Справа № 22-ц-3303/11 27.12.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3303/11 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Шпонарською О.Ю.,

за участю : представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 року

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач зазначав, що з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, який у жовтні 2009 року було розірвано. За час подружнього життя за спільні кошти ними було придбано майно, а саме: крісло, вартістю 1450 грн., шафа-купе, вартість 2100 грн., набір меблів у дитячу кімнату, вартістю 3000 грн., стінка( гірка), вартістю 1850 грн., набір меблів для передпокою, вартістю 1700 грн., диван розкладний, вартістю 1450 грн. Також у квартирі АДРЕСА_1, де вони проживали, було проведено ремонт. Загальна вартість придбаного майна, будівельних матеріалів та ремонтних робіт складає 50795 грн.50 коп.

Посилаючись на те, що у разі поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна є рівними, позивач просив стягнути на його користь з відповідачки грошову компенсацію у розмірі 25 397 грн.75 коп.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 року позов задоволено. Постановлено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 компенсацію у розмірі 25397 грн.75 коп.

Додатковим рішенням цього суду від 22 листопада 2011 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 22 листопада 1997 року по 28 жовтня 2009 року сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.7,54).

Квартира АДРЕСА_2, де проживало подружжя до розлучення, на підставі договору дарування від 16 травня 2001 року належить ОСОБА_4П.(а.с.52).

За час шлюбу сторонами було придбане майно, а саме: меблі - крісло, вартістю 620 грн., шафа-купе, вартість 2100 грн., дитяча стінка, вартістю 3000 грн., гірка ( стінка), вартістю 1850 грн., набір меблів для передпокою, вартістю 1700 грн., диван розкладний, вартістю 1450 грн. Всього на загальну суму 10 720 грн.

Також в період шлюбу, сторонами у квартирі відповідачки було проведено ремонтні роботи. Всього витрачено сторонами для проведення ремонту коштів на загальну суму 40075.5 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 та стягуючи на його користь з відподаічки частину вартості майна та ремонтних робіт, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами було витрачено спільні кошти подружжя на придбання цього майна та проведення ремонту.

Проте з таким висновком суду погодитись в повній мірі не можна, оскільки він не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

За правилами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Враховуючи вищевказане, зазначене у позові майно ( меблі) є спільною сумісною власність подружжя, так як придбано сторонами в період шлюбу. Виходячи із рівності часток - кожному із них належить по ? частці цього майна, що в грошовому вираженні становить 5360 грн.

Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу такого майна, зокрема те, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки спірне майно не є неподільним, існує в натурі, то не має підстав для стягнення його вартості, а є можливість поділу його в натурі.

За такого, колегія суддів вважає за можливе провести поділ спільного майна подружжя виділивши: ОСОБА_6 - крісло, вартістю 620 грн, набір меблів для передпокою, вартістю 1700 грн., шафу-купе, вартістю 2100 грн., на загальну суму 4420 грн.;

ОСОБА_4 стінку ( гірка), вартістю 1850 грн., набір меблів для дитячої кімнати, вартістю 3000 грн., диван розкладний, вартістю 1450 грн., на загальну суму 6300 грн.Оскільки відповідачці виділяється майно на більшу суму, то з неї на користь ОСОБА_6 слід стягнути грошову компенсацію його частки у спільному майні у розмірі 940 грн.

В період шлюбу сторонами було проведено ремонтні роботи у квартирі відповідачки. Для чого ними було придбано : облицювальну плитку на суму 2294 грн. 50 коп., вхідні металеві двері вартістю 1870 грн, вікна металопластикові, відливи загальною вартістю 5411 грн. та виконано будівельні роботи, а саме: штукатурка стін на загальну суму 8 800 грн., шпаклівка стін та стелі загальною вартістю 6600 грн, стяжка підлоги 900 грн., вартість робіт по заміні електроводки 2400 грн., облаштування кахлем вартість 5600 грн., монтаж вагонки загальною сумою 2400 грн., монтаж газового котла вартістю 2600 грн., встановлення вікон 1200 грн. Всього витрачено сторонами для проведення ремонту 40075.5 грн.

Згідно з роз`яснень п.4 Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок N 7 від 04.10.1991, інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обов'язок.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР на членів сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, лежить обовязок дбайливо ставитися до житлового будинку. Повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та проведенню ремонту.

З урахуванням викладеного, а також того, що власником квартири є відповідачка, позивачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано переконливих доказів, що на час проведення ремонтних робіт вони досягли домовленості по відшкодуванню витрат на їх проведення, за такого судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача компенсації вартості будівельних матеріалів ( кахель, металопластикові вікна, двері) та робіт, оскільки проведення таких робіт, придбання цих матеріалів не можна вважати спільним майном подружжя й вартість його не може стягуватись із відповідачки.

Приймаючи до уваги вищевикладене та на підставі ч. 4 ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог позивача.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 173 грн. 60 коп., а саме: судовий збір у розмірі 53 грн. 60 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Посилання представника відповідача на неналежність доказів придбання меблів саме для їх сімї є надуманими, оскільки їх придбання та знаходження у квартирі відповідачки підтверджується як матеріалами справи, так і показаннями свідків. Доказів, які б спростовували надані позивачем квитанції щодо спірного майна, відповідачкою до суду не надано.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 року та додаткове рішення від 22 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність :

ОСОБА_6 - крісло, вартістю 620 грн, набір меблів для передпокою, вартістю 1700 грн., шафу-купе, вартістю 2100 грн, на загальну суму 4420 грн.;

ОСОБА_4 стінку ( гірка), вартістю 1850 грн., набір меблів для дитячої кімнати, вартістю 3000 грн., диван розкладний, вартістю 1450 грн., на загальну суму 6300 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 940 грн. компенсації його частки у спільному майні.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині стягненні компенсації за проведення ремонтних робіт, придбання будівельних матеріалів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 173 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді