Справа № 2-69/11
Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2011 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування шкоди, що спричинено належному їм майну внаслідок затоплення.

В позові зазначили, що є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачі, які мешкають в квартирі № 47 зазначеного будинку, постійно затоплюють приміщення квартири позивачів. 15 серпня 2010 року сталося чергове затоплення санвузла з вини відповідачів, які в цей день самостійно здійснювали заміну магістрального водогону з чавунного на пластиковий у санвузлі їхньої квартири. Через залиття було пошкоджено стіни та стелю санвузла фекальними стоками, вартість відновлення яких згідно із звітом про оцінку розміру майнової шкоди обчислюється сумою в 4498 грн. Позивачі просять стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму, а також 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка зумовлена психологічними переживаннями в звязку з пошкодженням майна, відсутністю коштів на відновлення, неможливістю поновити своє право в позасудовому порядку, погіршенням фізичного стану членів сімї через вимушене перебування в атмосфері з антисанітарним запахом, необхідність у звязку з цим деякий час проживати у знайомих та родичів, емоційний дискомфорт.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив викладені в позові доводи від свого імені та як представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

Просить про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивачів вартості матеріальної шкоди у сумі 4498 грн., вартості звіту про розмір майнової шкоди у сумі 500 грн., вартості проведення судової технічної експертизи, судових витрат, попередньо оплачених ним, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача підтримав доводи свого довірителя.

Представники відповідачів позов не визнали та пояснили, що акт про затоплення квартири є неналежним доказом спричинення шкоди, оскільки в порушення вимог „Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій він не містить дати, печатки житлово-будівельного кооперативу, не зазначає ушкоджень, яких зазнало житло позивачів, складався у відсутність мешканців квартири № 47. Звіт про вартість матеріальної шкоди містить розрахунок вартості ремонту в санвузлі, без посилання на певні ушкодження, що виникли внаслідок залиття та потребують усунення.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов в частині вимог про стягнення майнової шкоди таким, що підлягає задоволенню, і не вбачає підстав для покладення на відповідачів відповідальності за моральну шкоду, виходячи з таких міркувань.

Як встановлено судом, 15 серпня 2010 року, коли сталося залиття санвузла квартири АДРЕСА_1, власник квартири № 47 в зазначеному будинку, яка розташована поверхом вище над квартирою № 43, і члени його сімї самостійно проводили роботи із заміни магістрального чавунного водоводу на пластиковий.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи позов на користь позивачів, суд враховує пояснення сторін, а також свідка ОСОБА_8 про те, що через наявність тріщини в унітазі в квартирі № 47 відбувалося затікання води в санвузол квартири № 43, що навіть після заміни унітазу, яка сталася на початку серпня 2010 року з участю свідка, вода продовжувала капати, через що мешканці квартири № 47 в день, коли складався акт про пошкодження, самостійно замінили магістральні чавунні труби на пластикові.

Як пояснив свідок, який брав участь у виконанні сантехнічних робіт в квартирі № 47 та оглядав ушкодження в санвузлі квартири № 47, роботи з заміни труб посилили протікання.

Згідно із п. 1.4. „Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, переобладнання і перепланування жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі, зокрема, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд враховує зміст акту про пошкодження майна (а. с. 27), з якого випливає, що причиною залиття санвузла в квартирі № 43 є тріщина в унітазі в квартирі № 47, який узгоджується із змістом судової будівельно-технічної експертизи (а. с. 90-98), а також виходить з того, що самостійна заміна магістральних водогонів, що проходять через квартиру, яка, як встановлено судом, посилила затікання фекальних стоків, суперечить вимогам п. 1. 4 „Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Суд не приймає до уваги доводи представників відповідачів про недопустимість акту про затоплення через невідповідність його змісту та процедури складання вимогам закону, оскільки цей документ, хоча й не повною мірою відповідає вимогам „Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, проте констатує обставини заподіяння шкоди, які не оспорює жодна з осіб, що беруть участь у справі, а також вид ушкоджень (залиття стелі та стін санвузла фекальними водами), містить дату затоплення, яка співпадає із датою складання акту, скріплений печаткою житлово-будівельного кооперативу № 294 Кристал.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність належних та допустимих доказів винних дій відповідачів, що перебувають у прямому причинному звязку із настанням шкоди майну позивачів.

При визначенні розміру майнової відповідальності, яку належить покласти на відповідачів, суд виходить із розміру, який міститься в звіті з визначення вартості розміру відшкодування шкоди (а. с. 12-26), оскільки він містить вартість виконання тих робіт, що спрямовані на усунення ушкоджень, зазначених в акті (відновлення стелі та стін санвузла), а зазначений висновок зроблено субєктом господарювання, який має виданий Фондом державного майна України сертифікат субєкта оціночної діяльності з оцінки обєктів у матеріальній формі.

Хоча представники відповідачів і заперечують проти вартості матеріальної шкоди, проте вони не протиставили згаданому звіту жодного доказу, не клопотались перед судом про забезпечення доказів, тому з урахуванням принципів змагальності та диспозитовності цивільного судочинства суд вважає, що відповідачі не довели ґрунтовність своїх заперечень в цій частині.

Відповідно до ст. 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право предявити боржникові вимогу у повному обсязі. Солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобовязаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів.

Суд вважає, що оскільки позивач та члени його сімї, які постійно мешкають у житлі і користуються його приміщеннями, несуть солідарну участь його утриманні, в силу наведеної норми закону мають право предявлення солідарної вимоги до відповідачів.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що у позивачів відсутнє право солідарної вимоги відшкодування моральної шкоди, оскільки моральна шкода кожної фізичної особи повинна оцінюватися з урахуванням її особистих емоційних переживань, і оскільки позивачі не надають доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, яку зазнав кожен з них, знаходить позов в цій частині таким, що задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Так як судом встановлено, що шкоду майну позивачів спричинено спільними діями мешканців квартири № 47, суд вважає за можливе покласти відповідальність за цю шкоду не лише на власника житла, як про це заявляє представник відповідачів, а й на постійно проживаючих разом з ним членів його сімї.

Так як видатки з оплати судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, з оплати вартості судової експертизи понесені позивачем ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути зазначені суми на його користь з відповідачів у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 541, 542, 1166, 1167, 1190 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 4988 грн. у відшкодування майнової шкоди (4498 грн. майнової шкоди + 500 грн. вартості звіту про оцінку шкоди).

В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 з кожного на користь ОСОБА_1 по 17 грн. судового збору, по 40 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду, по 333 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива