рішення такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
У відповідності до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази та давали пояснення, не ухвалено рішення, або судом не вирішене питання про судові витрати.... Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
З матеріалів справи вбачається що позивач ОСОБА_1 у своєму позові просив визнати за собою право на 1/3 частку у праві власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , також визначити за відповідачами по 1/3 частці у праві власності на спірну квартиру за кожною, кухню площею 10м2 залишити у спільному користуванні. Вказані вимоги були предметом судового розгляду, що підтверджується висновком експертизи, поясненнями сторін та їх представників, наданими у судовому засіданні і зафіксованими за допомогою звукозаписувального засобу «Оберіг».
Таким чином, у рішенні Київського районного суду від 28.09.2011р. не вирішені питання з приводу позовних вимог з яких сторони надавали пояснення у судовому засіданні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне ухвалити з вказаних вимог додаткове рішення.
Стосовно вимог позивача про визначення за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на 1/3 частку у праві власності на спірну квартиру за кожною суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного:
З звукозапису судового засідання вбачається, що відповідач ОСОБА_2 представник відповідачів - ОСОБА_4 проти визначення за відповідачами по 1/3 частці у праві власності за кожною - заперечували, посилаючись на те, що позивач не вповноважений виступати відповідачам на захист їх інтересів.
Відповідно до ст.З ЦІЖ України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
У відповідності до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох, або більше осіб без визначення часток кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.
Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. В разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інакше не встановлено домовленістю, або законом.
З урахуванням вказаної в експертизі неможливості поділу спірної квартири в натурі, позивачу виділена частина квартири у відповідності до визначеної судом 1/3 частки, належній ОСОБА_1 у праві часткової власності.
Відповідачі вимог про визначення належних їм часток у праві власності суду не заявляли, відповідно 2/3 спірної квартири належать на праві власності відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Доказів того, що не визначення належних відповідачам часток у праві власності по 1/3 частці у праві власності на спірну квартиру за кожною, порушує його права, позивач суду не надав, а діяти від імені та в інтересах відповідачів - не вповноважений.
Вимоги про залишення в загальному користуванні співвласників кухні 10м2 суд задовольняє, оскільки з матеріалів справи, експертизи вбачається саме такий варіант розподілу.
Керуючись ст.. 220 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві власності, визначення порядку користування квартирою, - задовольнити частково.
В задоволенні вимог ОСОБА_1 про визначення за ОСОБА_2 на 1/3 частку у праві власності, за ОСОБА_3 - права на 1/ 3 частку у праві власності - відмовити.
В квартирі АДРЕСА_1 кухню площею 10 м2 залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляціййної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.
Суддя: