06.02.2011 Справа № 2 - 3946 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 лютого 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини.

Позивачка вказує на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30 березня 2006 року на її користь з відповідача на утримання дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з 29.12.2005 року. З серпня 2008 року їх син ОСОБА_6 навчався у Миколаївському торгово - економічному кооперативному технікумі. З 2011 року син продовжує навчання в Миколаївському національному університеті ім. В.О. Сухомлинського. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати додаткові витрати на навчання сина.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь 10568 грн. понесених додаткових витрат на утримання сина, повязаних з його навчанням.

В подальшому позивачка неодноразово уточнювала свої вимоги. 23 січня 2012 року, остаточно уточнивши свої вимоги, позивачка подала до суду позовну заяву, в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь 6025 грн. понесених нею додаткових витрат на навчання сина у Миколаївському торгово-економічному кооперативному технікумі до його повноліття за період з 17 березня 2010 року по 31.01.2011 року у розмірі 6025 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Відповідач позов не визнав. Вказував на те, що, що він згоден з тим, що фактична оплата навчання неповнолітнього сина у коледжі склала 6025 грн., які понесла позивачка. В той же час з 1 квітня 2011 року ним добровільно було сплачено 2004 грн. на навчання сина. А тому з врахуванням того, що батьки повинні нести половину витрат, та ним сплачено добровільно 2004 грн., він фактично визнає суму у розмірі 1008 грн. 50 коп. Крім того, вказував на те, що має батьків, які за станом здоровя потребують лікування, яким він також надає матеріальну допомогу. Посилаючись на те, що у звязку з цим він не має можливості надавати допомогу на навчання сина, просив в позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 1992 року перебували у шлюбі від якого мають двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. У 2006 році шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30 березня 2006 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох синів стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

З 2008 року син сторін ОСОБА_4 навчався у Миколаївському торгово-економічному кооперативному технікумі Миколаївської облспоживспілки.

Як слідує з наявного у справі копії договору від 08.08.2008 року (оригінал договору досліджено в судовому засіданні), оригіналів досліджених в судовому засіданні квитанцій про оплату навчання у 2010-2011 році за навчання неповнолітнього сина ОСОБА_1 сплатила 6025 грн. В цю суму не включаються сплачені благодійні внески.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30 вересня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 2547 грн. 50 коп. додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, проведених ОСОБА_1 за період з 13 серпня 2008 року по 8 вересня 2009 року, у звязку з навчанням ОСОБА_4.

У відповідності до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

З матеріалів справи вбачається, що реальні додаткові витрати позивачки у 2010 2011 році склали 6025 грн.

Таким чином, виходячи з принципу рівності обовязків батьків по утриманню дитини та положень ст..185 СК України, половину вказаних витрат має нести відповідач, що складає 3012 грн. 50 коп..

Як вбачається з матеріалів справи 11 квітня 2011 року син сторін ОСОБА_4 досяг повноліття та згідно наявного у справі договору від 07.09.2011 року продовжує навчання у Миколаївському національному університеті імені ОСОБА_7.

При цьому, доводи відповідача щодо необхідності врахування до понесених позивачкою додаткових витрат на навчання 2004 грн. сплачених відповідачем на навчання повнолітнього сина та відмови позивачці в позові не можуть бути взяті до уваги, оскільки як слідує з заяви відповідача від 12.04.2011 року, поданої до бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря-Машпроект», та пояснень самого відповідача в судовому засіданні 18.01.2012 року, кошти в розмірі 2004 грн. були сплачені відповідачем на навчання повнолітнього сина.

Згідно положень СК України, у звязку з продовженням навчання повнолітнього сина, дочки стягуються аліменти, в іншому порядку, який передбачений ст.199 СК України.

Крім того закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в додаткових витратах.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився у м.Львів, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати у розмірі 3012 (три тисячі дванадцять) грн. 50 коп., понесені ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 за період з 17 березня 2010 року по 31 січня 2011 року у звязку з його навчанням.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 214 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська