Справа №22ц-1941, 2011р. Головуючий в 1-й інстанції Ратушна В.О.
Категорія: 27 Доповідач Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Закарян К.Г. Суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.

при секретарі Красношапка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09 квітня 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Ерсте банк»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2010 року ВАТ «Ерсте Банк»звернулося до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що 21 січня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/3728/9/09282, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 80000 доларів США до 20 січня 2015 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами.

ОСОБА_1 не виконує умови договору щодо сплати щомісячних ануітентних платежів і станом на 01 січня 2010 року прострочена заборгованість по кредиту становить 9122,54 доларів США, і по відсотках за користування 11370,12 доларів США, на загальну суму 20492,66 доларів США. За порушення боржником строків повернення кредиту та відсотків за користування, йому, відповідно до умов договору, нараховано пеню за період з 01.01.2009 року по 01.01.2010 року в сумі 4255,12 доларів США.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, 21 серпня 2008 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №014/37/9/092821, згідно до якого, останній передав ОСОБА_3 належний йому житловий Будинок, розташований в сел.Антонівка, м.Херсон, вул.Фрунзе,30.

Незважаючи на направлення відповідачам ОСОБА_3 повідомлення-вимоги щодо необхідності погашення заборгованості, вони залишилися без задоволення, тому просив суд достроково стягнути з ОСОБА_1 на користь банку, заборгованість по кредитному договору в сумі 89346,06 доларів США, що еквівалентно 713428,25 грн., з яких: заборгованість по кредиту 73720,82 доларів США, що еквівалентно 588660,75 грн., заборгованість по відсотках за жовтень 2008 листопад 2009 року 11370,12 доларів США, що еквівалентно 90790,41 грн., пеню за період з 01.01.2009 по 01.01.2010 року у розмірі 4255, 12 доларів США, що еквівалентно 33977,09 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, розташований в сел.Антонівка м.Херсон вул.Фрунзе, 30 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що буде встановлена на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Ерсте Банк»по кредитному договору, стягнути з відповідачів судові витрати по справі в сумі 1820 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 09 квітня 2010 року позовні вимоги ВАТ «Ерсте Банк»задоволено у повному обємі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права: не повідомлення відповідачів про місце і час розгляду справи, не направлення на їх адресу банком письмової вимоги про необхідність дострокового повернення грошових коштів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив його скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу банк просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги банку в повному обємі, суд першої інстанції виходив з не виконання боржником взятих на себе за кредитним договором зобовязань, та підставності вимог банку щодо дострокового стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак повністю з висновками суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 20 січня 2008 року ВАТ «Ерсте банк»і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №014/3728/9/09282, згідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 80000 доларів США з терміном повернення позики до 21.01.2015 року та сплатою відсотків за користування в розмірі 13,5% річних (а.с.8-9). Зобовязання по сплаті щомісячних ануітентних платежів, відповідно до п.1.3 Договору, ОСОБА_1 з жовтня 2008 року не виконує і станом на 01.01.2010 року має заборгованість по платежах по кредиту в сумі 9122,54 доларів США та по відсотках за користування 11370,12 доларів США (а.с.10,14). За вказаних обставин, Банк, відповідно до положення ч.2 ст.1050 ЦК України, мав право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Умовами кредитного договору п.9-1 передбачено, що позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Доводи апеляційної скарги стосовно стягнення банком пені у визначеному позивачем розмірі суперечить ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ч.3 ст.6 ЦК України, п.1 ст.231 ГК України, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не ґрунтуються на законі, спірні правовідносини не регулюють, та висновки суду у зазначеній частині не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

З аналізу даної норми права вбачається, що пріоритетним є розмір неустойки, визначений у договорі.

Доводи апеляційної скарги стосовно не додержання порядку предявлення вимоги, відповідно до положень Договору, та відсутності підстав для дострокового стягнення грошових коштів, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

Відповідно до умов Договору, п.6.5 кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, за умови попередньої (за 30 днів) надіслання відповідної вимоги позичальнику рекомендованим листом (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ «Ерсте Банк»направляв ОСОБА_1 попередження та повідомлення-вимогу рекомендованим листом. (а.с.15-21) неодноразово, за вказаною у договорі адресою.

В матеріалах справи міститься повідомлення-вимога про порушення кредитного зобовязання та звернення стягнення на предмет іпотеки адресована ОСОБА_5 з яким він ознайомлений під особистий підпис, (а.с.29 оборот), що свідчить про дотримання банком процедури, передбаченою п.5.1 Договору іпотеки та ч.1 ст.33 закону України «Про іпотеку», тому доводи апеляційної скарги у зазначеній частині висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню.

Рішення суду в частині стягнення у солідарному порядку судових витрат у сумі 1820 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає зміні, судові витрати у справі слід покласти на відповідачів у рівних частках по 910 грн. на кожного.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09 квітня 2010 року у частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ВАТ «Ерсте Банк»1820 грн. судових витрат змінити, вказати про стягнення судових витрат у рівних частках по 910 грн. з кожного з відповідачів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: