г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-173/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2011 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Вікторович Н.Ю.

при секретарі- Сальниковій О.С.

за участю пред-ника позивача - ОСОБА_1

за участю пред-ника відповідача- Чупла І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що в період з 2001 р. по 2004 рік вона працювала в цеху підготовки виробництва Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат». Працюючи на підприємстві, виконуючи обов'язки прийомоздатчика фрахту та багажу у цехові підготовки виробництва 28 січня 2004 року, о 23 год. 55 хв. з нею стався нещасний випадок, в результаті чого вона одержала тяжку травму.

Комісією у складі представників Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування та складено Акт про нещасний випадок на виробництві №2 від 01 лютого 2004 року. В Акті (форма Н-1) встановлено, що по наряду майстра вона виконувала роботу, знаходячись на території станції «Погрузочна» у районі вагової № 2 28 січня 2004 року, о 23 год. 55 хв., де, під слизнувшись, впала і одержала тяжку травму. В пункті 9 зазначено діагноз: закритий перелом обох кісточок, вивих стопи назовні лівої нижньої кінцівки. Її вини у нещасному випадку не було, і згідно з постановою №2173Н від 20 серпня 2011 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків їй було призначено страхову виплату.

За висновком МСЕК від 29 липня 2004 року їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності 20 % з наступним переоглядом. При наступних переоглядах в 2005р., 2007р. відсоток втрати працездатності залишився в тому ж розмірі. Останній переогляд було проведено 09 вересня 2009 року і їй було медичною комісією залишено процент втрати професійної працездатності 20 відсотків безстроково.

Вважаю, що з вини підприємства ВАТ «ІнЕЗК» їй було заподіяна шкода здоровю, вона втратила значний відсоток професійної працездатності в звязку з нещасним випадком. Увесь час після травми вона змушена переносити фізичні страждання, а звідси і моральні переживання, які проявляються в наступному: близько трьох місяців в неї було загіпсовано обидві ноги, потім кілька місяців вона пересувалася на костилях, була обмежена у пересуванні, потребувала постійної сторонньої допомоги з боку рідних. З часом постійний біль у лівому гомілковостопному суглобі стає усе сильнішим. Функції суглобу стають дедалі обмеженіше, оскільки з'явилися ускладнення, що спричиняють супутні захворювання, які є наслідком травми, а саме: _післятравматичний артроз лівого гомілковостопного суглобу остеохондроз, сгібательно-розгібательна контрактура лівого гомілковостопного суглобу НФС- 1-2 ступеню. В її житті виникли вимушені зміни, і вона змушена докладати багато зусиль для організації свого життя. Так, для недопущення подальшого погіршення стану свого здоровя та для підтримання працездатності вона постійно проходить лікування в умовах стаціонару (травматологічне відділення) та амбулаторно у 17-тій міській лікарні, знаходилася на лікуванні в КЗ Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня «Солоний лиман». Моральні переживання носять для неї тяжкий та постійний характер. Вона змушена була звільнитися з роботи, оскільки за станом здоровя не змогла витримати навіть навантажень, повязаних з обовязками комірника, які вона виконувала після виходу на роботу. На її сімю покладається додаткова відповідальність за її лікування. Вона стала знервована, пригнічена, а це не сприяє нормальним стосункам у родині. Вона вимушена сторонитися своїх друзів, приятелів, не має можливості надавати допомогу своїм пристарілим батькам, які мешкають у сільській місцевості, оскільки не може без болю проходити навіть незначні відстані. З моменту настання нещасного випадку тривалий час вона не могла спокійно спати, переживаючи знову і знову ті болісні відчуття. їй вже 56 років, і вона розуміє, що в майбутньому стан здоровя може лише погіршитись і від цього у неї депресивний стан.

Причинену моральну шкоду вона оцінює в розмірі 150 000 грн., просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Роз: Дніпропетровської області.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача - дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_4 проти позову заперечувала і пояснила, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди на теперішній час не передбачене, оскільки Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " , відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань не повинен нести відповідальність за позовом, просив відмовити у його задоволенні. Також, оскільки чинним законодавством передбачений порядок встановлення заподіяння моральної шкоди потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання просить направити позивача на МСЕК для встановлення факт заподіяння шкоди.

Вислухав думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Комісією у складі представників Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування та складено Акт про нещасний випадок на виробництві №2 від 01 лютого 2004 року. В Акті (форма Н-1) встановлено, що по наряду майстра вона виконувала роботу, знаходячись на території станції «Погрузочна» у районі вагової № 2 28 січня 2004 року, о 23 год. 55 хв., де, під слизнувшись, впала і одержала тяжку травму. В пункті 9 зазначено діагноз: закритий перелом обох кісточок, вивих стопи назовні лівої нижньої кінцівки. Її вини у нещасному випадку не було, і згідно з постановою №2173Н від 20 серпня 2011 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків їй було призначено страхову виплату /а.с.5-9/.

За висновком МСЕК від 29 липня 2004 року їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності 20 % з наступним переоглядом. При наступних переоглядах в 2005р., 2007р. відсоток втрати працездатності залишився в тому ж розмірі. Останній переогляд було проведено 09 вересня 2009 року і їй було медичною комісією залишено процент втрати професійної працездатності 20 відсотків безстроково /а.с.10,11,14/.

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок мед.закладів, вона тривалий час знаходилася на лікуванні з приводу наслідків нещасного випадку на виробництві /а.с.15-18/.

При вирішенні питання щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоров'я позивача, відсоток втрати професійної працездатності, наявність вини підприємства в заподіянні шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". По справі було встановлено, що позивач був застрахований відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та згідно висновку МСЕК їй встановлено 20 % втрати працездатності, причиною чого став нещасний випадок на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області визначено, що положення частини 3 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" слід розуміти, як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тобто, рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачці моральну шкоду у зв'язку з тим, що на той час, коли їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а це було у 2004 році, згідно зі ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування.

Той факт, що у відповідності з Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - в "частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку"", на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р., він дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина .

Доводи відповідача, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачеві є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесено ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого Наказом міністерства здоровя України від 22 листопада 1995 року № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено з 29 липня 2004 року стійку втрату професійної придатності.

При визначені розміру заподіяної моральної шкоди, суд приймає до уваги, що з 29 липня 2004 року безстроково позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у 20%; тяжкість вимушених змін у його житті; періодичних болей; наявність наслідків; наявність вини підприємства та самого позивача, та, виходячи із принципів розумності та обєктивності, вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду слід призначити у розмірі 60 000 грн., що буде співрозмірним тяжкості перенесених позивачем страждань і переживань та іншим обставинам справи, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача виконавчої дирекції ФССНВВ, а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити.

Згідно вимог ст. 268 ЦК України позови, що що випливають із порушення особистих немайнових прав не мають строку позовної давності.

Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сторони у справі звільнено від державного мита.

На підставі ст. ст.81, 84, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на користь судової адміністрації на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 15 грн.

Керуючись рішенням Конституційного Суду № 20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 60 000 /шістдесят тисяч/ гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровській області 15 /пятнадцять/ гривень в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

Судові витрати щодо сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя