Справа № 2 - 740 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

8 червня 2011 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ВАТ КБ «Надра» про визнання договорів недійсними. В подальшому найменування ВАТ КБ «Надра» було змінено на ПАТ КБ «Надра».

Позивачі вказували на те, що 17 липня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 08/07/2007/840-К 922. Згідно договору банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 43000, 00 дол. США строком до 14 липня 2017 року. В свою чергу відповідачка ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних та здійснення повернення кредиту щомісячними платежами у розмірі 612,07 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 перед банком також було укладено іпотечний договір від 15 вересня 2007 року, нотаріально посвідченого 17 липня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за 981, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4М та ОСОБА_5 передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, та договір поруки з ОСОБА_5, яка поручилась нести солідарну відповідальність за невиконання умов договору.

Позивачі вказували на те, що умови кредитного договору є несправедливими і такими, що порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів, оскільки перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про наявні форми кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В кредитному договорі банк також не зазначив детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача.

Посилаючись на те, що зазначені договори були укладені з порушеннями вимог діючого законодавства, а саме Конституції України, ст..ст. 203,229,524,533,1054 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», просили суд визнати недійсними кредитний договір № 08/07/2007/840-К 922 від 17 липня 2007 року, іпотечний договір від 15 вересня 2006 року та договору поруки від 17 липня 2007 року.

В подальшому позивачі уточнили підстави позову. Вказували на те, що укладення договорів було здійснено з порушенням норм чинного законодавства з боку відповідача, що призвело до помилки позивачів при їх укладенні. Посилаючись на ці обставини, просили визнати недійсними укладені договори.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов, просив про його задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на необґрунтованість доводів позивачів.

Вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 08/07/2007/840-К 922. Згідно договору банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 43000, 00 дол. США строком до 14 липня 2017 року. В свою чергу відповідачка ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних та здійснення повернення кредиту щомісячними платежами у розмірі 612,07 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 перед банком також було укладено іпотечний договір від 15 вересня 2007 року, нотаріально посвідченого 17 липня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за 981, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4М та ОСОБА_5 передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, та договір поруки з ОСОБА_5, яка поручилась нести солідарну відповідальність за невиконання умов договору.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з текстом укладеного між сторонами кредитного договору такі умови договором передбачено.

Твердження позивачів щодо порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» про ненадання позичальнику інформації про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту, порушення прав рівності сторін договору, несправедливих умов цього договору, використання банком нечесної підприємницької практики і як наслідок визнання правочинів недійсними не можуть бути прийняті судом до уваги.

При укладенні кредитного договору від 17 липня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3 остання була ознайомлена з його умовами та погоджувалася з умовами договору та не заперечувала проти них та їй наданий кредит в обумовленій в договорі сумі.

За такого, права позивачів при укладанні та виконанні кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки, банком не порушені.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, при укладенні кредитного договору, іпотечного договору і договору поруки позивачам було надано відповідачем інформацію щодо умов кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Тих обставин, що оспорювані договори були укладені внаслідок помилки позивачами суду не доведені.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Надра» є необґрунтованими і недоведеними, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Н.А. Спінчевська