РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1760/11

Провадження №

21.04.2011 року Московський районний суд м.Харкова у складі :

головуючого - судді Єрмак Н.В.,

при секретарі Накеурі І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства ТРЕСТ ЖИТЛОБУД -1 про визнання договору частково недійсним, стягнення переплати ( боргу) по договору, пені та відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства ТРЕСТ ЖИТЛОБУД -1про визнання договору частково недійсним, стягнення переплати ( боргу) по договору, пені та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтовання позову вона зазначала, що 10 січня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 25/01/8-61 про пайову участь в будівництві житлового будинку, по якому відповідач прийняв на себе зобов'язання виконати комплекс будівельно- монтажних робіт по будівництву квартири № 88, загальною площею 87, 23 кв.м по пр. Московському, 131 , дом № 2 в м. Харкові, а позивач зобовязалась здійснити інвестування в розмірі 87 230,00 дол. США по курсу гривні на день оплати до 01 грудня 2008 р. в розмірі 87 230,00 дол. США, що дорівнює 452 440 грн. 20 коп.

По зазначеному договору строк ввода в експлуатацію квартири грудень 2008 р. Відповідач передав квартиру позивачу по акту приймання-передачі житла від 01 березня 2010р. загальною площею 85, 8 кв.м. Позивач вважає, що відповідач порушив терміни виконання будівельно- монтажних робіт та в свою чергу передачі квартири на 424 календарних дні, а також фактично передав квартиру позивачу з загальною площею, яка на 1,43 кв.м. менше ніж було передбачено договором.

У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ВАТ ТРЕСТ ЖИТЛОБУД -1у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

10 січня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ВАТ ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1був укладений договір № 25/01/8-61 про пайову участь в будівництві житлового будинку, по якому відповідач прийняв на себе зобов'язання виконати комплекс будівельно- монтажних робіт по будівництву квартири № 88, загальною площею 87, 23 кв.м по пр. Московському, 131 , дом № 2 в м. Харкові з наступною передачею вказаної квартири по акту приймання-передачі.

Згідно пункту 2.4. договору позивач зобовязалась сплатити вартість комплексу робіт за спорудження квартири в розмірі що дорівнює еквіваленту 872300,00 дол. США. Оплата здійснюється в гривнях по курсу НБУ на момент здійснення платежу.

Позивач сплатила в обумовленому порядку та обсязі 87 230,00 дол. США по курсу гривні на день оплати до 01 грудня 2008 р., що дорівнює 452 440 грн. 20 коп., що підтверджується квитанціями.

Ціна за 1 (один) кв.м. в зазначеному Договорі не встановлена. Керуючись ч.4 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна за один кв.м. визначається виходячи з умов Договору. А саме : 87 230 дол. США (загальна сума договору) : 87, 23 кв.м. (площа квартири) = 1000 дол. США, тобто вартість 1 кв.м. дорівнює 1000 дол. США.

Згідно п.2.1. зазанченого Договору плановий строк ввода в експлуатацію квартири грудень 2008 р.

01 березня 2010р. сторонами підписаний Акт приймання-передачі житла, по якому позивач прийняла квартиру № 88 загальною площею 85, 8 кв.м. по пр. Московському, 131-Б. (будівельна адреса пр-т Московський, 131, дом № 2), отже позивач отримала квартиру площею 85,8 кв.м., що на 1,43 кв.м. менше ніж було передбачено п. 1.1 вищезазначеного Договору.

Відповідач порушив п.2.1. зазначеного договору щодо терміна виконання будівельно- монтажних робіт та в свою чергу передачі квартири позивачу на 424 календарних дні, а саме з 01 січня 2009 року по 28 лютого 2010р.

Згідно п.3.7. зазначеного договору вбачається, що за порушення строків передачі квартири відповідач сплачує пеню в розмірі 0,01% від вартості квартири за кожний день прострочки, за умови виконання зобов'язання по повному внесенню грошових коштів на поточний рахунок відповідача.

Статтею 10 пунктом 5 Закону України Про захист прав споживачіввід 12.05.1991р.№ 1023-ХІІ ( з змінами та доповненнями) передбачено, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Суд приходить до висновку, що пункт 3.7. зазначеного договору містить несправедливі умови та такі що обмежують права споживача відповідно до вимог ст. 18 та п.5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачіввід 12.05.1991р.№ 1023-ХІІ (з змінами та доповненнями)

Як вбачається з Акту приймання-передачі житла від 01 березня 2010р. позивач отримала квартиру площею 85,8 кв.м., що на 1,43 кв.м. менше ніж було передбачено п. 1.1 вищезазначеного договору.

Пунктом 2.9. договору передбачено, В случае, если общая площадь квартиры по данным горБТИ превышает указанную в п.1.1. договора более, чем на 2 %, сторона 2 обязана внести на расчетный счет стороны 1 сумму, равную стоимости дополнительной площади. В случае, если общая площадь Квартиры по данным горБТИ меньше указанной в п.1.1. настоящего договора более, чем на 2 %, сторона 1 обязана возвратить сумму, равную стоимости недостающей площади. Если отклонение от проектной площади произошло в результате перепланировки квартир по инициативе стороны 2, то корректировка расчетов не производится.

18 березня 2010р. КП Харківське міськБТІ виготовлено технічний паспорт на квартиру № 88 в житловому будинку № 131-Б по пр-ту Московському в м.Харкові, загальною площею квартири 85,8 кв.м.

24 березня 2010р. позивач на адресу відповідача направила лист з вимогою сплати пені за порушення строків передачі квартири керуючись п.3.7. договору.

Листом № 04/404 від 29 березня 2010р. відповідач повідомив про незадоволення вимог по сплаті пені керуючись п.4 ст.3 Закону України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва№ 800- VI від 25.12.2008р., по якому нарахування та віплата забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу Украєни на строк дії статті 3 Закона не здійснюється.

15 червня 2010 року позивач отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 85,8 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., яке зареєстроване КП Харківське міськБТІ28 липня 2010р. за реєстраційним № 30693822., номер запису 108853 в книзі : 1.

03 вересня 2010 року позивач поштою на адресу відповідача направила лист з проханням повернути переплату по договору № 25/01/8-61 від 10.01.2006р. в розмірі 1430 дол. США за 1, 43 кв.м. в гривні по курсу НБУ на час проведення платежу та стягнення пені за прострочку виконання умов договору

Листом № 04/1257 від 08.09 2010р. відповідач відмовив в задоволенні вимог щодо повернення переплати та сплати пені керуючись п.2.9. Договору та п.4 ст.3 Закону України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва№ 800- VI від 25.12.2008р.

Закон України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва№ 800- VI від 25.12.2008р. набув чинності 14.01.2009р., далі Закон № 800- VI (Урядовий курєр № 4 від 14.01.2009р.).

Пунктом 4.ст. 3 Закону № 800- VI забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, крім випадків, якщо таке розірвання здійснюється за згодою сторін. Повернення коштів, внесених фізичними та юридичними особами на користь забудовників за розірваними договорами, за якими здійснено часткову оплату вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, здійснюється після наступної реалізації такого об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Нарахування та виплата забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, на строк дії цієї статті не здійснюється.

На час планової здачі жилого будинку грудень 2008р. Закон № 800- VI ще не набрав чинності.

ОСОБА_2 регіонального розвитку та будівництва України № 12/19-1-8/5 -1173 від 15.12.2009р. Про реалізацію закону України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництванадано роз'яснення щодо реалізації ч.4 ст. 3 зазначеного закону.

Пунктом 3 ОСОБА_2 вказано що дія ч.4 ст. 3 Закону № 800- VI встановлено обмеження на розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта ( частини об'єкта) житлового будівництва.

Пунктом 4 ОСОБА_2 зазначено, що така норма жодним чино не обмежує коло договорів, на які вона розповсюджується, окрім результату їх виконання передачі готового об'єкта будівництва власнику.

Статтею 18 Закону України Про захист прав споживачіввід 12.05.1991р.№ 1023-ХІІ ( з змінами та доповненнями) ( надалі по тексту - Закон) зазначено, що виконавець (виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Пунктом 2 ст. 18 Закону передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Статтею 18 Закону передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про:

1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров'я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника);

2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);

3) встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору;

5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором;

6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;

7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);

8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;

9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;

10) установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі;

12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору;

13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору;

14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору;

15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей;

16) встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;

17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

В пункті 4 ст. 18 Закону зазначено, що перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Пункт 5 ст. 18 Закону, передбачає, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Пунктом 8 ст. 18 Закону, передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 9 ст.18 Закону, якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі.

Судом встановлено, що п.2.9., п.3.7. Договору містять умови, які п.2, 4, 12, 14 пункту 3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачівє несправедливими.

Керуючись п. 7 ст. 18 закону Про захист прав споживачів, в якому зазначено, що якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Позивач вважає недоцільним вносити зміни п.3.7. Договору щодо зміни розміру пені з 0,01 % на 3 % або вимагати визнання вказаного пункту недійсним. Враховуючи це, позивач має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Пунктом 2 статті 22 Закону України Про захист прав споживачіввід 12.05.1991р. № 1023-ХІІ ( з змінами та доповненнями) передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що відповідач в порушення покладеного на нього договором обовязку по передачі квартири в грудні 2008 року не виконав, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 19 181 грн.76 коп. слід визнати обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Враховуючи, що судом встановлено факти порушення зобовязань відповідачем, тому вимога позивача про стягнення збитків від інфляції визнається судом обгрунтованою.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 4,7,9 Закону України Про інвестиційну діяльність№ 1560-ХІІ від 18.09.1991р. (в редакції від 25.03.2005р.), ст.ст. 10, 18, 22 закону України Про захист прав споживачавід 12.05.1991р.№ 1023-ХІІ (з змінами та доповненнями), ст.ст. 525, 526, 530, 533, 610, 612, 623, 625, 626, 629, 632, 693, 536, 1212 ЦК України, ОСОБА_2 регіонального розвитку та будівництва України № 12/19-1-8/5 -1173 від 15.12.2009р., статтями 169 ч.4, 208, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати пункт 2.9. Договіру № 25/01/8-61 про пайову участь в будівництві житлового будинку від 10 січня 2006р. недійсним.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1 на користь ОСОБА_1 переплату (борг) в розмірі 11 343 (одиннадцять тисяч триста сорок три) грн. 76 коп.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1 на користь ОСОБА_1 суму інфляції в розмірі 1870 ( одна тисяча вісімсот сімдесят )грн. 98 коп.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1 на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 19 181 (дев'ятнадцять тисяч сто вісімдесят одна) грн.76коп.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1 на користь ОСОБА_3 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 353, 97 грн.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1 на користь ОСОБА_3 сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі протягом десяти з дня його проголошенняапеляційної скарги.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Московського районного суду м.Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Єрмак Н.В.