Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кочетова Л.Г., суддів Жигановської О.С., Косигіної Л.М.,

з участю секретаря Порохня М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на У% частину будинку в порядку спадкування, -

встановил а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила виселити його з будинку 6 по пров. Північному в м. Радомишлі, усунувши тим самим перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні цим будинком. Як па підставу своїх позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 травня 2008 року.

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом, в якому просив визнаги за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку в порядку спадкування та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_1, посилаючись на ту обставину, що він фактично вступив у спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця і після неї проживав у спірному будинку.

Рішенням Радомишльського районного суду від 06 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, визнано за ним право власності на 1/3 частину вказаного будинку та визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину. В решті позовних вимог ОСОБА_3 та в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням від 21.10.2011 року з ОСОБА_3 на користь держави стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову в повному обсязі та відмову в зустрічному позові. При цьому апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, а саме, що судом не враховано відмову від спадщини на користь батька ОСОБА_1С, його тітки ОСОБА_4 та відповідача, а також сплив строку позовної давності.

Третя особа Радомишльська державна нотаріальна контора подала заяву про приєднання до апеляційної скарги.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.01.1995 року померла ОСОБА_5ГТ. (а.с. 52).

Після її смерті залишилася спадщина - будинок 6 по пров. Північному в м. Радомишлі (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за законом були її дочка ОСОБА_4 та діти сина ОСОБА_6, який помер 10.12.1994 року (а.с. 55) - її онуки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 45, 48-49, 50, 51).

19.04.1995 року ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 45), проте свідоцтво про право на спадщину не отримав.

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_7 (а.с. 44, 46).

Від імені ОСОБА_3, який на той час був неповнолітнім, заяву про відмову від спадщини на свою користь 18.05.1995 року подав сам ОСОБА_7 (а.с. 47), при чому документи, які посвідчують його повноваження на подання такої заяви, ним надані не були.

У відповідності до вимог ст. 524 ЦК України (в ред 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємцями першої черги, згідно ст. 529 ЦК України є, зокрема, діти померлого та внуки, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем.

Як вбачається з вимог ст. 553 ЦК України, спадкоємець вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, при цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь із інших спадкоємців.

Як вбачається з вимог ст. 11, 13 ЦК України, повна цивільна дієздатність громадянина виникає з настанням повноліття, неповнолітні віком від п»ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою батьків, усиновителів або піклувальників.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 (а.с. 26), станом на 18.05.1995 року він був неповнолітнім.

Оскільки на момент відмови від спадщини ОСОБА_3 був неповнолітнім, ОСОБА_7 будь-яких повноважень на укладення вказаної угоди від його імені не мав, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3М, від спадщини не відмовлявся.

У відповідності до ст. 549 ІДК України (в ред. 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки на момент смерті спадкодавця і в подальшому ОСОБА_3 проживав у спірному будинку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що він прийняв спадщину.

З цих підстав с вірним і висновок суду щодо обгрунтованості позову в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно га визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Проте визначаючи частку у праві власності па спадкове майно, суд припустився помилки, вважаючи, що ОСОБА_4 була усунута від спадкування заповітом ОСОБА_5

Оскільки ОСОБА_5 не позбавляла ОСОБА_4 права на спадщину, спадкування за заповітом ОСОБА_5 не відбулося внаслідок того, що спадкоємець помер раніше спадкодавця, з чотирьох спадкоємців двоє відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_7, ОСОБА_7 подав заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_3 набув право на

частину спадкового майна.

Посилання апелянта на пропущення ОСОБА_3 строку позовної давності є

безпідставним, оскільки з моменту отримання позивачем свідоцтва про право на

спадщину (14.05.2008 року) до пред»явлення позову про визнання зазначеного свідоцтва

недійсним (09.03.2011 року) цей строк не скінчився.

Вирішуючи питання про розподіл судових втрат, суд першої інстанції стягнув

судові витрати за зустрічним позовом з ОСОБА_3, не розподіливши їх між

сторонами у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Вказані помилки колегія суддів виправляє шляхом зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ІДТЖ України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційніу скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 липня 2011 року, в частині визнання права власності на спадкове майно, та додаткове рішення цього ж суду від 21 жовтня 2011 року, в частині розподілу судових витрат, змінити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1Л частину будинковолодіння № 6 по пров. Північному в м. Радомишль Житомирської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 04 січня 1995 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь держави по 29 гривень 75 копійок держмита та на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області по 60,00 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: