Справа№1512/2-588/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченко В. О.

при секретарі Жімбріу Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України»до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) ,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2010 року до суду звернулась Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»з позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 15 919, 40 гривень, та судових витрат у розмірі 279, 20 гривень. Позовні вимоги мотивувались тим, що 26.03.2007 року між ОСОБА_2 та позивачем був укладений Договір страхування №V3.0 №5209, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда 3»д/н НОМЕР_1.. 24.12.2007 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «ВАЗ-2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, у результаті якої автомобіль «Мазда 3»одержав механічні пошкодження. Винним у скоєні ДТП є саме ОСОБА_1, який виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю «Мазда 3», який завершував проїзд перехрестя та рухався у зустрічному напрямку. Після ДТП 25.12.2007 року ОСОБА_2 звернувся до позивача щодо виплати страхового відшкодування, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхових актів та виходячи із акту виконаних робіт здійснив виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 15 919,40 гривень, які і просить суд стягнути з відповідача у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування»та ст. 993 ЦК України як з особи, відповідальної за завдані збитки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував , винним себе у дорожньо-транспортної пригоді не визнав, вважає що саме ОСОБА_2 порушував вимоги правил дорожнього руху, а крім того згідно постанови Київського районного суду справа відносно ОСОБА_1 закрита в звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. У судовому засіданні представник відповідача також позов не визнав з вищевказаних підстав.

Суд проаналізувавши матеріали справи та наданні сторонами докази, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи 27.12.2007 року о 18 годині 30 хвилин в м. Одесі на 3-й ст.Люстдорфської дороги відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Мазда 3» д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «ВАЗ-2103»д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, в результаті якої автомобіль «Мазда 3»одержав механічні пошкодження. Вказане підтверджується довідкою ДАІ ВЗДП ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області (а/с 12). Згідно оглянутого у судовому засіданні протоколу ВН № 398454 від 24.12. 2007 року дорожньо-транспортна пригода сталась у звязку з порушенням з боку ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_4, вимог п.16.6 «Правил дорожнього руху України»виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю НОМЕР_5, який завершував проїзд перехрестя та рухався у зустрічному напрямку. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2008 року адміністративна справа відносно ОСОБА_1 закрита у звязку з закінченням терміну, встановленому ст.. 38 КпАП України на підставі п.7 ст. 247 КпАП України ( а/с 14). Водночас судом не була встановлена вина ОСОБА_1 у скоєні ДТП та не спростована інформація яка наведена у протоколі співробітниками ДАІ стосовно механізму створення дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні з боку відповідача та його представника не були доведені будь-які докази спростовуючи данні наведені у вищевказаному протоколі. ОСОБА_1 не оскаржив постанову по адміністративній справі, не заперечував проти винесення постанови, не звертаючи на те, що постановою лише закрито справу без спростування наведених у протоколі фактів. Таким чином суд вважає доведеним у судовому засіданні вину відповідача у скоєні зіткнення транспортних засобів 26.12.2007 року, та пошкодження в наслідок цієї пригоди транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2

Згідно договору страхування V3.0 № 5209 від 26.03.2007 року між ОСОБА_2 , як страхувальника, та ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», як страховика ( яка у звязку із зміною організаційної форми стала ПАТ), було застраховано транспортний засіб Мазда 3, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 у випадку ДТП та інших передбачених договором подій (а/с 6). 25.12.2007 року до позивача звернувся ОСОБА_2 у звязку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу у результаті ДТП, та виплат належної страхової суми ( а/с 7). Позивач на підставі попереднього страхового акту від 29.02.2008 року та страхового акту від 18.04.2008 року та розрахунків сум страхового відшкодування до них, виходячи із акту виконаних робіт від 11.02.2008 року, квитанції №120556, видаткової накладної №--2915 від 09.02.2008 року, чеку №5128 від 11.02.2008 року, рахунку №--1647С від 27.12.2007 року, акту виконаних робіт №Ч-01258 від 27.12.2007 року та беручи до уваги звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу №1235, здійснив виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 15 919, 40 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №3273 від 17.03.2008 року та № 5614 від 29.04.2008 року ( а/с 15-38). У судовому засіданні з боку відповідача факт сплати страхового відшкодування, його розмір та оцінка розміру відшкодування не спростовувались.

Згідно платіжних доручень №2415 від 12.02.2010 року та №2414 від 12.02.2010 року вбачається сплата з боку позивача судового збору на ИТЗ у розмірі 120 гривень, та сплату держмита у розмірі 159,20 гривень.

При розгляді справи суд керується вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України відповідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст..1187 ЦК України відповідно якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки ( под. якої розуміється діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів…), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування»та ст. 933 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно вимогам п.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 212 215, 226 228, 294 ЦПК України, ст. ст.14, 16, 993, 1187, 1188 ЦК України, ст.. 27 Закону України «Про страхування», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди (в порядку регресу) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» в рахунок відшкодування шкоди, суму у розмірі 15 919 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 40 копійок.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» судові витрати у розмірі сплата державного мита 159 гривен 20 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 гривен.

Суддя : Луняченко В. О.