Справа №2-1142
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- ОСОБА_1

при секретарі- Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ»Українським страховий дім», 3-і особи: ПАТ»РОДОВІД БАНК», Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України, Головне управління з питань захисту прав споживачів про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, річних та витрат на збереження автомобіля, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в вересні 2010 року звернулася до суду з позовом і просила стягнути з відповідача 72 592гр.02 коп. страхового відшкодування, 2 400гр. за зберігання автомобіля на станції технічного обслуговування, 2 649гр.61 коп. пені, 6 968гр.83 коп. інфляційних витрат, 2 768гр.44 коп. річних та 50 000гр. в відшкодування моральної шкоди.

В подальшому позивачка неодноразово уточнювала та збільшувала розмір позовних вимог і остаточно в листопаді 2011 року просить стягнути з відповідача:

- 72 592гр.02 коп. страхового відшкодування, 2 649гр.61 коп. пені, 15 244гр.32 коп. інфляційних витрат та 5 459гр.32 коп. річних, а всього 95 945гр.27 коп. на користь 3-ї особи вигодонабувача за Договором страхування ПАТ»РОДОВІД БАНК».

- 2 400гр.вартості зберігання автомобіля на станції технічного обслуговування та 5 625гр.60 коп. витрат на проведенню експертизи та судові витрати на свою користь.

Посилається в позові на те, що 04.06.2008 року між нею та відповідачем був укладений договір Добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-8 № 1134 Кв, а саме: автомобіля «Маzda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 строком дії до 05.06.2009 року.

Відповідно до п.п. 5.1.1 та 7.1.4 Договору страховим випадком є, зокрема, пошкодження застрахованого транспортного засобу та/чи його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, при настанні якого відповідач зобов»язався здійснити виплату страхового відшкодування.

28.02.2009 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем на підставі її довіреності по Вишгородській трасі в напрямку м. Києва на 17 м. здійснив зіткнення з металевим відбійником, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

В цей же день ним була подана відповідачу заява про настання страхового випадку.

На місце ДТП прибув представник відповідача ОСОБА_4, яким був складений Акт огляду пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Звіту № 3668 спеціаліста ТОВ»Естімейт»від 11.03.2009 року, виконаного за ініціативою відповідача, розмір матеріального збитку, завданого їй в результаті пошкодження автомобіля, складає 72 592 гр.02 коп.

22.04.2009 року в порушення умов договору відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті їй страхового відшкодування з тих підстав, що, нібито, на автомобілі були встановлені шини, що не відповідають сезону експлуатації, а це, відповідно до ч.2 п. п. 6.2.1 Договору, до страхових випадків не належить.

Згодом їй стало відомо про те, що в Акті огляду транспортного засобу представником відповідача, який скористався стресовим станом водія ОСОБА_3, було залишене вільне місце, де мали бути відображені лише пошкодження транспортного засобу, вніс туди неправдиву інформацію з приводу несезонних шин.

Дані обставини не відповідають дійсності, т.я. в момент дорожньо-транспортної пригоди на її автомобілі були встановлені зимові шини марки «АМТЕL NORD МАSТЕR»та «ВF GООDRICH WINTER G», що підтверджується товарним чеком, виданим їй ФОП ОСОБА_5

Окрім цього, водій автомобіля ОСОБА_3повідомив їй про те, що перед тим, як ставити свій підпис в Акті огляду автомобіля, він його уважно прочитав і запису про невідповідність шин сезону експлуатації в ньому не було.

Ці твердження відповідача нічим, крім підробленого Акту,не підтверджуються, навіть фотознімками, які б могли однозначно відповісти на дане питання.

Крім того, в даних документах крім відсутніх додатків до акту огляду, зробленого спеціалістом страховика, також відсутні будь - які данні про кваліфікацію спеціаліста страховика ОСОБА_4, яким складений Акт огляду та зроблені висновки щодо сезонної приналежності гуми.

Відповідно до законодавства в сфері страхування подібні висновки повинен робити кваліфікований спеціаліст після проведення відповідних досліджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про страхування»аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України.

У випадку проведення дослідження аварійним комісаром, за умови що він має кваліфікацію у відповідності до вимог п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №8 від 05.01.1998 року «Про затвердження Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів», складається аварійний сертифікат, до якого, відповідно до п. 20 постанови, додаються всі зібрані матеріали.

Жодних копій документів про кваліфікаційний рівень спеціаліста страховика або посилань на такі документи, немає.

В зв»язку з порушеннями нормативних документів при оформленні таких висновків, спеціаліст страховика ОСОБА_4, яким складений Акт огляду, не має відповідної кваліфікації для того, щоб встановлювати технічні показники колісних транспортних засобів, до яких і належить висновок про сезонну належність автогуми.

Вважає, що в разі, коли б шини на її автомобілі не відповідали сезону експлуатації, про це були б зроблені відповідні посилання працівниками ДАЇ в адміністративному протоколі, які оформляли ДТП.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача страхове відшкодування за умами Договору страхування в розмірі 72 592гр.02 коп.

Відповідно до п. 16.1. Договору страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати його отримувачу пені в розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з п. 10.6. Договору страхове відшкодування повинно було бути виплачено до 4.04.2009 року, однак не виплачене до цього часу, а тому в зв»язку з відмовою від його виплати загальна сума пені за складає 2 649.61 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 6968.83 грн.інфляційних витрат та 2768.44 грн. річних, а всього 95 945гр.27 коп. на користь 3-ї особи вигодонабувача за Договором страхування ПАТ»РОДОВІД БАНК».

Крім того,незаконна відмова відповідача виплатити страхове відшкодування не дала їй змоги своєчасно відремонтувати автомобіль, через брак коштів її автомобіль з 17.05.09 року по 17.09.09 року зберігалося на станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_6,за що нею було сплачено 2400 грн. 00 коп.

В зв»язку з відмовою відповідача виплатити страхове відшкодування нею була оплачена комісійна комплексна транспортно-трасологічна, трасологічна та фототехнічна експертиза, вартість якої складає 5 625гр.60 коп., які вона просить стягнути з відповідача на свою користь.

Протиправні дії відповідача викликали у неї глибокі моральні переживання. Вона залишилась без очікуваного страхового відшкодування та з пошкодженим автомобілем, який став непридатним для експлуатації.

Вона змушена сплачувати кошти за кредитним договором, не може спокійно сприймати таке зухвале, відверто свавільне ставлення керівництва та персоналу ЗАТ «Український страховий дім»до себе.

Виходячи з цього, просить стягнути з відповідача 50 000гр. в відшкодування моральної шкоди.

Представник позивачки вимоги останньої в судовому засіданні підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що Відповідно до пункту 2.1.1 укладеного з позивачкою Договору страхування ризиками КАСКО є дорожньо-транспортна пригода, які п.п. 5.1.1 п. 5 Договору визначаються : ушкодження (знищення) застрахованого ТЗ та/чи його додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) та інші пошкодження цього ТЗ, що сталися під час його руху або пересування іншого ТЗ.

Під час огляду на місці ДТП застрахованого транспортного засобу аварійним комісаром ОСОБА_4 було встановлено, що на застрахованому автомобілі були встановлені шини, що не відповідають сезону експлуатації, а саме: шини, які можуть використовуватися лише в літній період, про що було складено відповідний Акт огляду пошкодженого ТЗ.

Водій ОСОБА_3 погодився з даним Актом, про що зробив відповідну відмітку в ньому.

П.п.6.2.1. п. 6 Договору передбачено, що до страхових випадків не належать факти заподіяння збитків (шкоди), які супроводжувались навмисними діями з боку страхувальника, експлуатанта.

Відповідно до п. 7.3.4 Договору Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування (страхової виплати), якщо для цього будуть підстави, передбачені цим Договором і чинним законодавством України.

Відповідно до п. 11.2.1 Договору підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування (страхової виплати) Страховика є навмисні дії Страухвальника, Експлуатанта, Вигодонабувача, спрямовані на настання страхового випадку.

Акт огляду пошкодженого транспортного засобу було складено відповідно до п.п. 7.3.3. п. 7 Договору, яким передбачено, що страховик має право самостійно з»ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно ч.2 ст. 25 Закону України«Про страхування»та п.п. 2, 3 Постанови КМУ № 8 від 05.01.1998 року «Про затвердження Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів»аварійний комісар - особа, яка з»ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, а саме: має спеціальну кваліфікацію (знання) для з»ясування обставин і причини настання страхового випадку та визначення розміру збитків), підтверджену свідоцтвом (сертифікатом) навчального закладу, який здійснює підготовку аварійних комісарів відповідно до ліцензії Міносвіти.

Відповідно до п. 5 вищезазначеної постанови діяльність аварійного комісара до з»ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із Страховиком.

Оскільки між Страховиком та Аварійним комісаром був укладений відповідний договір, то останній законно виконував свої обов»язки при пошкодженні транспортного засобу позивачки.

Що стосується складання страховою компанією Звіту про розмір збитків, це є обов»язковою дією страхової компанії.

Крім того, якщо стороною Договору є Вигодонабувач, у будь-якому випадку направляється лист із проханням визначити отримувача страхового відшкодування.

Виходячи з цього, вважає дії страхової компанії щодо відмови в виплаті страхового відшкодування законними.

Вважає такими, що не підлягають задоволенню і вимоги позивачки в частині стягнення річних та інфляційних витрат, передбачені ст.625 ЦК України, та коштів за зберігання автомобіля на СТО з наступних підстав.

П. 6.3. Договору передбачено, що не підлягають відшкодуванню витрати на ремонт та технічне обслуговування ТЗ, що не пов»язані із страховим випадком, будь-які непрямі збитки Страхувальника чи Експлуатанта, пов»язані із страховим випадком, зокрема втрата прибутку, штрафні санкції, моральні збитки, тощо.

Відповідно до п. 16.1 Договору Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне проведення виплати страхового відшкодування шляхом сплати отримувачу цього відшкодування пені в розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Виходячи з того, що позивачці взагалі відмовлено в виплаті страхового відшкодування, вона не має права на стягнення пені за умовами договору.

Виходячи з того, що такі засоби відповідальності сторонами не були узгоджені при укладенні Договору, просить у позові відмовити.

3-я особа - Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України направила до суду письмові пояснення в справі, якими вважає відмову відповідача в виплаті страхового відшкодування позивачці недостатньо обгрунтованою.

Просить розглядати справу в відсутності свого представника.

3-я особа - Головне управління з питань захисту прав споживачів свого представника до суду також не направив, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Представник 3-ї особи - ПАТ»РОДОВІД БАНК»направив до суду письмові пояснення, якими позов підтримав та просить перерахувати стягнуті за рішенням суду кошти на відповідний рахунок банку, а на який конкретно-невідомо.

В судові засідання представник 3-ї особи тричі не з»являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Своїх пояснень не підтримав і про розгляд справи в його відсутності не просив.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Встановлено, що 04.06.2008 року між позивачкою та відповідачем був укладений Добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-8 № 1134 Кв - автомобіля «Маzda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, строком дії до 05.06.2009 року.

Згідно з умовами Договору страхування вигодонабувачем за ним є 3-я особа: ПАТ»РОДОВІД БАНК».

28.02.2009 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем на підставі довіреності позивачки по Вишгородській трасі в напрямку м. Києва на 17 м. здійснив зіткнення з металевим відбійником, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

В цей же день ним була подана відповідачу заява про настання страхового випадку.

На місце ДТП прибув представник відповідача ОСОБА_4, яким був складений Акт огляду пошкодженого транспортного засобу.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.03.2009 року ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2009 року постанова була змінена в частині вигляду адміністративного стягнення до штрафу в розмірі 425гр.

/ а.с. 12-17; 19; 83-102 /

Відповідач не визнав подію, пов»язану з пошкодженням транспортного засобу позивачки, страховою і листом від 22.04.2009 року їй було відмовлено в виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.6.2.1 п.6.2 р.6 Договору

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі,визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а

страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та

виконувати інші умови договору.

Ст.985 кодексу визначено, що Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Страхувальник має право при укладенні договору страхування

призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової

виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання

страхового випадку, якщо інше не встановлено договором

страхування.

Як встановлено вище, Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладений між сторонами на користь 3-ї особи - ПАТ»РОДОВІД БАНК», який є вигодонабувачем за умовами договору.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України»Про страхування» Страхувальники мають право при укладанні договорів

страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати

фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть

зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для

отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до

настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором

страхування.

Такий Договір страхування наділяє вигодонабувача правами Страхувальника, а саме: правом вимоги до Страховика здійснити виплату страхового відшкодування на свою користь.

Така вимога є правом, але не обов»язком вигодонабувача, як 3-ї особи, на користь якої укладено Договір страхування.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.4 кодексу здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Тобто, діючим цивільно-процесуальним законодавством, за виключенням випадків, встановлених законом, не передбачено права звернення особи до суду в інтересах 3-х осіб.

Так, позивачка, звертаючись до суду з даним позовом про стягнення заявлених у позові сум на користь ПАТ»РОДОВІД БАНК», як вигодонабувача за Договором страхування, своєю заявою від 10.11.2010 року, задоволеною ухвалою суду, просила притягнути до участі в справі ПАТ»РОДОВІД БАНК» в якості 3-ї особи без самостійних вимог.

/ а.с. 64-65;71;73 /

Відповідно до ст.34 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред»явивши позов до однієї чи обох сторін.

Такі особи мають усі процесуальні права і обов»язки позивача.

Після вступу в справу третьої особи, яка заявила

самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням цієї

особи розглядається спочатку.

3-я особа - ПАТ»РОДОВІД БАНК»в порядку ст.34 ЦПК України з самостійним позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування не звернувся.

Суд вважає, що пояснення банку, як 3-ї особи, залученої до участі в справі в якості 3-ї особи без самостійних вимог, не є, з точки зору ст.34 ЦПК України, зверненням до суду з самостійним позовом, т.я. таке пояснення не має форми та змісту позовної заяви, що пред»являється законом.

Крім того, з точки зору закону позов може бути підтриманий і не підтриманий позивачем.

Тричі не з»явившись в судові засідання, 3-я особа - ПАТ»РОДОВІД БАНК»навіть за відсутності належного звернення до суду з вимогою до відповідача, яке б давало право суду вирішувати спір по суті, навіть свої пояснення не підтримав.

При такій ситуації представник позивачки наполягав на стягненні суми страхового відшкодування та санкцій, встановлених умовами Договору та ст.625 ЦК України, на користь ПАТ»РОДОВІД БАНК», як вигодонабувача.

За таких обставин, виходячи з викладеного вище, суд позбавлений можливості вирішувати спір по суті як на користь 3-ї особи, так і на користь самої позивачки.

Суд вважає, що норми ст.636 ЦК України, на яку посилається позивачка, в даному випадку застосовуватися не можуть, т.я. порядок та підстави виплати страхового відшкодування встановлені спеціальним законодавством та гл.67 ЦК України, якими не передбачено права вимагати виконання умов договору на користь 3-ї особи позивачкою.

Ст.611 ЦК України встановлені правові наслідки внаслідок порушення зобов»язання, в т.ч.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частки позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з викладеного вище, висновку суду про порушення порядку звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування,а також того, що вирішення питань, пов»язаних з відшкодуванням збитків, якими є витрати на зберігання автомобіля на СТО, та витрат, пов»язаних з оплатою вартості експертизи, які є судовими витратами в справі, залежать від вирішення по суті спору в частині стягнення страхового відшкодування, суд не знаходить підстав і для задоволення вимог позивачки в частині стягнення на її користь зазначених нею сум.

Відповідно до преамбули Закону України»Про захист прав споживачів»цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і

послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і

надавачами послуг різних форм власності, встановлює права

споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи

реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В ст.1 Закону України»Про страхування»зазначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків).

В ст.4 закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Метою страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами.

З цього випливає, що на відносини, які виникають з майнового страхування при виконанні умов таких договорів, Закон України «По захист прав споживачів»не розповсюджується.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що позивачка не мала пільг на сплату судового збору при зверненні до суду з даним позовом , а тому в зв»язку з відмовою в позові вони мають бути стягнуті з неї на користь держави.

Керуючись ст.ст.979,985,988-991 ЦК України, Законом України»Про страхування», ст.ст.3-4; 34; 57-60,209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ЗАТ»Українським страховий дім»про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, річних та витрат на збереження автомобіля відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 983 гр.45 коп. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя