АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договір поруки ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Бородіна М.М.

ОСОБА_3

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в особі свого представника ОСОБА_5, на рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_7 та кредит»» в особі філії «Слобожанське РУ» ПАТ «Банк «ОСОБА_7 та кредит», ОСОБА_8 про визнання договору поруки недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА :

07 червня 2010 року позивач звернулась у суд з позовом, в якому на підставі ч.2 ст. 65 СК України, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України, просить визнати недійсним договору поруки № М-239/2-07-П від 29.08.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «ОСОБА_7 та кредит».

Як на підставу визнання кредитного договору недійсним позивач зазначає на те, що 29.08.2007 року між ВАТ «ОСОБА_7 та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № М-239-07-ФО, відповідно до умов якого ОСОБА_8 надано кредитні кошти у розмірі 12 000,00 доларів США зі сплатою 18 % річних, терміном погашення до 29.08.2009 року та з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов»язань за вказаним кредитним договором між її чоловіком та банком був укладений зазначений вище договір поруки.

Позивач зазначає, що вказаний договір передбачає відповідальність її чоловіка як поручителя в повному обсязі перед банком за належне виконання обов»язків боржником , та його відповідальність у тому ж обсязі ,що і боржника, тобто солідарний обов»язок відповідальності.

Позивач , як на підставу визнання зазначеного договору поруки недійсним , також зазначає на те, що на час укладення зазначеного договору вона та ОСОБА_6 перебували у шлюбі та вона як його дружина не давала згоди на укладення вказаного договору.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача підтримав позовні вимоги з зазначених підстав.

Представник ПАТ «Банк «ОСОБА_7 та кредит» в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнала. Як на підставу заперечень проти позову посилалась на вимоги ст. 553 ЦК України та зазначала на те, що порука є способом забезпечення виконання зобов»язань, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, договір поруки не створює наслідків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому вважала,що до вказаних правовідносин не застосовуються вимоги ст. 65 СК України на норми якої посилається позивач.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2011 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, в особі свого представника, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Наводить ті ж доводи,що і в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної скарги , судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України , під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як на підставу визнання недійсним укладеного між ОСОБА_6 та ВАТ «ОСОБА_7 та кредит» договору поруки № М-239/2-07-П від 29.08.2007 року, позивач посилаючись на вимоги ч.1 ст. 203 ЦК України та ст. 65 СК України зазначала на те, що на час укладення зазначеного договору вона та ОСОБА_6 перебували у шлюбі та вона як його дружина, не давала згоди на укладення вказаного договору, тобто оспорюваний договір не відповідає вимогам закону.

Між тим, положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Згідно ж до вимог ст. 553 ЦК України, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання , а не правочином щодо розпорядження майном, належним поручителю.

Таким чином, договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, тому до цих відносин положення статті 65 Сімейного кодексу України не застосовуються .

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні зазначених вище позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_4, в особі свого представника ОСОБА_5, Київського районного суду міста Харкова від 18 серпня 2011 року, відхилити

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 серпня 2011 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді : підписи

З оригіналом вірно, суддя :