справа №2-5598/11
04 липня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Браги А.В.,
при секретарі Авраменко А.М.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації`Дніпропетровської обласної ради, Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення часток у спільній частковій власності, припинення права спільної власності, визначення права власності на квартиру
17 вересня 2010 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві, в судовому засіданні послалась на наступне. Позивачу та її чоловіку на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 . За життя чоловік позивача склав заповіт, яким заповів належну йому частину квартири у рівних частках позивачу та відповідачам. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер, а позивач у шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак у вчиненні такої нотаріальної дії позивачу було відмовлено із винесенням нотаріусом відповідної постанови, в якій в якості підставі для відмови зазначено про неможливість видачі свідоцтва без виділення частки померлого у спільній сумісній власності. Посилаючись на зазначені обставини, зазначаючи, що їй належить 5/6 частин спірної квартири, позивач просила суд припини право спільної сумісної власності на спірну квартиру, визнавши при цьому за нею право власності на 5/6 частин вказаної квартири, а за відповідачами право власності на 1/12 частини даної квартири за кожним з відповідачів.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі.
Відповідачі, треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Від третьої особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності даної особи і зазначенням про винесення судом рішення на свій розсуд.
За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу та її чоловіку ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . При цьому між співвласниками відсутня домовленість, оформлена в передбаченій законом формі, щодо визначення частки кожного із власників в спільному майні. Викладене підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1996 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу від 18 червня 1970 року, копією технічного паспорту на квартиру, копією відповіді з КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради на адвокатський запит від 20 липня 2010 року.
26 вересня 2007 року ОСОБА_4 складено заповіт, за змістом якого останній, як спадкодавець, на випадок своєї смерті заповів належну йому частину квартири АДРЕСА_1 в рівних частках позивачу та відповідачам.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14 жовтня 2009 року.
Згідно копії паспорту позивача остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже на час смерті свого чоловіка та відкриття спадщини після нього є непрацездатною особою (вдовою) відповідно до ст.ст.1, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
21 травня 2009 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копія якої є в матеріалах справи.
За змістом даної постанови позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки спадкове майно (частина спірної квартири) належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, а отже відповідно до положень п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва неможлива без виділення частки померлого у спільному майні.
Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.355, 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути і фізичні особи.
Положеннями ст.372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Така домовленість щодо нерухомого майна оформлюється договором, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Нормою ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, суб`єктами даного різновиду виду спільної власності можуть бути і фізичні особи. При цьому згідно ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.ст.1220, 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.
Положеннями ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Нормою ст.1241 ЦК України визначено, що непрацездатна вдова спадкодавця спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
За змістом ст.ст.1258, 1261, 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.
Так, позивачу, як співвласнику, на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 .
Такий же розмір частки у спільній сумісній власності на зазначену квартиру утворює спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка позивача.
Враховуючи встановлену в судовому засіданні необхідність поділу вказаної квартири як спільного сумісного майна, що зумовило ускладнення в оформленні позивачем спадкових прав та підтверджується постановою нотаріуса від 21 травня 2010 року, спільна сумісна власність на цю квартиру підлягає припиненню із перетворенням її у спільну часткову власність та із визначенням розміру часток власників такого майна.
Як встановлено судом, склад спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка позивача ОСОБА_4 , утворює право власності на належну спадкодавцю Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .
Половину розміру цієї частки, тобто ј, спадкує позивач як непрацездатна вдова спадкодавця незалежно від змісту заповіту.
Таким чином, розмір частки у праві власності на спірну квартири, що підлягає спадкуванню в рівних частинах позивачем та двома відповідачами на підставі заповіту, становить ј, тобто 1/12 частки для кожного із спадкоємців за заповітом.
Загальний же розмір належної позивачу частки у справі власності на спірну квартиру становить таким чином 1/2 + 1/4 + 1/12 = 5/6.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, понесені нею при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 336,33 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 328, 368, 370, 392, 1226, 1241 ЦК України, ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 223 - 233 ЦПК України, суд
Позов, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 Ѕ частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ѕ частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , - припинити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , Ѕ квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1996 року та на 3/12 частини Ѕ квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 , в будинку АДРЕСА_3 , як обов`язкової частки, а всього разом 5/6 частини квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Судові витрати у справі покласти на відповідачів, солідарно стягнувши з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 державне мито в сумі 336, 33 гривні на користь ОСОБА_1 та 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя А.В. Брага