Справа № 2 251 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визначення порядку користування жилим приміщенням. Позивач вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 належить їм з відповідачкою на праві спільної часткової власності по ? частині кожному та має три житлові кімнати площею 19 кв.м, 11,8 кв.м, 9,9 кв.м, а всього житловою площею 40,7 кв.м. Також в квартирі є коридор, площею 11,6 кв.м, кухня площею 7,4 кв.м, вбиральня площею 1,0 кв.м, ванна кімната 2,6 кв.м, вбудована шафа 1,1 кв.м. Посилаючись на те, що між ними існують неприязні стосунки, позивач просив суд визначити судовим рішенням такий порядок користування спільною власністю, за яким йому виділити у користування кімнату площею 19,0 кв.м з лоджією, відповідачці ОСОБА_6 виділити в користування дві кімнати площею 11,8 кв.м і 9,9 кв.м з лоджією, а кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні.

На підставі клопотання представника відповідачки 28 березня 2011 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз .

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення. Відповідачка проти позову ОСОБА_1 заперечувала. Вказувала на те що позивач ніколи не проживав у спірній квартирі і не проживає на теперішній час, а виділення йому в користування однієї з кімнат порушить її права та права їхніх повнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 і сина ОСОБА_7, які зареєстровані в спірній квартирі, весь час проживають в ній, та створили кожен свою сімю. Крім того позивач має інше постійне житло та створив іншу сімю, де і проживає на теперішній час.

Третя особа ОСОБА_5 посилалася в судовому засіданні на те, що її батько ОСОБА_1 не проживав у спірній квартирі, а між ними: нею, її братом та їх матірю ОСОБА_6 тривалий час існує порядок користування квартирою, відповідно до якого кожен з них займає по одній з кімнат. До того ж вона проживає в квартирі зі своїм громадянським чоловіком, а її брат з громадянською дружиною. Тому встановлення порядку користування спірною квартирою та надання у користування позивачу однієї з кімнат порушить їх житлові права.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки та її представника, третьої особи ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлене наступне.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_2 належить сторонам на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2009 року та є спільною частковою власністю сторін з рівними частками по 1/2 частині. Квартира має три ізольовані житлові кімнати: площею -19,0 кв.м, площею 11,8 кв.м, площею 9,9 кв.м. В квартирі також є коридор 11,6 кв.м, кухня 7,4 кв.м, ванна кімната 2,6 кв.м, вбиральня 1,0 кв.м, шафа вбудована 1,1 кв.м. Квартира обладнана двома лоджіями по 2,0 кв.м.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди, спір вирішується судом.

З матеріалів справи слідує, що ідеальна частка кожного у жилій площі квартири складає 20, 27 кв.м. Дійсні розміри кімнат становлять: 19,0 кв.м, 11,8 кв.м, 9,9 кв.м. Кімнати є ізольованими та можуть бути обєктами окремого користування кожним співвласником. Через житлову кімнату площею 19,0 кв.м є вихід на лоджію «9» площею 2,0 кв.м. Через житлову кімнату площею 11,8 кв.м є вихід на лоджію «10» площею 2,0 кв.м.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 10.06.2011 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз визначити порядок користування трикімнатною квартирою №103 по вул..Новобузькій,91-А у м.Миколаєві відповідно до ідеальних часток співвласників, а саме по ? частині неможливо у звязку з відсутністю житлової кімнати площею 20,27 кв.м, яка б відповідала ідеальній частці сторін. В тей же час експертом запропоновано варіант користування спірною квартирою, в частках, приближених до ідеальних.

Відповідно до вказаного варіанту експертизи одній стороні пропонується виділити у користування житлову кімнату, площею 19,0 кв.м з прилеглою до нею лоджією площею 2,0 кв.м, що становить 47/100 часток, що на 1,27 кв.м менше житлової площі.

Другій стороні пропонується виділити житлову кімнату площею 11,8 кв.м з прилеглою до неї лоджією площею 2,0 кв.м та житлову кімнату площею 9,9 кв.м, що всього складає 53/100 часток та на 1,27 кв.м більше житлової площі. В загальному користуванні сторін пропонується залишити побутові приміщення площею 23,7 кв.м: коридор площею 11,6 кв.м, кухню площею 7,40 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, вбудовану шафу площею 1,1 кв.м.

Оскільки сторони не можуть домовитися між собою про порядок володіння та користування спірними кімнатами, то суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою між сторонами відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши у користування позивача житлову кімнату площею 19,0 кв.м, з прилеглою до неї лоджією площею 2,0 кв.м, а в користування відповідачки - житлову кімнату площею 11,8 кв.м з прилеглою до неї лоджією площею 2,0 кв.м та житлову кімнату площею 9,9 кв.м, залишивши у спільному користуванні сторін коридор, кухню, вбиральню, ванну, вбудовану шафу.

При цьому, на думку суду, невідповідність ідеальних та реальних часток не може вважатися такою, що порушить права співвласника ОСОБА_1 на користування та володіння частиною спільного майна, як це передбачено ч.3 ст.358 ЦК, оскільки такий порядок не позбавляє його права вимагати перерозподіл часток та (або) матеріальної компенсації різниці.

Щодо посилання відповідачки, її представника та третьої особи на не проживання позивача у квартирі як на одну із підстав відмови у позові, то суд вважає їх безпідставними, оскільки закон не повязує з такими обставинами можливість визначення порядку користування квартирою, що перебуває у спільній частковій власності.

Доводи відповідачки, її представника та третьої особи ОСОБА_5 про порушення житлових прав зареєстрованих в квартирі повнолітніх дітей сторін також є помилковими, оскільки встановлення порядку користування квартирою, що належить на праві спільної часткової власності, проводиться лише між співвласниками.

У відповідності до ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою №103 по вул.Новобузькій, 91-А у м.Миколаєві, виділивши у користування ОСОБА_1 в квартирі кімнату площею 19,0 кв. м з лоджією площею 2,0 кв.м., у користування ОСОБА_6 житлову кімнату площею 11,8 кв.м з лоджією площею 2,0 кв.м, і житлову кімнату площею 9,9 кв.м, залишивши у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_6 коридор площею 11,6 кв.м, кухню площею 7,4 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, вбудовану шафу площею 1,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 8 грн. 50 коп. судового збору і 37 грн. інформаційно-технічних витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Спінчевська