№ 2- 9505
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 вересня 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на свою користь на час навчання. Позивач у своєму позові посилався на те, що відповідач є її батьком. Відповідач у її вихованні та матеріальному забезпеченні участі не приймає, мешкають окремо. Вона зараз не працює, навчається в університеті на бюджетній основі. Матеріально позивачка погано забезпечена. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частки заробітку відповідача щомісячно на час її навчання до досягнення нею 23 років по 25 травня 2012 року (в неї 5-й курс навчання в університеті), задовольнивши позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в письмовому зверненні до суду позов не визнав, посилаючись на те, що має скрутне матеріальне становище, в нього інша сім`я, де також є неповнолітні діти і надавати допомоги позивачці зараз не в змозі. Просив справу розглянути без його участі і в задоволенні таких вимог позивачки відмовити в повному обсязі.

З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком згідно свідоцтва про народження є відповідач ОСОБА_2 . Сторони разом не мешкають. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 не мешкає разом з позивачкою, не займається її вихованням та утриманням, лікуванням, на її утримання матеріальну допомогу не надає.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що дочка відповідача повнолітня, має свій не значний дохід від стипендії, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивачки. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач не виплачує аліменти в добровільному порядку, працює, має добрі доходи і суттєве матеріальне становище. Позивачка має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги, вона навчається і потребує матеріальної допомоги від батька, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання цієї дочки на час навчання до досягнення нею 23 років в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу батька щомісячно до закінчення навчання 25 травня 2012 року або досягнення 23 років. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач не виплачує аліменти на утримання цієї дитини в добровільному порядку, аліментів на утримання інших дітей не виплачує.

При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України суд може присудити аліменти і за минулий час.

Враховуючи вимоги ст. 199 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки з 19 вересня 2011 року.

На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що позивачка не працює, має скрутне матеріальне становище і важкі сімейні обставини, державну грошову допомогу не отримує, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито`звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід також стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 51 гривня, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн..

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно відповідача та його дочки по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього та предмета спору і не довів цього, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань стосовно позовних вимог є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги можливу позицію відповідача стосовно не погодження з позовними вимогами, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Попівка Миргородського району Полтавської області, аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на її ж користь в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу батька ( ОСОБА_2 ) щомісячно до досягнення ОСОБА_1 23 років на час навчання до 25 травня 2012 року, починаючи стягнення з 19 вересня 2011 року; допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, а також стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн..

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст. 183, ст. ст. 191, 199 Сімейного кодексу України, п.п. «а`п. 1 ст. 3, п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», ч. 3 ст. 88, ст. ст. 10, 11, 76, 169, 209, 212-215, 218, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Попівка Миргородського району Полтавської області, аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на її ж користь в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу батька ( ОСОБА_2 ) щомісячно до досягнення ОСОБА_1 23 років на час навчання до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи стягнення з 19 вересня 2011 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 120 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -