АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/936/11 Справа № 22ц-9237/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Ляпченко Л.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку прийняття спадщини, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку прийняття спадщини посилаючись на те, що 26 січня 2008 року помер її батько ОСОБА_5 та відкрилася спадщина. 08 лютого 2011 року представник позивача за довіреністю звернулася із заявою до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори про видачу на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок та земельну ділянку (пай) після смерті ОСОБА_5, але постановою нотаріуса зазначеної нотаріальної контори від 08 лютого 2011 року їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що пропущено шестимісячний строк для заяви про прийняття спадщини. Згідно довідки відділу Держкомзему від 13 березня 2009 року № 529-01/1 встановлено, що відповідно до розпорядження голови Синельниківської райдержадміністрації від 02 грудня 2008 року № 591-р-08 спадкодавець ОСОБА_5 включений до списку № 2 осіб, що мають право на земельну частку із земель ДП «Синельниківське». На підставі закону позивач вважає, що має право на спадщину, а саме на половину всього майна спадкодавця ОСОБА_5, оскільки він склав заповіт, в якому все майно заповів іншій особі. Разом з тим позивач має право і законно претендує на обов'язкову частку в цій спадщині, тобто на половину всього майна спадкодавця. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є його непрацездатна дочка ОСОБА_2, яка стала пенсіонером в 45 років, що і стало обставиною для звернення з цим позовом до суду за захистом своїх прав. Просила суд визначити судом додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки пропущений строк звернення до нотаріальної контори обумовлений збиранням всіх необхідних документів щодо наявності всіх майнових прав спадкодавця (а.с.3).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.40 -41).

В апеляційній скарзі (а.с.43) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- поважною причиною пропуску звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини було знаходження позивача за кордоном, що судом не було враховано;

- ст.68 Конституції України невірно застосована судом, оскільки незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності лише при відповідальності за скоєння злочинів та правопорушень;

- судом проігнорована судова практика, за якою суди визначають додатковий строк для прийняття спадщини і в значно гірших для позивача обставинах.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що 26 січня 2008 року помер ОСОБА_5, який 18 квітня 2007 року склав заповіт на користь ОСОБА_4 на все своє майно; 03 червн 2008 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_4; позивач, яка є донькою померлого, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась; перебування позивача за кордоном не перешкоджало їй звернутися з заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2008 року помер батько позивача ОСОБА_5 (а.с.9).

Постановою Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 08 лютого 2011 року представнику позивача відмовлено у видачі на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок та земельну ділянку (пай) після смерті ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що пропущено шестимісячний строк для заяви про прийняття спадщини (а.с.4).

Зі спадкової справи № 300/2008 вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не зверталася (а.с.28-33).

Згідно довідки Державної прикордонної служби України позивач на час смерті батька знаходилась за кордоном, в'їхала на територію України 31 жовтня 2008 року, виїхала 24 листопада 2008 року, в'їхала 21 лютого 2010 року, іншої інформації немає (а.с.82).

Своєму представнику ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 надала довіреність 19 липня 2010 року (а.с.12).

З оглянутої апеляційним судом справи № 2-199/11 вбачається, що: постановою Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 31 липня 2010 року представнику позивача відмовлено у видачі на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок та земельну ділянку (пай) після смерті ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що не надано документів про право власності померлого на нерухоме майно (а.с.13); 20 вересня 2010 року представник ОСОБА_6 на підставі вказаної довіреності в інтересах позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на обов'язкову частку у спадщині в порядку спадкування за законом (а.с.3-4); рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено (а.с.44-46), це рішення сторонами не оскаржене та набрало чинності.

З врахуванням викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_2 під час знаходження на території України після в'їзду 31 жовтня 2008 року та після в'їзду 21 лютого 2010 року мала можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але з такою заявою не зверталася, вперше представник позивача звернулася до нотаріалдьної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише в липні 2010 року.

Тому відсутні підстави вважати, що відсутність позивача на території України під час смерті батька є поважною причиною, з якої позивач пропустила строк для прийняття спадщини.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: