Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа № 2-233/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик М.Л., Коваль Л.М.

за участю адвокатів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В якому просить прийняти позовну заяву та відкрити провадження по справі та визнати за нею, право власності на ? частки у спадковому майні, а саме банківському вкладі у ОСОБА_4 Аваль та гаражі у 18 ряду третє місце, що на території обслуговуючого кооперативу «Газовик» по вул. Самбірській 108/6 у м. Дрогобич, Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті заповідачки, ОСОБА_5, яка померла 31 липня 2009 року.

Свій позов мотивує тим, що 31 липня 2009 року померла її бабуся, ОСОБА_5, що вбачається з копії Свідоцтва про смерть, виданого повторно 16 вересня 2009 року.

15 липня 2002 року її бабуся зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, який посвідчила у нотаріальному порядку, реєстровий № 2384. Згідно посвідченого заповіту усе своє майно заповіла їй, ОСОБА_6, своїй внучці.

19 серпня 2009 року вона подала у Першу Дрогобицьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її бабусі. На підставі цієї заяви у Першій Дрогобицькій нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 500/2009.

18 вересня 2009 року із заявою про прийняття спадщини звернувся Відповідач по справі, чоловік її бабусі.

Спадкове майно ОСОБА_5 складається з двокімнатної квартири №75, яка знаходиться на вул. Самбірській,72 у м.Дрогобич, в якій після її смерті проживав Відповідач, грошових вкладів у ОСОБА_4 Аваль, гаражу на території гаражного кооперативу «Газовик», що по вул.Самбірській у м.Дрогобич та автомобіля марки ВАЗ-2104, реєстраційний № НОМЕР_1.

Усе зазначене вище майно її бабуся набула будучи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Разом з ним майже двадцять років бабуся жила і працювала у Якутії, Російська Федерація. Після повернення в Україну ними було придбано квартиру на вул. Самбірській у м. Дрогобичі, придбано автомобіль та гараж поблизу будинку, в якому знаходилась їх квартира. Проте, у 2002 році бабусин чоловік, ОСОБА_7, помер. Її бабуся була єдиним спадкоємцем після його смерті.

На початку 2004 року ОСОБА_5 продала квартиру у м. Міасс Челябінської області Російської Федарації, частину виручених коштів від продажу якої весною 2004 року було покладено нею на депозитний рахунок в ОСОБА_4 Аваль. Розмір вкладу у ОСОБА_4 Аваль становить близько 7000,00 Євро. Отже, після смерті ОСОБА_7, зазначене вище майно належало її бабусі на праві особистої приватної власності, оскільки набуте нею ще до реєстрації шлюбу з Відповідачем -ОСОБА_8 - 06 травня 2004 року.

Враховуючи те, що Відповідач у даній справі, на момент смерті ОСОБА_5, її бабусі, був непрацездатним, в контексті ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, тобто на половину частки, яка б йому належала у разі спадкування за законом.

Право на спадкування за законом після смерті бабусі належало б спадкоємцям першої черги спадкування, а саме її мамі, ОСОБА_9, як єдиній дочці та ОСОБА_10, чоловіку, Відповідачу по справі.

Отже, максимальний розмір частки в усьому спадковому майні, що може належати спадкоємцю ОСОБА_11 становить ? частку від спадкового майна.

Проте, Відповідачем було подано у Першу Дрогобицьку держану нотаріальну контору письмову заяву про видачу Свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя на частку пережившого з подружжя, тобто Відповідач вважає, що у спадковому майні, окрім обов'язкової частки в розмірі ? , йому належить ? частка на праві спільної сумісної власності подружжя, зокрема у грошових коштах, гаражі та автомобілі.

Однак, вона повністю незгідна з такою позицією Відповідача, оскільки ні гараж, ні грошові депозитні вклади в банку, ні автомобіль не були набуті бабусею та Відповідачем за час їхнього шлюбу.

ОСОБА_1 тому, 24.10.2009 року та 04.10.2010 року нею були подані відповідні заяви до нотаріальної контори, в якій заведено спадкову справу після смерті бабусі, про те, що вона заперечує проти видачі ОСОБА_12-Г.М Свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя на грошові вклади, гараж і зобов'язуюсь звернутись з відповідним позовом до суду.

Крім того, після смерті бабусі Відповідач постійно чинить перешкоди у користуванні майном - квартирою, автомобілем, гаражем, та у доступі до документів, необхідних для оформлення спадщини, пояснюючи, що давно всі документи знищив. Відповідач безпідставно, вважаючи себе єдиним спадкоємцем її бабусі, ОСОБА_5, 10 серпня 2009 року звернувся до кооперативу «Газовик» з письмовою заявою переоформити на нього гараж, який знаходиться у 18 ряді 3 місце на території кооперативу «Газовик» по вул. Самбірська, 108/6. 10 серпня 2009 року адміністрація кооперативу «Газовик» переоформила гараж на Відповідача, ОСОБА_12 (копія Довідки та заяви додаються).

Враховуючи усе викладене вище, а також те, що не має жодного правовстановлюючого документу, змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2, яка була допитана також як свідок вищенаведені свої позовні вимоги пітримала повністю та просить суд їх задоволити. Також в судовому засіданні подала копію свідоцтва про шлюб та копію паспорта в звязку з тим, що вона одружилася та прийняла призвіще чоловіка ОСОБА_2. І від тепер вона не ОСОБА_6, а ОСОБА_2. Також вона збільшила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача половину судових витрат.

Відповідач ОСОБА_13, який був допитаний також як свідок, в судовому засіданні суду пояснив, що він заперечує щодо задоволення позовних вимог мотивуючи тим, що відносно вкаладу позивачка помиляється, так як вклад був в 2007 році, а що було раніше, то йому не відомо. За кошти які мала її бабуся, вона зробила собі та бувшому чоловікові памятник та знімала кошти на свої потреби. На даний час на рахунку знаходяться їхні спільні гроші, які вони собі віклали. Він отримував військову пенсію, робив таксистом та підробляв ремонтом автомобілів. Бабаця позивачки давала їй гроші на навчання та допомагали їй коштами даючи на життя. Її бабуся хворіла, в неї були хворі ноги і за нею треба було ходити, подавати, допомагати. Як би позивачка проживала разом із своєю бабусею, то вона би це все успадкувала і він не стояв би зараз тут відповідачем. Щодо гаражу він теж заперечує, так як він мав свій гараж і її бабуся мала свій гараж. Так як гараж її бабусі був ближче до її квартири, то вирішили продати його гараж і користуватися її гаражом. Про заповіт він взнав після смерті своє дружини коли прийшов до її рідної сестра, яка і сказала, що є такий заповіт. Після смерті дружина залишилась квартири, машина, вклад та гараж. Гараж він переоформив після смерті своє дружини на себе.

Третя особа перша Дрогобицька державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, однак подала листа в якому просить дану справу слухати у відсутності їхнього представника, з приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він є рідним братом померлої ОСОБА_5. Його сестра познайомилась із ОСОБА_5 і вони поїхали разом на північ Росії, на заробітки. Там жили та працювали, а у Дрогобич приїзджала тільки у відпустку раз в три роки. Потім коли вони приїхали в м. Дрогобич на постійне місце проживання то купили собі квартиру, а потім і машину. В 2004 році після того, як помер її чоловік ОСОБА_5, вона поїхала в Росію в м. Міасс і продала там на початку весни квартиру двохкімнатну, виручені гроші поклала на рахунок в ОСОБА_4 приблизно в сумі 8000 Євро. Гроші з рахунку вона не знімала, так як їй вистачало своєї пенсії для власних потреб, яку їй перерахувала з Російської Федерації. На півночі Росії вона працювала водієм і її чоловік ОСОБА_5 теж працював водієм близько 12 років. За час шлюбу із ОСОБА_5 сестра також купила собі гараж біля будинку, щоб там тримати автомобіль. Автомобіль вони купили і користувалися ним по дорученню.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_5 являлась йому рідною тіткою. Перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_7 вона нажила маєтки, а саме мала квартиру на півночі Росії. Потім коли приїхала в м. Дрогобич проживати то купила тут квартиру, гараж, автомобіль. Потім продала квартиру в Росії і поставила виручені за неї гроші на рахунок в ОСОБА_4. Про гроші в Банку він дізнався іще за життя тітки, так як вона сама йому про це розповідала.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона являється бувшою дружиною рідного брата відповідача. Відповідач одружився з ОСОБА_5 і вони проживали разом. Він получав військову пенсію, мав гараж та був забезпечений. Про вклади в Банку їй нічого не відомо, так вони про те ніколи нічого не говорили. Автомобіль у відповідача був іще до одруження.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона являється рідною сестрою померлої ОСОБА_5. Позивачка являється їй племінницею, а відповідач шваґером. ЇЇ сестра познайомилась із ОСОБА_5 і вони поїхали разом на північ Росії на заробітки. Там жили та працювали, а у Дрогобич приїзджала тільки у відпустку. Потім коли вони приїхали в м. Дрогобич на постійне місце проживання то купили собі квартиру, машину та гараж. Її чоловік ОСОБА_5 у 2002 році помер. В 2004 році, вона поїхала в Росію в м. Міасс і продала там двохкімнатну квартиру та приїхала в м. Дрогобич з грошима. За скільки вона продала хату їй не відомо, але їй були потрібні гроші на бізнес і вона позичила їх в ОСОБА_5 в сумі 5000 Євро. Позичила дані гроші в квітні місяці 2004 року, а відділа у вересні 2004 року, на момент зичення грошей ОСОБА_5 не була одружена із ОСОБА_16. Одного разу ОСОБА_16 їй сказав, що якщо би знав, що вона склала заповіт на свою онуку ОСОБА_14, то він би з нею і дня не жив. Хто наданий час проживає в її квартирі вона не знає. ОСОБА_16 про заповіт нічого не знав так само не знав і про те, що ОСОБА_5 їй зичила дані гроші. Щоб віддати сестрі гроші вона іще частково перезичила гроші у брата.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та беручи до уваги вище наведене, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних міркувань.

З свідоцтва про смерть 1-СГ № 176755 від 16.09.2009 р. вбачається, що ОСОБА_5 померла 31.07.2009 року у віці 66 років.

Із заповіту посвідченого державною нотаріальною конторою від 15.07.2002 року вбачається, що ОСОБА_5 заповіла все своє майно, яке їй буде належати на день смерті своїй онуці ОСОБА_6.

Із заяви ОСОБА_6 від 04.10.2009 року та із заяви від 24.10.2009 року адресованої на адресу державної нотаріальної контори вбачається, що вона звертається до них про те, щоб не видавати ОСОБА_16 свідоцтва про право на спадщину на частку у спільному майні подружжя, тк як вона має бажання звернутися до суду.

Із довідки виданої Головою кооперативу «Газовик» ОСОБА_18 вбачається, що гараж, який знаходиться в 18 ряді 3 місце належить ОСОБА_13. Раніше гараж належав ОСОБА_5. Гараж був переоформлений на ОСОБА_13 10.08.2009 року, що підтверджується заявою ОСОБА_13 Г-І.М. від 10.08.2009 року адресованої Голові кооперативу «Газовик» про його прохання переоформити гараж.

Те що 11.10.1999 року даний гараж купив ОСОБА_7 і став його власником підтверджується довідкою виданої Головою кооперативу «Газовик» ОСОБА_18 від 07.10.2010 року.

Свідоцтвом про шлюб ОСОБА_19 1-СГ № 148564 від 04.09.2010 року підверджується те, що ОСОБА_20 уклав шлюб з ОСОБА_6 04.09.2010 року, актовий запис № 396 і прізвище після реєстрацію шлюбу у ОСОБА_6 стало ОСОБА_20. Що також підтверджується копією її паспорта КС 762409 від 15.10.2010 року та ідентифікаційним номером.

З копії спадкової справи № 500/2009 після смерті ОСОБА_5, що ОСОБА_6 подала заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В заяві про прийняття спадщину вказує, що крім неї інших спадкоємців немає, спадкоємцем, який має право на обовязкову частку є чоловік померлої. При справі знаходиться заповіт на ОСОБА_6 від 15.07.2002 року. Заява про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від ОСОБА_13 Г-І.М. від 18.09.2009 року в який він вказує, що крім нього спадкоємцем по заповіту є ОСОБА_6. При справі знаходяться копія паспорта та ідентифікаційного номера ОСОБА_13 Г-І.М. та свідоцтво про одруження його з ОСОБА_5 серії 1-СГ № 170444 від 06.05.2004 року, з якого вбачається, що шлюб вони уклали 06.05.2004 року.

З свідоцтва про право власності на квартиру від 09.12.1999 року видно, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, що також підтверджується Витягом з реєстру права власності на нерухоме майно.

З рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 26.02.2009 року вбачається, що ОСОБА_5, яка померла 31.07.2009 року була мамою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 і вона являється її єдиною дитиною.

Із заяви ОСОБА_21 від 23.03.2010 року адресованої Першій Дрогобицькій нотаріальній конторі видно, що 31.07.2009 року померла ОСОБА_5, яка являлась дружиної його батька, який помер 11.06.2002 року, а тому просить державну нотаріальну контору не видавати свідоцтва про право на спадщину її спадкоємцям. Те, що він являється його сином подано копію паспорта ОСОБА_7. де в графі діти вказано його, як сина.

З приводу цього ОСОБА_21 подавав позовну заяву в Дрогобицький міськрайонний суд про продовження строку на прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7. Де рішенням суду від 13.09.2010 року ОСОБА_21, ОСОБА_19 та ОСОБА_22 відмовлено в задоволені даного позову.

З довідки виданої ОСОБА_23 Аваль від 17.02.2010 року вбачається, що на імя ОСОБА_5 відкрито поточний рахунок. Залишок коштів станом на 17.02.2010 року становить 7148,84 Євро. Заповідальних розпоряджень по даному клієнту немає.

Також судом встановлено, що до укладення шлюбу із відповідачем ОСОБА_13 Г-І.М. на вкладних рахунках спадкодавця ОСОБА_5 у центральному Дрогобицькому відділенні «ОСОБА_23 Аваль» знаходились такі суми грошей, а саме 2500 Євро на річному вкладі «Накопичувальний» (Договір № 020/08/НК-0000832 від 31.03.2004 року) та 1200 Євро на трьохмісячному вкладі «Депозитний» (Договір № 020/08/ДП-0000486 від 27.02.2004 року).

28.09.2004 року вже під час шлюбу з відповідачем, позивачка ОСОБА_5 поставила 4500 Євро на рахунок у центральному Дрогобицькому відділенні «ОСОБА_23 Аваль» на річний вклад «Накопичувальний» (Договір № 020/08/НК-0000832).

Дані кошти позивачка ОСОБА_5 тримала на банківських вкладах та переукладала договори з Банком, з 2003 по 2009 роки. 27.07.2009 року вона уклала останній Договір на вклад «Вільні кошти» № 4.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України 2004 року ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Нацбанку України від 12.11.2003 року № 492.

Відповідно до ч.1 ст.1241 Цивільного кодексу України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному зниз у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1228 Цивільного кодексу України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

У відповідності до п.7.3 Iнструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правлiння Нацiонального банку України від 12.11.2003 N 492 фізична особа може зробити відповідне розпорядження банку щодо коштів, що їй належать, на випадок своєї смерті (заповідальне розпорядження). В цьому ж пункті зазначено, що незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або заповідальним розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.

При постановлені рішення суд також виходить із розяснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р. із внесеними змінами та доповненнями в якій сказано, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, який повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

В п.16 цієї Постанови говориться, що при вирішенні спорів у звязку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК.

У відповідності до ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Враховуючи вищенаведені обставини, перепровіривши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що позивачка своїми доказами довела та переконала суд в достовірності обставин справи та обгрунтованості своїх вимог. З тих підстав, що згідно банківських вкладів від 31.03.2004 року та від 27.02.2004 року, ОСОБА_5 мала на особистих рахунках до шлюбу з ОСОБА_13 Г-І.М. грошовий вклад 2500 Євро та 1200 Євро. Шлюб уклали 06.05.2004 року. Суму 4500 Євро вона поклала на рахунок 28.09.2004 року вже під час шлюбу з відповідачем, однак, як встановлено в судовому засіданні з показів свідка ОСОБА_17, остання в квітні місяці 2004 року позичала у ОСОБА_5 гроші в сумі 5000 Євро для свого бізнесу та віддала їх у вересні місяці 2004 року, після чого ОСОБА_5 поклала їх на рахунок. Дані гроші у ОСОБА_5 появилися після того, як вона продала двохкімнатну квартиру в Росії в м. Міасс. Факт того, що ОСОБА_5 в 2004 році продала дану квартиру підтверджується показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14, факт того, що вона мала дану квартиру підтверджується в описовій частині рішення від 13.09.2010 року виданого Дрогобицьким міськрайонним судом по справі за позовом ОСОБА_21, ОСОБА_19 та ОСОБА_22 до Першої Дрогобицької нотаріальної контори, треті особи без самостійних позовних вимог ОСОБА_13 Г-І.М., ОСОБА_6 про продовження строку на прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7, де вказано, що їхній батько разом із дружиною ОСОБА_5 отримали квартиру в АДРЕСА_2 Росії, яку ОСОБА_5 продала вже після смерті батька у 2004 році та кошти після її продажу поклала на грошовий вклад у ОСОБА_23 Аваль. А тому суд приходить до висновку, що грошовий вклад у ОСОБА_23 Аваль в сумі 7148,84 Євро є особистою приватною власністю ОСОБА_5, набуте нею до шлюбу.

До такого самого висновку суд приходить і по відношенню до гаража, так як з довідки виданої Головою кооперативу «Газовик» ОСОБА_18 вбачається, що гараж, який знаходиться в 18 ряді 3 місце 11.10.1999 року купив ОСОБА_7 і став його власником. Після його смерті, 11.06.2002 року, даний гараж належав ОСОБА_5. Гараж був переоформлений на ОСОБА_13 10.08.2009 року, після смерті ОСОБА_5, що підтверджується заявою ОСОБА_13 Г-І.М. від 10.08.2009 року адресованої Голові кооперативу «Газовик» про його прохання переоформити гараж.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази з боку відповідача, що підтверджували би заперечення на позовні вимоги позивача та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а їхні доводи лише грунтувалися на припущеннях. Суд критично розцінює заперечення відповідача, що гараж та грошові кошти нажиті ними за час спільного проживання, та не надає їм віри, оскільки його заперечення спростовуються матеріалами справи та показами свідків і вданому випадку ОСОБА_13 Г-І.М. незалежно від заповіту має право на обов'язкову частку, розмір якої складає ? частки у спадковому майні, оскільки, як встановлено судом є два спадкоємці за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_13 Г-І.М. на користь позивачки понесені нею судові витрати пропорційно до розміру, задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1223, 1241 ЦК України, ст. 57 СК України, Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на ? частки у спадковому майні, а саме банківському вкладі у ОСОБА_4 Аваль та гаражі у 18 ряду третє місце, що на території обслуговуючого кооперативу «Газовик» по вул. Самбірській 108/6 у м. Дрогобич, Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті заповідачки ОСОБА_5, яка померла 31 липня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 455 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В. Крамар