Справа № 2-8164/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ткаченко В.І.

За участю:

Представника позивача Кучеріна Г.О.

Представника відповідача Блінзи Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що, будучи працівником Дитячо-юнацького центру «Джерело», вона отримує заробітну плату шляхом перерахування її на банківську картку НОМЕР_1 , що емітована та обслуговується відповідачем. У період з 20.12.2010 р. до 04.03.2011 р. з її рахунку було списано 1.290, 81 грн. з призначенням платежу «погашення кредиту», що позивачка вважає неправомірним, оскільки будь-які кредитні відносини між нею та останнім відсутні. Крім того, нею була безпідставно сплачена користь відповідача комісія у розмірі 5,00 грн. З урахуванням викладеного позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь зазначені суми, а також 100.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивачки просив суд заявлені вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність, оскільки згідно договору поруки від 16.02.2006 р. № 5547 cred-1 позивачка є солідарним з позичальником ОСОБА_2 боржником за кредитним договором від 16.02.2006 р. № 5547 cred, укладеним між останнім та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за яким існує прострочена заборгованість, а отже дії відповідача щодо списання коштів з її карткового рахунку у погашення цієї заборгованості є правомірними.

Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , будучи працівником Дитячо-юнацького центру «Джерело», отримує заробітну плату шляхом перерахування її на банківську картку НОМЕР_1 , що емітована та обслуговується відповідачем (а.с. 11, 12).

У період з 20.12.2010 р. до 04.03.2011 р. відповідачем було списано з карткового рахунку позивачки на свою користь 1.290, 81 грн. з призначенням платежу «погашення кредиту», а саме 20.12.2010 р. 150, 00 грн., 27.12.2010 р. 447, 34 грн., 05.01.2011 р. 0,07 грн., 19.01.2011 р. 208, 04 грн., 02.02.2011 р. 0,04 грн., 04.03.2011 р. 315, 32 грн. (а.с. 28-33).

Згідно поясненням представника відповідача зазначені кошти були стягнуті у погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 16.02.2006 р. № 5547 cred, укладеним між останнім та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»(а.с. 42-46, 50-70), оскільки позивачка є солідарним боржником за цим зобов`язанням згідно договору поруки від 16.02.2006 р. № 5547 cred-1 (а.с. 39).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, правовідносини сторін щодо користування грошовими коштами позивачки на картковому рахунку з використанням нею банківської платіжної картки врегульовані положеннями ст. ст. 1066-1076 ЦК України та законодавством України про захист прав споживача.

Згідно ст. 1071 ЦК України грошові кошти з рахунку клієнта можуть бути списані банком за розпорядженням останнього, а без такого розпорядження за рішенням суду та в інших випадках, встановлених договором між банком та клієнтом.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача права за власною ініціативою списувати грошові кошти з рахунку позивачки у погашення боргу перед собою, оспорювані дії відповідача не можуть вважатися правомірними незалежно від того, чи дійсно позивачка несе відповідальність за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_2 . За викладених обставин позовні вимоги в частині повернення списаних сум у розмірі 1.290, 00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 1073 ЦК України, що передбачає обов`язок банку повернути кошти, безпідставно списані ним з рахунку клієнта.

Позовні вимоги в частині стягнення суми у розмірі 5, 00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів справи не вбачається, коли та у зв`язку з чим такий платіж був здійснений.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки у спірних правовідносинах, що врегульовані законодавством про захист прав споживача, її відшкодування за таких фактичних обставин не передбачене.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, від яких позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1066-1076 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК`на користь ОСОБА_1 1.290, 81 грн. (одну тисячу двісті дев`яносто гривень 81 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК`в доход держави 171, 00 грн. (сто сімдесят одну гривню).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: