Справа № 2-1209/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2011 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бичковського Є.Л.

при секретарі Ауловій О.Г.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2009 року відповідач позичив в нього 40 000 доларів США та зобовязався повернути їх до 31 грудня 2010 року.

Оскільки у встановлений термін відповідач борг не повернув, позивач просить суд стягнути з нього на свою користь 357 142 гривні в рахунок повернення боргу з урахуванням індексу інфляції та 11 936 гривень як три відсотка річних, а також судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлений позов визнала повністю та підтвердила викладені в позовній заяві обставини..

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Відповідно до положень ст.1047 ГК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передачу займодавцем певної грошової суми.

Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2009 року позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути цю суму грошових коштів до 31 грудня 2010 року Отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів підтверджується його розпискою від 27 грудня 2009 року.

Зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконує та будь-які грошові суми у рахунок погашення боргу позивачу не передавав.

Всі ці вищенаведені, встановлені у судовому засіданні обставини, визнані представником відповідача у судовому засіданні та нею не спростовувались.

При таких обставинах суд вважає, що відповідач дійсно отримав від позивача позику та має невиконані договорні зобовязання щодо її повернення у розмірі 318308 гривень. В силу ст.625 ЦК України ця сума грошових коштів має бути стягнута з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 01 січня 2011 року, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Таким чином, при визначенні суми індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних з розрахунку позивача у позовній заяві має бути виключені суми нараховані за 2009 та 2010 роки, а остаточна сума, що підлягає стягненню становить:

318 308 х 101,9% + 318 308 х 0,75% = 324355,85 + 2387,31 = 326743,16 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача має стягнути докуменгтально підтверджені судові витрати у розмірі 51 + 1649 + 120 = 1820 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 16, 610, 625, 1046 - 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 326743,16 гривень в рахунок повернення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, 1820 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а усього 328563 (триста двадцять вісім пятсот шістдесят три) гривні 16 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Є.Л.Бичковський