Справа №2-2316/11
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Скрипка О.І.

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом, в якому просила поділити в натурі спільне майно набуте під час шлюбу, а саме автомобіль НОМЕР_1, стягнувши з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя в сумі 36300 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що з 02.09.1994 року по 24.06.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу за їх спільні кошти ними було придбано автомобіль НОМЕР_1, вартість якого становила 72600 грн.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, відповідач постійно керує та користується вказаним автомобілем, позивач просить розділити спільне майно подружжя, стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля в сумі 36300 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст.224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. При таких обставинах, визнавши матеріали, долучені до позову, достатніми для його вирішення, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, про що не заперечували позивач та представник позивача.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.09.1994 року, який було розірвано 24.06.2010 року (а.с.13)

Від шлюбу сторони мають доньку Марію, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Під час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 1875 від 09.04.2008 року відповідачем було придбано автомобіль «Шевроле Авео», вартістю 72600 грн. (а.с.7-11)

Згідно листа УДАІ ГУ МВС України в м. Києві вказаний автомобіль НОМЕР_2, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а.с.27).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Оскільки спірний автомобіль придбаний в період шлюбу сторін, то він є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено за домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки між сторонами немає домовленості щодо поділу спільного мана, а також між ними не укладався шлюбний контракт, тому спільне майно підлягає поділу в рівних частках. Підстави, встановлені законом, для відступу від рівності часток при поділі вказаного спільного майна подружжя відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 СК України, майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ним в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленість між ними.

Згідно з ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Крім того, у відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд враховує, що відповідач, будучи обізнаним про розгляду справи в суді, не заперечував, що вказаний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя, жодних доказів чи заперечень щодо його незгоди з розміром компенсації суду не надав.

Враховуючи те, що згоди про поділ майна подружжя між сторонами не досягнуто, спірний автомобіль є неподільною річчю, знаходиться у фактичному користуванні у відповідача, а позивач не заперечує проти отримання грошової компенсації за належну їй частку у спільній сумісній власності подружжя, розмір якої відповідач не оспорював, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя в розмірі 36300 грн.

Керуючись ст. 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя в розмірі 36300 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: