АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1844/11 Номер провадження 22-ц/1152/11Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Александрович Л.О.

з участю адвокатів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_5 Дем»яновича до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано право власності на 34/50 частин домоволодіння, а саме будинку з надвірними будівлями на суму 196962 грн., що знаходиться по провулку Комсомольському, 2 в селищі Решетилівка Полтавської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 Дем»яновичем право власності на 17/50 частин у домоволодінні, а саме: будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по провулку Комсомольському, 2 в селищі Решетилівка Полтавської області, а за ОСОБА_4»ю Павлівною на 33/50 частин у вказаному домоволодінні.

Визнано за ОСОБА_5 Дем»яновичем право власності на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, реєстраційний номер VIN: SUPTF69YD6W284797, державний номерний знак НОМЕР_1, зобов»язавши ОСОБА_5 Дем»яновича сплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 11738 грн. 35 коп. за її частку у вартості автомобіля.

Не погодившись із даним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права просила скасувати оскаржуване нею рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 24 квітня 1982 року по 22 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 17 жовтня 1982 року та ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також судом встановлено, що згідно договору дарування від 30 березня 1983 року, Дем»янець ОСОБА_8 подарував Дем»янець Л.П./після шлюбу ОСОБА_4./ ?частину жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в селищі Решетилівка, провулок Комсомольський, 2 та в цілому складається з житлового будинку, загальний розмір жилої площі якого становить 27,9 кв. м з сараєм «Б», погребом, сараєм «В», літньою кухнею, вбиральнею, огорожею, колодязем, замощенням, розташованого на землі колгоспу.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.1996 року, ОСОБА_4 є спадкоємницею майна своєї матері Дем»янець В.Д., що складається з ? частини жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться в селищі Решетилівка, провулок Комсомольський, 2.

Визнаючи відповідно до положень ст. ст. 60, 62 Сімейного кодексу України спірне домоволодіння за вищевказаною адресою об»єктом спільної сумісної власності подружжя, за виключенням вартості первісної будівлі житлового будинку, подарованого відповідачці та отриманого нею у спадщину, місцевий суд виходив із того, що за час спільного проживання, після дарування ОСОБА_4 ? частини жилого будинку та спадкування, внаслідок спільних трудових та грошових затрат, подружжя істотно збільшило домоволодіння у своїй вартості. В період після 13.03.1983 року в домоволодінні по провулку Комсомольському, 2 в селищі Решетилівка Полтавської області були побудовані: добудова до житлового будинку, зазначена літ. «а», що складається із наступних приміщень: кухня 1-1 площею 17,5 м кв., ванна 1-5 площею 4,9 м кв.; гараж літ. «а1»; гараж літ. «Е»; літня кухня літ. «Ж-ІІ»; погріб літ. «З»; огорожа №3,5,7; водопровід №6. Ринкова вартість будівель та споруд, побудованих після 13.03.1983 року у вказаному домоволодінні, згідно висновку №181/1-10 додаткової судової будівельно-технічної експертизи, становить 196 962 грн. /а.с.135-137/, виходячи з якої, суд визначив, що кожному з подружжя в грошовому виразі належить частка у спірному домоволодінні вартістю 98481 грн. та з урахуванням повної його вартості визнав відповідно право власності за ОСОБА_5 на 17/50 частин домоволодіння, а за ОСОБА_4 на 33/50 частини.

Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Всупереч вищенаведеним нормам матеріального права, суд першої інстанції, вірно встановивши, що ? частина спірного домоволодіння набута відповідачкою ОСОБА_4 в період шлюбу, але на підставі договору дарування від 30 березня 1983 року, інша ? частина домоволодіння набута нею в порядку спадкування, дійшов помилкового висновку, визнавши вказане домоволодіння об»єктом спільної сумісної власності.

Не відповідає також обставинам справи висновок суду, що за час спільного проживання у шлюбі сторони внаслідок спільних трудових та грошових затрат, істотно збільшили домоволодіння у своїй вартості.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що співвласниками домоволодіння по провулку Комсомольському, 2 в селищі Решетилівка Полтавської області окрім ОСОБА_4, якій ? частина вказаного домоволодіння перейшла у власність за договором дарування від 30.03.1983 року від її батька Дем»янця П.П.; була також мати відповідачки - Дем»янець ОСОБА_9 на ім»я останньої у лютому 1994 року був виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної Дем»янець ОСОБА_10. Рішенням виконкому Решетилівської селищної ради народних депутатів від 22.12.1993 року, Дем»янець В.Д. наданий дозвіл на будівництво нового господарського сараю, гаража і погреба. Відповідно до реєстраційного посвідчення Колективного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 07.10.1996 року ? частина житлового будинку за вищевказаною адресою зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за №1789 від 15 серпня 1996 року, згідно якого спадкове майно складається з ? частини жилого будинку, зазначеного в плані літ. «А» та господарчих будівель: сараю «Б», погреба-«Б1», сараю-«В», уборної-«Д», гаража-«Е», літньої кухні-«Ж», погреба-«З», гаража-«а1», огорожі №1,3,4, колодязя №2, замощення №5, водопроводу №6, що знаходиться в смт. Решетилівка, по провулку Комсомольському, 2 /а.с.73-82/.

Вказане свідоцтво ніким не оспорене та є чинним на час розгляду справи.

В свою чергу позивач, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 ЦПК України, не довів належними доказами обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог щодо розбудови спірного домоволодіння спільними зусиллями з відповідачкою в період перебування їх у шлюбі.

За таких обставин, висновок суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 щодо визнання права спільної сумісної власності подружжя на 34/50 частин спірного домоволодіння та, зокрема, на 17/50 його частин за ОСОБА_5, не відповідає обставинам справи, а тому судове рішення в цій частині, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вищевказаних позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду в частині визнання за позивачем права власності на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, реєстраційний номер VIN: SUPTF69YD6W284797, державний номерний знак НОМЕР_1, із зобов»язанням останнього сплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 11738 грн. 35 коп. за її частку у вартості автомобіля, оскільки такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам та не суперечить положенням ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України.

Так, судом встановлено, що сторони придбали вказаний автомобіль за кредитним договором у період шлюбу. Ринкова вартість автомобіля, згідно висновку експерта за №54 від 05 листопада 2010 року, становить 47476 грн. 69 коп. За рішенням Решетилівського районного суду від 22 вересня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, сторони з 1 лютого 2008 року проживають окремо та сімейних відносин не підтримують. Вказана обставина не заперечувалась також відповідачкою в суді апеляційної інстанції. Також судом встановлено, що після 1 лютого 2008 року позивачем ОСОБА_5 з особистих коштів погашено заборгованість за кредитним договором за придбаний легковий автомобіль в розмірі 24 000 грн.

Виділяючи спірний автомобіль позивачу з огляду на наявність у нього посвідчення водія та враховуючи, що саме він в основному був користувачем даного транспортного засобу, суд вірно стягнув із останнього на користь відповідачки ? вартості вказаного автомобіля за виключенням сплачених позивачем особистих коштів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в цій частині, як такого, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 31 березня 2011 року в частині визнання права власності на 34/50 частин домоволодіння, а саме будинку з надвірними будівлями на суму 196962 грн., що знаходиться по провулку Комсомольському, 2 в селищі Решетилівка Полтавської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за ОСОБА_5 Дем»яновичем права власності на 17/50 частин у домоволодінні, а саме будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по провулку Комсомольському, 2 в селищі Решетилівка Полтавської області, а за ОСОБА_4»ю Павлівною на 33/50 частини домоволодіння за вказаною адресою скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 Дем»яновича до ОСОБА_4 у цій частині позову відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя: