АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7546/2011 Головуючий 1 -ї інстанції
Категорія: житлове Доповідач Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області про поновлення порушеного права та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи Липецька сільська рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

29жовтня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в якому просила виселити відповідачів з належного їй на праві власності житлового будинку№7 по вул..Кооперативна в с. Липці Харківського району, Харківської області, та зобов'язати третю особу Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області скасувати реєстрацію ОСОБА_4, ОСОБА_5О за вищевказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи Липецька сільська рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 в якому просила визнати факт, що має юридичне значення, а саме проживання її однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 в період з 01 вересня 2003 року по день реєстрації шлюбу, а саме до 15 лютого 2005 року, а також просить визнати за нею право власності на домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7, визнати таким, що втратив чинність договір купівлі- продажу від 22 грудня 2004 року вказаного домоволодіння. :

ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог зазначила, що заперечує проти задоволення зустрічного позову, та пояснила, що вона є власником житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від ЗО вересня 2008 року, укладеного з її сином ОСОБА_7. Купуючи будинок вона мала намір покращити свої житлові умови, проживати в ньому самостійно та окремо через похилий вік та стан здоров'я, оскільки разом з членами своєї сім'ї у складі 5-ти осіб є власниками житлового будинку № 7 по вулиці Тихомирова в с. Липці Харківського району Харківської області, площею 87,1 кв.м. З моменту набуття права власності та по теперішній час вона позбавлена можливості користуватися придбаним будинком тому, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, як колишні члени родини колишнього власника будинку продовжують в ньому проживати. Крім того, у будинку проживає ОСОБА_6 Вказані особи відмовляються добровільно звільнити житловий будинок, звернення до правоохоронних органів результату не надали. В запереченнях проти зустрічного позову вказала, що що її син ОСОБА_7 придбав спірний будинок на особисті кошти, а ОСОБА_9 до придбання цього будинку не має ніякого відношення. При цьому не заперечувала, що її колишня невістка ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_5 були зареєстровані з оерезня гиич року та деякии час проживали у належному їй оудинку за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Тихомирова, 7, за її згодою.

Відповідач ОСОБА_4 в обґрунтування доводів зустрічного позову у судовому засіданні проти позову ОСОБА_3 заперечувала, оскільки вважає його безпідставним та пояснила, що до серпня 2003 року вона з донькою ОСОБА_5 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 у належному їй на праві приватної власності будинку. У серпні 2003 року ОСОБА_7 умовив її переїхати до нього у село ОСОБА_10 і вони з того часу стали проживати спільно та вести спільне господарство. 20 лютого 2004 року вона продала належний їй будинок у селищі Холми Корюківського району Чернігівської області. Переїхавши з дочкою до с.Липці Харковського району, Харківської області,та з донькою не знайшли будинку, який можна було б придбати, тому за згодою ОСОБА_3 зареєстрували своє місце проживання у належному їй будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Тихомирова, 7. Восени 2004 року нею було знайдено будинок для придбання та на належні їй від продажу будинку кошти і 22 грудня 2004 року оформлено договір купівлі-продажу будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7. Однак вказаний договір було оформлено тільки на ім'я ОСОБА_7, з яким вона 15 листопада 2005 року зареєструвала шлюб.

При цьому ОСОБА_4 зазначила, що одразу після придбання будинку будинку№7 по вул..Кооперативна в с. Липці Харківського району, Харківської області вона спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 оселилися в ньому та 14 вересня 2006 зареєструвалися в придбаному будинку. У квітні 2007 року ОСОБА_8 пішов з дому, повідомивши, не збирається більше з нею проживати, подав позов про розірвання шлюбу і 30 листопада 2007 року шлюбу було розірвано. 13 вересня 2008 року ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_3 оформили між собою договір купівлі-продажу будинку будинку№7 по вул..Кооперативна в с. Липці Харківського району, Харківської області.

Тому ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_8 незаконно заволодів її грошима, отримані від продажу будинку у Чернігівській області, саме на ці гроші він придбав спірний будинок, за нею повинно бути визнано право власності на будинок, а договір купівлі- продажу від 22 грудня 2 року підлягає визнанню таким, що втратив силу.

ОСОБА_7 позов ОСОБА_3 визнав у повному обсязі, проти зустрічного лазову заперечував та пояснив, що не мав будь-яких намірів проживати однією сімєю та реєструвати шлюб з ОСОБА_4 З серпня 2003 року до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в той період не проживав. Взагалі до січня 2004 року він перебував у іншому шлюбі з ОСОБА_11. Приїзд ОСОБА_4 та реєстрація її з дочкою у будинку його матері є товариською допомогою її матері, оскільки ОСОБА_12 змінити місце проживання та мала намір проживати у м Харкові.

Будинок №7 по вул..Кооперативна в с. Липці Харківського району, Харківської області придбав на особисті кошти. Договір купівлі-продажу від 22 грудня 2004 року за його довіреністю оформив за ним його батько ОСОБА_13 а у подальшому він продав вказаний будинок матері ОСОБА_3, оскільки знаходився перед батька у боргових зобовязаннях. Не заперечував, що ОСОБА_4 .Романівна, та її дочка ОСОБА_5 у спірному будинку були зареєстровані та оселились на проживання за його згодою після реєстрації з нею шлюбу.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову ОСОБА_3 заперечували, просили задовольнити вимоги ОСОБА_4, подали суду заяви у яких підтвердили свої позиції та просили справу слухати за їх відсутності.

Представники третіх осіб: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Липеці відділу ГУМВС України в Харківській області, Липецької сільської ради Харківського раї Харківської області в судове засідання не з'явилися, подали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2001 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Судові витрати, понесені ОСОБА_3 віднесено за її рахунок.

зустрічні позовні вимоги шаповал шни Романівни - задоволено частково.

Встановлено факт що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 17 березня 2004 року по 15 листопада 2005 року.

В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 державне мито в розмірі 8 (вісім) гривень 50 коп. та ЗО (тридцять ) гривень 00 коп. на інформаційно- технічне забезпечення, інші судові витрати, понесені ОСОБА_4 - віднести за її рахунок.

В апеляційних скаргах ОСОБА_14 та ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухваленням нового рішення, яким просить задовольнити позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 в повному обсязі, а задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити повністю.

В обгрунтуванні доводів апеляційних скарг ОСОБА_14 та ОСОБА_3 посилаються на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду ОСОБА_4 - не оскаржується .

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та представники третіх осіб: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Липеці відділу ГУМВС України в Харківській області, Липецької сільської ради Харківського раї Харківської області в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду апеляційної інстанції клопотання та заяви про розгляд справи за їх відсутності та за відсутності їх представників.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційні скарги ОСОБА_14 та ОСОБА_3 - підлягаючими задоволенню.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі, нею доведені, не надано беззаперечних доказів, які б свідчили що її законні права на володіння, користування, як власника будинку були відповідачами порушені.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в період з 17.03.2004 р. по 15.11.2005 р. проживали однією сімєю проживали і ОСОБА_4 набула право користування спірним житлом.

Між тим, з такими висновками суду погодитись не можна. ;

Згідно п.5 ст..256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

При розгляді цієї категорії цивільних справ необхідно встановити таке місце проживання, у якому чоловік і жінка проживали (проживають) спільно. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання сусідів, представників житлово-експлуатаційної організації тощо. Однак за аналогією закону слід враховувати положення ч. 2 ст. З СК України про те, що подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Тобто, окреме проживання з поважних причин не є підставою для припинення сім'ї.

Крім того, для встановлення факту проживання однією сім'єю важливе значення має з'ясування місця і часу такого проживання.

Згідно з ч. 2 ст. З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу суду потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов'язків подружжя іч. / ст. її ик України;, итже, чоловік і жінка, які спільно проживають оез шлюоу, можуть складати сім'ю, але статусу подружжя не набувають.

Взаємність прав та обов'язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов'язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі , майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При цьому слід враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому в іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (спільне проживання, спільне ведення домашнього господарства та спільний бюджет, придбання майна для потреб сімї).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до договору купівлі- продажу житлового будинку від 22 грудня 2004 року, ОСОБА_15 продав, а ОСОБА_7, від імені якого діяв його батько ОСОБА_13, купив житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7, житловою площею 27,60 кв. м,. Договір посвідчено Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області реєстр № 2- 2903. Вказаний договір зареєстровано у державному реєстрі правочинів, про що свідчить Витяг № 529533 від 22.12.2004 року.

Право власності ОСОБА_7 на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7, зареєстроване 04.01.2005 року у Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», про що свідчить Витяг № 6119377 від 04.01.2005 року.

13 вересня 2008 року, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_3 купила житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7, житловою площею 27,60 кв. м загальною площею 54,80 кв.м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр 6998. Вказаний договір зареєстровано у державному реєстрі правочинів, про що свідчить Витяг №6506975 від 13 вересня 2008 року.

Право власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7, зареєстроване 30.09.2008 року у Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», про що свідчить Витяг № 20405495 від 30.09.2008 року.

В цьому будинку до лютого 2005 року ОСОБА_4 зареєстрована не була.

15 лютого 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб.

Тільки після реєстрації шлюбу відповідачка ОСОБА_4 поселилась та зареєструвалась в спірному будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7 з 14 вересня 2006 року.

До цього вона була зареєстрована в період з 17.03.2004 р. по 14.09.2006 р. за адресою: Харківська область, Харківський район с.Липці, вул..Тихомирова 7.

Цей будинок належить на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 23 червня 1995 року Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_17, загальна площа будинку 87, 1 кв. м.

ОСОБА_8 в цей час був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03 квітня 1996 року по 05 липня 2004 року, а з 04 серпня 2004 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 10 лютого 2005 року за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця Кооперативна, будинок 7 (фотокопія паспорту ОСОБА_8 МК 079927).

із актів, складених депутатами липецького і жовтневого сільских рад ларківського району, Харківської області вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не проживали однією сімє'ю(а.с16,76-79,143)

Надану в судовому засіданні апеляційної інстанції, копію акту обстеження житлово - побутових умов від 27.11.2009 року депутатом Липецької сільської ради про те що ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4, кв. З з ОСОБА_8 на підтвердження своїх позовних вимог, колегією суддів не приймається, оскільки із акту вбачається, що за домовленістю з власницею квартири проживали, як квартиронаймачі без реєстрації за цією адресою з вересня 2003 року по жовтень 2006 року.

Отже цей акт не підтверджує позовних вимог ОСОБА_4 в частині спільного проживання, ведення сумісно господарства та бюджету, її разом з ОСОБА_8

Факт не проживання також підтверджений поясненнями свідка: ОСОБА_11 - колишньої дружини ОСОБА_8 про те що після розірвання їх шлюбу у січні 2004 року вона продовжувала фактично проживати спільно з ОСОБА_8 до січня 2005 року. Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_18, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони є родичами-рідні сестри відповідачки, а свідок ОСОБА_19 є подругою ОСОБА_4, тобто ці особи є зацікавленими особами та не підтверджують спільного проживання, ведення домашнього господарства, бюджету.

Сам по собі факт підтримання добрих, товариських стосунків між сторонами до реєстрації шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, надання останній допомоги у реєстрації місця проживання та її доньки з 17.03.2004 р. по 14.09.2006 р. за адресою: Харківська область, Харківський район с.Липці, вул..Тихомирова 7, забезпечення їх та надання матеріальної допомоги при переїзді з Черніговської області, знайшло своє підтвердження в суді, проте це не є підставою для визнання факту проживання однією сімєю ОСОБА_8 та ОСОБА_4Р без шлюбу, оскільки ОСОБА_4 належних доказів щодо придбання нерухомого майна саме в той час ОСОБА_8 до реєстрації шлюбу для спільного, сумісного проживання сімєю у подальшому з нею та ведення спільного бюджету на той момент суду не надала.

Крім того, ОСОБА_4 будь-яких доказів стосовно спільного проживання, спільного ведення домашнього господарства та спільного бюджету, придбання іншого майна для потреб сімї, відповідно до вимог передбачених ст..60 ЦПК України, не надала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цих вимог ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь- яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були повязані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). ,

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно зі ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

На підставі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім,ї ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловими приміщеннями в обсязі, визначеним власником. Тобто право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника приватної власності на це майно.

у разі перехоДу права власності до іншої особи, діючим законодавством не передбачено збереження права користування, розпорядження житлом або житловим приміщеннями за членами родини колишнього власника житла.

Таким чином, судовою колегіє встановлено, що позивачка: ОСОБА_20. як новий власник - житлового будинку, за адресою: Харківська область, Харківський район, село Липці, вулиця - Кооперативна, будинок 7, обгрунтовано вважає що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 порушують її права, як власника на володіння, користування та розпорядження належним їй приватним майном.

За таких обставинах рішення суду в частині відмови ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, колегія суддів важає, також підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю, та виселені відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в порушення вимог передбачених ст. ст.15,16,316,317,319,321,383,386,391 ЦК України, ст.150 ЖК України, оскільки відповідачам на праві власності спірний будинок не належить, вони не є членами родини позивачки, договорів на право користування будинком між ними не було укладено, комунальні послуги не сплачують.

В іншій частині рішення суду не оскаржується і апеляційною інстанцією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.І ст.307,ст.309, ч.2 ст.314, ст..ст.316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2011 року в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та в частині часткового задоволення позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 17 березня 2003 року по 15 листопада 2005 року, а також в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 державного мита в розмірі 8(вісім) гривень 50 коп. та ЗО(тридцять) грн.. на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, інші витрати понесені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 віднесені судом першої інстанції за їх рахунок - скасувати.

Ухвалити в цієї частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області про поновлення порушеного права та виселення - задовольнити.

Висилити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з житлового будинку №7, вул..Кооперативна в с. Липці Харківського району, Харківської області без надання іншого житла.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого касаційного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Г оловуючий:

Судді: