РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-306/11

30 вересня 2011 року

Суд Кремінського району луганської області

в складі : головуючого судді Костроба Ю.Ю.

при секретарі Міщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до КП Кремінське РТМО

про поновлення на роботі, про оплату за час вимушеного прогулу, про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку, про стягнення моральної та майнової шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Наказом відповідача від 04.03.2011р. позивач був звільнений з роботи на посаді фельдшера вїздної бригади відділення скорої медичної допомоги Кремінського РТМО за ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки на його думку він має переважне право залишитися працювати перед декілька ми працівниками, які мають менший трудовий стаж та гіршу кваліфікацію.

Позивач просить суд поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2011р. по 30.09.2011р. в розмірі 13635гр.09коп., стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час затримки виплати розрахунку при звільненні з 04.03.2011р. по 14.03.2011р. у сумі 862гр.50коп., стягнути з відповідача 1854гр.38коп. моральної шкоди за несвоєчасне реагування адміністрації установи на його звернення, стягнути з відповідача 9271гр. моральної шкоди за те, що адміністрація примушувала його виконувати додаткові призначенні лікарів, які повинні були виконувати інші працівники лікарні, стягнути з відповідача 9271гр. моральної шкоді через накладення на нього незаконних дисциплінарних стягнень, стягнути з відповідача моральну шкоду 12984гр. за незаконне переведення на інше місце роботи, за роботу по сумісництву за період з 01.09.08р. по 30.06.09р. позивач просить суд стягнути з відповідача 16688гр.52коп., за виконання додаткових призначень лікаря позивач просить суд стягнути з відповідача 8040гр.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що він має другу кваліфікаційну категорію з 26.12.2008р., він працює на КП Кремінське РТМО з 13.07.1993р. фельдшером вїздної бригади відділення скорої медичної допомоги.

Згідно даних наданих представником відповідача фельдшер ОСОБА_2 має стаж роботи 3 роки та не має кваліфікаційної категорії, фельдшер ОСОБА_3 має стаж роботи 17років та не має кваліфікаційної категорії, фельдшер ОСОБА_4 має стаж роботи 3 роки та не має кваліфікаційної категорії. Таким чином при його звільненні відповідачем були порушені вимоги ст. 42 КЗпП України, щодо переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією та працівників з більш тривалим безперервним стажем в даній установі. Перед звільненням ніякої іншої роботи відповідач йому не пропонував.

Він своєчасно не оспорював незаконні дисциплінарні стягнення, незаконне примушуванні його виконувати додаткову роботу, незаконне переведення його на інше місце роботи, які мали місце у 1993р. 2010р., оскільки не бажав погіршення відносин з адміністрацією установи відповідача.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивач звільнений законно, оскільки трудовий колектив вирішив рекомендувати позивача на звільнення, оскільки він погано відноситься до своєї роботи за що на нього неодноразово накладалися дисциплінарні стягнення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами.

Згідно копії посвідчення/а. с. 4/ та копії трудової книжки /а. с. 16/ позивач має другу кваліфікаційну категорію з 26.12.2008р. та працює на КП Кремінське РТМО з 13.07.1993р. фельдшером вїздної бригади відділення скорої медичної допомоги.

Згідно копії наказів від 04.01.2011р. /а. с. 3, 53/ позивач був попереджений про звільнення з 04.03.2011р.

Згідно копії наказу від 04.03.2011р. /а. с. 31/ скорочено 0,75 ставки фельдшера ВСМД.

Згідно копії наказу /а. с. 5/ позивач з 04.03.2011р. звільнений з роботи за ст.40ч.1 п.1 КЗпП України, у звязку із скороченням чисельності працівників і відмовою від переведення на іншу роботу.

Згідно списків працівників ВСМД Кремінського РТМО /а. с. 104, 246-255/ фельдшер ОСОБА_2 має стаж роботи 3 роки та не має кваліфікаційної категорії, фельдшер ОСОБА_3 має стаж роботи 17років та не має кваліфікаційної категорії, фельдшер ОСОБА_4 має стаж роботи 3 роки та не має кваліфікаційної категорії.

Згідно ст. 42 КЗпП України, при скороченні штату працівників переважне право залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах кваліфікації перевага надається працівникам з більш тривалим безперервним стажем в даній установі.

Таким чином при звільненні позивача відповідачем були порушені вимоги ст. 42 КЗпП України.

Згідно довідок /а. с. 126, 123, 163/ позивач з власної ініціативи знаходився у відпустках без збереження заробітної плати: з 03.09.2010р. по 01.11.2010р.; з 10.11.2010р. по 01.12.2010р.; з 02.12.2010р. по 31.12.2010р.; з 10.01.2011р. по 28.02.2011р.; з 02.03.2011р. по 03.03.2011р.

Останній заробіток позивача за два останні місяці його роботи склав: 139гр.19коп. у вересні 2010р. та 78гр.63коп. у листопаді 2010р. Загальна сума доходу за два робочі місяці складає 217гр.82коп.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Згідно вищевказаного Порядку…/а. с.165/ середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

На думку суду розрахунок заробітної плати згідно положень абзацу 3 пункту 2 із змінами внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1266, не може мати місця при вказаному спорі, оскільки саме з ініціативи позивача він не працював у установі відповідача, а з власної ініціативи знаходився у відпустках без збереження заробітної плати.

Таким чином середньомісячна заробітна плата позивача складає: 217гр. 82коп. / 2 = 108гр.91коп.

До стягнення за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2011р. по 30.09.2011р. підлягає: 108гр.91коп.* 7 місяців = 762гр. 37коп.

Суд вважає доведеним факт спричинення позивачу, незаконним звільненням, моральної шкоди, оскільки порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих звязків та вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Беручи до уваги обставини справи суд вважає за необхідне зменшити розмір суми яка підлягає стягненню з відповідача у рахунок компенсації спричиненої позивачу моральної шкоди до 1000гр.

Згідно ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно копій письмові звернення позивача на адресу відповідача /а. с. 21, 23.24, 27, 29, 30/ датовані періодом часу з 16.01.2009р. по 01.07.2010р.

Згідно копій наказів /а. с. 20, 62, 225, 231/ дисциплінарні стягнення були накладені на позивача у період 2009р. 2010р.

Наказ про переведення позивача з Макеївської СВА до КП Кремінське РТМОдатовано 27.07.2010р. /а. с. 224/.

Таким чином позивач пропустив строки оскарження дій відповідача встановлені у ст. 233 КЗпП України.

Згідно довідки відповідача /а. с. 212/ позивач в період часу з 13.07.1993р. по 16.01.09р. по сумісництву не працював.

Згідності.10 ч.3 ЦПК України, позивач повинен довести ті обставини. на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Позивач у судовому засіданні не надав суду жодних доказів тому, що він працював у установі відповідача по сумісництву.

Беручи до уваги висновки суду щодо необхідності компенсації позивачу середньомісячної зарплати за час вимушеного прогулу, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середньомісячної зарплати за час просрочки виплати позивачу розрахункових сум не обґрунтовані на законі, оскільки майнові втрати позивача від затримки виплати розрахункових сум поглинаються та компенсуються виплатою середньомісячної зарплати за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 367 ч.1 п.4 ЦПК України, ст. ст. 42, 47, 116, 117, 232, 235, 237-1 КЗпП України.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії відповідача по звільненню позивача незаконними.

ОСОБА_1 поновити на посаді фельдшера вїздної бригади відділення скорої медичної допомоги Кремінського РТМО з 04.03.2011р.

Стягнути з Кремінського РТМО на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2011р. по 30.09.2011р. в розмірі - 762гр. 37коп.

Стягнути з Кремінського РТМО на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації спричиненої позивачу моральної шкоди 1000гр.

Всі інші позовні вимоги залишити без задоволення через їх необґрунтованість.

Допустити виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Костроба Ю.Ю.