Справа № 2-99/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі Чорній А.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача та третьої особи-Гращенка Г.Є.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя і після уточнення вимог просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, а за відповідачем право власності на автомобілі марки «Фольксваген Пасат»,2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі, в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що квартира та автомобілі були придбані сторонами в 2008 році були припиненні подружні стосунки відповідач не визнає права на половину майна придбаного під час шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, заперечував проти задоволення вимог посилаючись на те, що спірна квартира та автомобіль «Мерседес-Бенц Спрінтер»не є спільним майном оскільки були придбані за його кошти отримані від продажу будинку придбаного до укладення з позивачкою шлюбу. Крім того, в квартирі є зареєстрованим його син і з першою дружиною була усна домовленість про те, що він забезпечить дітей житлом, квартира залишиться за сином, в позивачки є власне житло, а у нього навпаки іншого житла не має.

Представник відповідача, який є також і представником третьої особи, заперечував проти задоволення вимог посилаючись на те, що

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони знаходилися в шлюбних відносинах з 28 квітня 2006 року (а.с.8).

31 серпня 2006 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Як видно з свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів автомобілі марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «Фольксваген Пасат»,2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, були зареєстровані на праві власності за відповідачем 4 серпня 2007 року та 3 листопада 2008 року відповідно (а.с.172, 217) .

Отже, відповідно до ст.60 СК України дана квартира та автомобілі належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання відповідача та його представника, який є також і представником третьої особи про придбання квартири та автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спрінтер»за кошти отримані як від продажу будинку, придбаного до укладення з позивачкою шлюбу, та пояснення свідків про реальну вартість проданих як земельної ділянки так і будинку, не спростовують висновків суду. Враховуючи відсутність доказів підтверджуючих матеріальний стан відповідача, а також наявність усної домовленості відповідача з першою дружиною щодо забезпечення дітей житлом суд критично відноситься до позиції ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд вважає, що вимоги позивачки по варіанту поділу майна не можуть бути задоволені оскільки вони не обґрунтовані.

Приймаючи до уваги зазначену вище норму, та відсутність у відповідача іншого житла, суд приходить до висновку, що квартира підлягає поділу в рівних частинах.

Що стосується автомобілів, то при поділі даного майна виходить з наступного.

В ході розгляду справи було встановлено, що і позивачка і відповідач є субєктами підприємницької діяльності, враховуючи, що останнім часом саме відповідач знаходився в договірних відносинах з МПП «Трансекспедиція»надаючи автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер»для обслуговування маршрутів, тому суд вважає що є підстави залишити його у власності саме відповідача, а за позивачкою визнати право власності на автомобіль марки «Фольксваген Пасат».

Приймаючи до уваги визначену висновками судового експерта №1411 та № 1412 від 21 квітня 2010 року ринкову вартість автомобілів, де вартість автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спрінтер»склала- 90885 грн. , а «Фольксваген Пасат»- 85404 грн.,то необхідно з відповідача стягнути на користь позивачки її різницю в 2740,5 грн.. (а.с.224-229,231-237).

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 850 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн., а з позивачки на користь відповідача половину вартості оплати судових експертиз -941,98 грн..

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на автомобіль марки «Фольксваген Пасат»,2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спрінтер», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю вартості автомобілів 2740,5 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 850 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати повязані з оплатою вартості судових експертиз 941,98 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: