РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2012 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Браги А.В.,

при секретарі - Лампікі О.В.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження № 412/12594/2012 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа -перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2012 року ОСОБА_1 , в порядку окремого провадження, звернувся з вищезгаданою заявою щодо встановлення факту його проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю в період з 11 травня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заявленого ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його вітчим ОСОБА_4 , з яким він разом проживав у АДРЕСА_1 . Після смерті вітчима відкрилась спадщина у вигляді ? частини вищезгаданої квартири. Заявник звернувся до першої ДДНК із заявою про прийняття спадщини, де заявника було повідомлено, що для оформлення спадкових прав, йому необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання заявника з вітчимом однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та отримати рішення, яким даний факт буде встановлено.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали у повному обсязі, на її задоволенні наполягали.

Представник заінтересованої особи -першої ДДНК в судове засідання по справі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 грудня 2012 року від першої ДДНК до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати дану заяву без участі заінтересованої особи.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08 січня 1980 року мати заявника - ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Кіровським відділом РАГС м.Дніпропетровська (а.с.10).

Судом встановлено, що заявник, його мати та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується даними реєстрації, зазначеними у паспорті (а.с.5-7).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира за вказаною адресою належала на праві спільної сумісної власності заявнику, його матері та ОСОБА_4 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 січня 2010 року, виданим відділом реєстрації смерті ДМУ юстиції у Дніпропетровській області (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 травня 2012 року, виданим відділом реєстрації смерті ДМУ юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 .

Заявник у своїй заяві зазначив, що він звернувся до першої ДДНК із заявою про прийняття спадщини, де йому повідомили, що для оформлення спадкових прав, йому необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання заявника з вітчимом однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільно-Процесуального кодексу України, Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`від 31 березня 1995 року № 5.

Частиною 1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дані положення ст.ст. 235, 256 ЦПК України кореспондуються з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»№ 5 від 31 березня 1995 року, відповідно до якого в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Попри це, заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю батька та сина не відповідає вищенаведеним приписам, а отже виключає її задоволення.

Як було встановлено в ході судового засідання, заявник просить встановити факт його проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю за для реалізації в подальшому прав та задоволення охоронюваних законом своїх інтересів. В обґрунтування заявленого, послався на актовий запис про укладення шлюбу його матері з померлим ОСОБА_4 та проживання разом однією сім`єю.

Оцінюючі надані стороною заявника докази, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

В контексті тверджень заявника щодо його проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю в період з 11 травня 2006 року по 11 травня 2012 року судом встановлено.

Статтею 3 СК України унормовано, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що заявник не є сином та не був усиновлений ОСОБА_4 , що виключає кровне споріднення, як підстава для створення сім`ї.

У судовому засіданні заявник пояснив, що останні п`ять років він не проживав спільно з ОСОБА_4 , а лише відвідував його на свята та у інші дні. Разом зі своєю родиною заявник фактично проживав у АДРЕСА_3 . Зазначена ОСОБА_1 у поданій до суду заяві така адреса, є фактичним місце проживання заявника. Вважав, що встановлення факту проживання однією сім`єю не обов`язково повинно пов`язуватись з фактичним сумісним проживанням.

Такі твердження заявника в контексті ст. 3 СК України є хибними, не ґрунтуються на Законі, оскільки у відповідності до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Також з метою повного з`ясування фактичних обставин по справі, судом були опитані у якості свідків гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , що були сусідами померлого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні свідками було пояснено, що заявник припинив проживати з померлим ОСОБА_4 з моменту народження дитини заявника, на протязі тривалого часу, не заперечували, що заявник допомагав ОСОБА_4 у проведенні ремонтних робіт, навідував його на свята, вихідні дні.

В силу вищенаведеного суд приходить до висновку, що встановити факт проживання заявника однією сім`єю з ОСОБА_4 на протязі п`яти останніх років не вбачається можливим, оскільки заявником не доведено, а судом не встановлено обставин, що у розумінні ст. 3 СК України, є кваліфікуючими ознаками сім`ї, як передумови для задоволення поданої заяви.

При цьому, твердження представника заявника щодо відсутності інших спадкоємців та відсутність спору не зумовлює встановлення юридичного факту, а лише у відповідності до ч. 6 ст. 235 ЦПК України свідчить про правомірність розгляду судом поданої заяви в порядку окремого провадження.

З огляду на таке, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що зумовлює відмову у задоволенні заяви.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе судові витрати у справі понесені заявником при звернення до суду у сумі 107,30 гривень покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа -перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю, - відмовити.

Судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 107, 30 гривень, сплачені заявником при зверненні до суду з заявою, не відшкодовуються у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: А.В. Брага