Справа № 2-3632/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

"26" жовтня 2011 р. Рівненський міський суд

с складі: головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі - Хіміч З.В.

з участю: представника позивача-відповідача - ОСОБА_1

розглянувши позовну заяву ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ВТБ Банк" Рівненська регіональна дирекція про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач-відповідач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідачів та забороною тимчасового виїзду за кордон до виконання своїх зобов"язань.

Представник позивача-відповідача в судовому засіданні подану заяву про забезпечення позову підтримала, просила її задовольнити, вказала, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов"язання, а тому є всі підтави для забезпечення позову.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позовурозглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все зазначене дає підстави припускати, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів у межах ціни позову у подальшому може зробити неможливим виконання рішення суду, а тому клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Перелік видів забезпечення позову зазначений у ст. 152 ч. 1 ЦПК України, проте цей перелік не є вичерпним і за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані і інші його види.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Ч. 2 ст. 6 даного Закону встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1 - 9 ч. 1 даної статті, зокрема, п. 2 - коли діють неврегульовані аліментні, договірні та інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; та п. 8 - коли щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

З зазначеної норми Закону не вбачається, що саме за ухвалою суду громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон і ст. 8 Закону чітко визначено, що у випадку відмови компетентними органами громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених п. 1, 2, 6 - 8 ч. 1 ст. 6 Закону така відмова може бути оскаржена у судовому порядку.

Тобто, даним Законом регулюються правовідносини щодо випадків та порядку тимчасового обмеження прав громадян на виїзд з України і визначені ст. 6 Закону такі випадки не можуть бути застосовані судом як вид забезпечення позову при розгляді цивільної справи, а тому клопотання у даній частині до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) в межах ціни позову в розмірі 550601,83 грн. та судових витрат у розмірі 1820,00 грн.

накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1) в межах ціни позову в розмірі 550601,83 грн. та судових витрат у розмірі 1820,00 грн.

Копію ухвали направити для виконання в Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, Першу Рівненську державну нотаріальну контору та для відома учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Харечко С.П.