Справа 22ц-7481/10
Головуючий в суді І інстанції - ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області про зобовязання виплатити недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до Рокитнянського районного суду Київської області з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовувала тим, що вона народилася в 1943 році, а відтак згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона являється дитиною війни і їй повинна з 1 січня 2006 року виплачуватися як дитині війни соціальна допомога в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилалася на Закон України від 18.11.04 «Про соціальний захист дітей війни».

Позивач просила зобовязати відповідача виплатити їй недоплачену як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки в сумі 2734 гривню 90 копійок.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області в перерахунку та виплаті соціальної допомоги, передбачену статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 02 червня 2008 року з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції управлінням Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі подано апеляційну скаргу в якій посилається на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку відповідача законодавством не враховано механізм проведення виплат державної соціальної допомоги «Дітям війни» передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому просили постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є дитиною війни в розумінні ст.. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується пенсійним посвідченням.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України у Рокитнянському районі Київської області та одержує доплату до пенсії. Відповідно до довідки відповідача позивачу виплачено доплату у 2008 році в сумі 579,3 грн. За 2006-2007 роки позивач допомогу не отримувала.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області, їй призначений статус дитини війни. Достовірність цих обставин підтверджується копією паспорта громадянина України ( а.с. 08) та копією посвідчення № 846231 від 27.10.1994 року (а.с. 09).

Згідно з ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи вказаний спір та, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що так як позивачка пропустила річний строк звернення до суду і поважні причини які б перешкоджали їй вчасно звернутись до суду за захистом свого права відсутні, а відповідач наполягав на відмові в позові з підстав пропущення строку звернення до суду позивачкою на підставі ст.. 100 КАС України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині вимог, заявлених за період з 2006-2007 років, слід відмовити у звязку з пропущенням строків звернення до суду, належні підстави для поновлення яких відсутні.

Посилання відповідача на неможливість призначення пенсії з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком у звязку з відсутністю відповідного механізму для визначення розміру цього підвищення, суд оцінив критично, оскільки за правилами передбаченими ч.7 ст.9 КАС України, ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» поширюється на спірні правовідносини. Положення ч.З ст. 28 цього Закону їх не регулює.

Відмова відповідача від збільшення розміру пенсії за віком, призначеної позивачу на 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також збільшення розміру цієї пенсії лише на 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 01 січня 2008 року, не грунтуються на вимогах ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни ».

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та прийнятим на підставі наданих сторонами та перевірених судом доказах.

Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік", було зупинено нарахування та виплата дітям війни надбавки до пенсії, а також Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким були внесені зміни в ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині, що стосується зменшення розміру надбавки до їх пенсій з 30% до 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 -рп/2007 та від 22 серпня 2008 року № 10 - рп закони якими були внесені зміни до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» були визнані неконституційними.

Згідно з вищевказаними ріїненнями Конституційного Суду України та ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, іїпні правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня - 470 гривень, з квітня - 481 гривень, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Крім того, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вбачається, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віїсом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, розповсюджується також і на ці спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачу не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов'язань, встановлених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Інших доводів, які спростовували б законність і обгрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, наданими сторонами доказами правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а тому рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст.197,198,200,205,206, КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області відхилити.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2009 року залишити

без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді:

М.А. ОСОБА_5ОСОБА_6 Коцюрба