Справа № 2-46/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2011 року Старовижівський районний суд Волинської області

В складі :головуючого судді - Кошелюк Л. О ,

при секретарі Сулеві Н.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

пр-ка відповідача ДВС ОСОБА_2

3-ї особи на стороні позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до відділу ДВС Старовижівського райуправління юстиції; 3-і особи без самостійних вимог на стороні: позивача ОСОБА_3; на стороні відповідача ПАТ Індустріально експортний Банк, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 покликається на те, що постановою Державної виконавчої служби серії АА № 033388 від 20.01.11р. накладено арешт на все майно ОСОБА_3 на примусове виконання судового наказу Господарського суду № 9/125-1 від 27.12.10р. та оголошено про заборону відчуження. Про що дізналась 4.02.11 року.

Просить звільнити з-під арешту транспортні засоби: автобус марки Мерседес-Бенц, держномер АС 2369 АЕ та автобус марки ПАЗ, держномер АС 0862 АВ, і стягнути судові витрати по справі.

Стверджує, що це майно придбане з ОСОБА_4 під час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. А державним виконавцем частка в майні подружжя не визначалася, і вона не є учасником виконавчого провадження. Згаданою постановою позбавлена конституційного права користуватись, володіти і розпоряджатися своїм майном.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з наведених підстав і пояснила, що про кредитні зобовязання чоловіка їй невідомо бо згоди на його отримання не давала.

Пр-к відповідача ОСОБА_2 з позовом не погодився і пояснив, що наклав арешт на майно боржника ОСОБА_3 і оголосив про заборону відчуження відповідно до ст.55 Закону України Про виконавче провадженняна виконання наказу Господарського суду про стягнення 366742,50 грв.

На той час про сімейний стан боржника і про наявність конкретного майна було не відомо. Проводиться перевірка банківських рахунків і нерухомого майна ОСОБА_3 У разі наявності у нього коштів першочергово борг погашатиметься ними.

3-тя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 з позовом погодився і ствердив, що про спірний кредит дружина не знала бо майна не заставляв. Обоє партнери по бізнесу.

3-я особа без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ Індустріально-експортний Банкудруге не зявилася у судове засідання. Про день розгляду справи

-2-

повідомлена. Подала письмове заперечення проти позову, яке мотивувала отриманням кредиту в інтересах сімї і певними зобовязаннями позивача. До того ж, останній за рішенням господарського суду від 14.03.2011 р., є також боржником перед банком на 602268,79 грв.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.ст.60 ч.1,65 ч.2,4 СК України майно,набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності…

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди.

Договір укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

А ст. ст. 1054,1046 ЦК України передбачено, що кредит надається позичальникові на умовах, встановлених договором. Тобто, одна сторона передає ( позикодавець) у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, які той зобовязується повернути згідно умов договору.

І солідарний обовязок зобовязання або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом,зокрема у разі неподільності предмета зобовязання, яке має виконуватися належним чином відповідно до умов договору… або інших вимог, що звичайно ставляться. Про що зазначено у ст.. 541,526 ЦК України.

З пояснень сторін і письмових доказів ( копії свідоцтва про одруження; копії постанови ДВС від 20.01.11 р. про арешт майна; копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів щодо яких предявлено позов; копій: рішення від 6.12.10р. і наказу від 27.12.10р. про примусове виконання рішення господарського суду; копії кредитного договору № 010/21/08 від 7.02.08р. та оглянутого судом виконавчого провадження № 284 від 20.01.2011р.) судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2004 року. Дітей не мають. Зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1, але знімають житло за іншою адресою. Подружжя ствердило, що між ними добрі сімейні стосунки. Усе майно (4 транспортні засоби для пасажирських перевезень; гаражний бокс на кілька приміщень, незавершений будинок) придбавали за спільні подружні кошти за час шлюбу, за рахунок кредитів, яких мають на даний час 4, а пятий погашений . 2 кредити брала позивачка ( 15 тис. дол. і 400 тис. грв.), а 3- її чоловік, ОСОБА_3 ( 60 тис. дол.; 25 тис.дол. і 400 тис. грв.) Кредити отримані у різних банках. Під окремі заставлене майно подружжя. Останній кредит по 400 тис. грв. подружжям отримано в одному банку ( Індустріально-експортному Банку) в одному році (2008р.) . ОСОБА_1 та М.С. ствердили суду, що у них спільний бізнес, обоє зареєстровані підприємцями:

позивачка по наданню послуг по перевезенню вантажів( для чого залучає наймані транспортні засоби, як посередник між отримувачем і надавачем цих послуг), а ОСОБА_3 по наданню послуг пасажирських перевезень. Доходи від бізнесу використовують на спільні потреби сімї.

ОСОБА_3 визнав, що кошти від останнього кредиту теж планувалися для сімї. Однак поручителі по кредиту перебувають у процедурі банкрутства.

З врахуванням викладеного суд вважає, що предмет зобовязання по кредиту є неподільним і солідарним для подружжя, яке створює для них обох певні обовязки бо кредит одержано і використано в інтересах сімї.

Що стосується посилань ОСОБА_5 та М.С., що про останній кредит чоловіка позивачці не було відомо і згоди на нього не давала то це спростовується їх поясненнями, що обоє в 2008 му році отримали його в одному і тому ж банку ( по 400 тис. грв.) в обох одні і ті ж поручителі банкрути ( ТЗОВ Агровітаі ПП Макаронна компанія). По обох є рішення Господарського суду.

Крім цього, позивачка ствердила ( і про що зазначено в позові), що 4.02.11 р. ніби-то дізналась про кредитний борг чоловіка. Вважаючи дії останнього незаконними вправі була оспорити цей кредитний договір, відповідно до ст. 65 ч.2 СК України. Чого не зробила. Що свідчить про її згоду з ним.

А відповідач накладав арешт на майно у відповідності зі ст. 55 Закону Про виконавче провадження( що діяв на той час). Опису майна не проведено. Боржник має право на визначення першочерговості звернення стягнення на предмети ( види майна), згідно ст. 56 цього ж Закону.

-3-

Отже, порушення прав позивачки, щодо користування спірним майном не виявлено.

До того ж, власні транспортні засоби вона у своєму бізнесі не використовувала.

На підставі вищезгаданого суд вважає позов безпідставним.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-213 ЦПК України, ст. 60,65 СК України, ст.ст. 526, 541 ЦК України,

суд,

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до відділу ДВС Старовижівського райуправління юстиції; 3-х осіб без самостійних вимог: на стороні позивача- Воробця ОСОБА_6; на стороні відповідача - ПАТ Індустріально- експортного Банкупро звільнення майна з-під арешту , відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення, якщо протягом цього часу не поступить апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський райсуд.

Суддя: ОСОБА_7