Справа № 2-2059/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю про стягнення винагороди та середньої заробітної плати за затримку розрахунку, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що відповідно до наказу №03-К від 13.03.2006 року вона була прийнята на роботу до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю на посаду експерта з пробірного контролю ІІ-ї категорії за строковим трудовим договором. На прикінці квітня 2009 року під тиском керівництва відповідача нею було прийнято рішення про необхідність звільнення. За наказом №10-К від 24.04.2009 року її було звільнено за власним бажанням, згідно ст.. 38 КЗпП України в звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Однак, її звільнення було здійснено за примусом адміністрації, як і звільнення ще 13 працівників, які можуть це підтвердити. Директор підприємства та головний бухгалтер в усному порядку пообіцяли, що виплати будуть зроблені в найближчому майбутньому і запропонували їй зберегти заробітну картку для нарахування на неї вказану виплату. Почекавши деякий проміжок часу та так і не отримавши грошової виплати вона в черговий раз звернулась до відповідача в письмовій формі. Проте у відповідь почула, що розрахунок з нею був проведений при звільнені, а здійснення додаткової виплати не можливо за відсутності фінансових коштів.

Позивачка зазначає, що підприємство заборгувало їй суму винагороди за підсумками роботи підприємства за 2008 рік у розмірі 3136,86 грн. Крім того, середня заробітна плата на момент звільнення згідно Довідки про середню заробітну плату становить 2116,53 грн., яка підлягає сплаті їй за період з квітня 2009 року по день фактичного розрахунку, але на час складання позовної заяви становить: 2116,53*6 днів/30 днів + 2116,53 * 11 місяців = 423,30 + 23281,83 = 23705,13 грн.

Позивачка вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала фізичних та моральних страждань, що знайшло свій прояв у наступному. З моменту звільнення вона залишилася з маленькою дитиною без підтримки і без можливості працевлаштування, вимушені були відмовляти собі в речах першої необхідності та придбавати продукти харчування в недостатній кількості. Вона втратила душевну рівновагу та впевненість в собі, що негативно відобразилося на її психічному стані, та відповідно, порушено її життєвий уклад. Свої моральні страждання вона оцінює у 5000,00 грн.

Посилаючись на зазначене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму винагороди за підсумками роботи підприємства за 2008 рік у розмірі 3136,86 грн.; стягнути з відповідача на її користь суму середньої заробітної плати з кінця 2009 року на час складання позовної заяви у розмірі 23705,12 грн. за затримку розрахунку при звільненні; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши осіб, які зявились, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до наказу №03-К від 13.03.2006 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю на посаду експерта з пробірного контролю ІІ-ї категорії за строковим трудовим договором.

Наказом №10-К від 24.04.2009 року позивачку було звільнено за власним бажанням, згідно ст.. 38 КЗпП України в звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Суд ставиться критично до тверджень позивачки щодо виплати їй на підставі ст..ст.. 116 та 117 КЗпП України суми винагороди за підсумками роботи підприємства за 2008 рік у розмірі 3136,86 грн. виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Виплати працівникам підприємства винагороди за підсумками роботи за рік регулюються п.7 Соціальні гарантії та Додатком 8 Положення про порядок нарахування та виплати винагороди за підсумками роботи за рік Колективного договору підприємства.

Відповідно до п.7.1. Колективного договору адміністрація зобовязана в межах витрат на оплату праці працівникам, для яких воно є основним місцем роботи: серед іншого за умови роботи на підприємстві не менше календарного року, виплачувати працівникам винагороду за підсумками роботи за рік за фактично відпрацьований час на даному підприємстві протягом поточного року в межах місячного фонду оплати праці за посадовими окладами за останній місяць року.

Порядок нарахування та виплати винагороди за підсумками роботи за рік регламентується Положенням, погодженим Головою первинної профспілкової організації та затвердженого директором Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю та є Додатком 8 до Колективного договору Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю на 2088-2010 рр.

Пунктом 2.6. Положення передбачено, що остаточне рішення про зменшення розміру або повне позбавлення працівника винагороди приймає адміністрація за погодженням з представником трудового колективу.

Пунктом 3 Положення передбачено, що матеріали преміювання за звітний рік розглядаються комісією, яка створюється наказом по підприємству. Висновки комісії оформлюються протоколом. Підставою для виплати премії є наказ директора підприємства. Підставою для преміювання директора підприємства є письмова згода Голови Державної пробірної служби.

В колективному договорі чітко не визначено в який термін повинно бути проведено засідання первинної профспілкової організації стосовно нарахування та виплати винагороди за підсумками роботи за рік.

На засіданні комісії по проведенню аналізу виконання роботи 01 червня 2009 року було розглянуте питання стосовно нарахування та виплати працівникам підприємства винагороди за підсумками роботи за рік. На засіданні було також запропоновано виплачувати винагороду поетапно за рішенням первинної профспілкової організації. Розгляд питання стосовно виплати винагороди за підсумками роботи за 2008 рік було розглянуто 01 червня 2009 року та оформлено Протоколом засідання первинної профспілкової організації №10.

На підставі ст.. 97 КЗпП, ст.. 15 Закону України «Про оплату праці» та Колективного договору Дніпропетровського КППК і протоколу засідання первинної профспілкової організації видано Наказ №35 від 01.06.2009 року про виплату винагороди за підсумками роботи за рік.

На момент прийняття рішення про виплату винагороди працівникам підприємства, ОСОБА_1 не відповідала вимогам п. 7.1. Колективного договору, оскільки з 24 квітня 2009 року була звільнена і Дніпропетровське казенне підприємство пробірного контролю для позивача не було основним місцем роботи.

Виплату винагороди за підсумками роботи за 2008 рік в той період, коли ОСОБА_1 була вже звільнена також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, чинним законодавством України ніяких державних норм та гарантій стосовно преміювання не передбачено.

Позивачкою будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми винагороди за підсумками роботи підприємства за 2008 рік у розмірі 3136,86 грн. суду не надано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог позивача.

Оскільки позовні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки суму середньої заробітної плати за затримку розрахунку винагороди за підсумками роботи підприємства за 2008 рік при звільненні моральної шкоди є похідними, вони також не підлягають задоволенню.

На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Дніпропетровського казенного підприємства пробірного контролю про стягнення винагороди та середньої заробітної плати за затримку розрахунку, стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева