Справа № 2-186/2011 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2011 р.Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі :судді Харченко О.П.
при секретарі: Галицькій Ю.М.
за участю третьої особи : ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Донецької області та відділу обліку та розподілу житла ОСОБА_3 міської ради Донецької області "про визнання права користування житловим приміщенням"треті особи на стороні позивача: ОСОБА_1 , орган опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради, КП ОСОБА_3 керуюча компанія ЖКП
ВСТАНОВИВ:
16.07.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати за нею право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову вона вказала ,що з 1998 року зареєстрована та постійно проживала до 2005 року в квартирі №5 вказаного будинку ,яка складається з однієї жилої кімнати розміром 13.3 кв. м на першому поверсі без зручностей з пічним опаленням. У позові зазначила, що крім неї в цій однокімнатній квартирі зареєстровані та постійно мешкають ще три особи : її син ОСОБА_1 та двоє онуків ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Квартира є власністю територіальної громади м.Артемівська і на підставі рішення № 308 від 19.05.2004 р. виконкома ОСОБА_3 міської ради про виключення квартир з числа службовихквартира № 5 ,де вони мешкають виключена з числа службових приміщень . Квартира знаходиться у старому будинку і умови проживання в ній антисанітарні, бо на чотирьох різностатевих осіб є одна кімната розміром 13.3 кв. м, в якій є лише два ліжка. Вода і туалет відсутні. Підлога провалилася в деяких місцях і все це відображене в акті обстеження технічного стану. Площа квартири не забезпечує норму житлової площі на одну особу в Україні -13,65 кв. м і не забезпечує мінімальний розмір жилої площі на кожного члена її сімї. Вона хвора людина похилого віку ,що знаходиться на диспансерному обліку у терапевта, окуліста и невропатолога. У звязку з цим вона звернулася до виконкому ОСОБА_3 міської ради для взяття на квартирний облік і розподіл житла як особа, що потребує в покращенні житлових умов для надання жилого приміщення згідно ст..34 ч.1 п.2,2,3 ЖК України та п. 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. З 05.07.2006 року вона у складі сімї сина ОСОБА_1 була поставлена на квартирний облік і станом на 25.06.2009 року її черга у списках громадян ,що перебувають на квартирному обліку при виконкомі міської ради під № 1639. В її будинку в квартирі № 6 мешкала сусідка ОСОБА_6 яка померла в 2005 році. Родичів у сусідки не було і позивачка через півроку після її смерті переїхала в цю квартиру,яка складається з однієї жилої кімнати площею 16,78 кв. м,кухні ,коридору та комори. На вказану квартиру ніхто із сусідів не претендує і тому вона звернулася до КП ОСОБА_3 керуюча компанія житлово-комунальних послуг з заявою про отримання вказаної квартири під житло. І отримала усну позитивну відповідь-дозвіл ,що вони не заперечують проти надання їй цієї квартири. Їй також повідомили, що зібраний пакет документів та переданий в виконком міської ради в комісію по невпорядкованому житлу . З 2005 року вона постійно мешкає в квартирі № 6 та користується нею , вона з сином відремонтували квартиру : поставили нові двері, пофарбували вікна та вставили скло, поклеїли шпалери та встановили ГУК на кухні . Окрім того вона сплатила борги та регулярно платить комунальні платежі за квартиру №6. На її звернення до ЖЕКу та Управління муніципального розвитку ОСОБА_3 міської ради з заявою про приєднання квартири № 6 до квартири № 5 по вул..Сибірцева в м.Артемівську та укладання договору найму з наступною реєстрацією в спірній квартирі їй розяснили, що рекомендують звернутися до суду з позовом про визнання права користування спірною квартирою. Просить суд визнати за нею право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.
06.08.2011 року позивачка подала до суду позовну заяву, у якій уточнила позовні вимоги та вказала відповідачами ОСОБА_3 міську раду Донецької області та Відділ обліку та розподілу житла ОСОБА_3 міської ради Донецької області ,а третіми особами : ОСОБА_1 , орган опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради, КП ОСОБА_3 керуюча компанія ЖКП, вказавши ті самі обставини, що викладені у первісному позові та просила суд визнати за нею право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.
21.12.2010 року представник відповідача - ОСОБА_3 міської ради Донецької області та відділу обліку та розподілу житла ОСОБА_3 міської ради Донецької області ,що діє за довіреністю - ОСОБА_7, подала до суду заяву-відгук на позовну заяву (а.с.76) у якому вказала , що не заперечує проти задоволення позовних вимог,бо позивачка не має іншого житла згідно довідки КП ОСОБА_3 бюро технічної інвентаризації,потребує поліпшення житлових умов , перебуває на квартирному обліку за чергою № 1444, фактично набула право користування жилим приміщенням та відноситься до нього, як до основного місця мешкання. Окрім того розподіл спірної квартири не може бути здійснено серед громадян,які перебувають на квартирному обліку , так як квартира невпорядкована стосовно до умов населеного пункту м.Артемівська , бо відсутні каналізація та водопостачання,тому просить суд зобовязати видати ордер на невпорядковане жиле приміщення позивачці.
У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник позивачки адвокат ОСОБА_8 у суді підтримала її позов та суду пояснила, що позивачка постійно хворіє та потребує покращення житлових умов,тому вона просить суд задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача - ОСОБА_3 міської ради Донецької області та відділу обліку та розподілу житла ОСОБА_3 міської ради Донецької області ОСОБА_7В . підтримала свою письмову заяву.
Третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і суду пояснив, що позивачка його мати і вони сімєю вчотирьох ,разом з двома його синами знаходяться на квартирному обліку. Окрім того його син ОСОБА_4 стоїть на пільговому квартирному обліку ,оскільки перебуває на обліку як син його дружини та є під опікою.
Представник орган опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради управління молодіжної політики та у справах дітей ОСОБА_3 міської ради -ОСОБА_9 суду пояснила, що дійсно неповнолітній ОСОБА_4 стоїть на обліку у пільговій черзі на квартирному обліку і може отримати нове та впорядковане житло.
Представник управління муніципального розвитку ОСОБА_3 міської ради у суді пояснив, що дійсно неповнолітнього ОСОБА_4 прийнято на квартирний облік складом родини одна особа при виконкомі ОСОБА_3 міської ради,як дитину позбавлену батьківського піклування . Він також суду повідомив, що розподіл спірної квартири №6 ,на яку претендує позивачка, серед громадян, які перебувають на квартирному обліку не здійснювався , бо ордер може бути видано лише на вільне приміщення, а квартиру №6 фактично займає родина ОСОБА_2. Також ця квартира потребує відновлювального ремонту,знаходиться у будинку до 1917 року споруди ,який має значні пошкодження. Сусідня квартира № 5 у якій мешкає позивачка ОСОБА_2 з родиною визнана аварійною ще 1988 році.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо того, що у задоволенні позову слід відмовити за наступними підставами:
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на житло, передбачають за змістом статті 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша), 47 Основного Закону України.
Право на житло є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 47 Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Згідно підпункту 1 пункту а) частини 1 статті 29 Закону України Про місцеве самоврядування в Українідо відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Як встановлено у підпункті 2 пункту а) частини 1 статті 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Українідо відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.
Відповідно до пунктів 3, 6 та 10 статті 15 Житлового кодексу Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду, видають ордери на жилі приміщення.
Таким чином, виконавчий комітет ОСОБА_3 міської ради Донецької області є повноваженим органом щодо вирішення питань управління житловим фондом, надання жилих приміщень, видачі ордеру на жилі приміщення відносно квартир, що перебувають у комунальній власності ОСОБА_3 територіальної громади.
Крім того, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, ратифікованої Законом №452/97-ВР від 15 липня 1997 року, органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.
Згідно із ст. 42 Житлового кодексу УРСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54,частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Ст. 43 Житлового кодексу УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Судом встановлено, не оспорюється сторонами та підтверджується довідкою КП ОСОБА_3 бюро технічної інвентаризаціїщо квартири 5 та 6 в будинку №212 по вул.. Сибірцева у м. Артемівську на праві власності ні за ким не числяться(а.с.71) та належать до комунальної власності.
Довідка КП ОСОБА_3 бюро технічної інвентаризаціїтакож підтверджує ,що у позивачки ОСОБА_2 у м.Артемівську не зареєстроване інше житло на праві власності (а.с.78).
Як видно із довідки виписки з домової книги про склад сімї та прописку у однокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_3 ,що розташована на І поверсі І-поверхового будинку ,що належить територіальній громаді м. Артемівська жилою площею 13.3 кв.м без зручностей з пічним опаленням зареєстровані 4 особи : ОСОБА_2 наймач, ОСОБА_1 син, ОСОБА_4 та ОСОБА_5(а.с.11-14).
Як вбачається із наданого суду викопіювання з інвентарної справи на АДРЕСА_4(а.с.25 зворот) жила площа квартири складає 16.78 кв.м, кухня 7,96 кв.м, коридор 2,78 кв. м., комора 1,26 кв.м.
Довідка КП ОСОБА_3 керуюча компанія ЖКПвід підтверджує, що квартира АДРЕСА_5 значиться як жиле приміщення, жила площа 16.78 кв.(а.с.23).
Разом з тим згідно довідки ЖРУ від 26.02.2007 року та акту обстеження жилого будинку від 05.04.2007 року вказана квартира є підсобним приміщенням , в ній ніхто не зареєстрований і не мешкає. Разом з тим у акті вказано, що квартира № 6 віддана виконкомом господарям квартири №5 ОСОБА_2Г.(а.с.24).
Позивачкою також наданий акт прийому-передачі (а.с.26 зворот) з тексту якого видно, що ОСОБА_10 ,що мешкає АДРЕСА_6 передає у звязку з виїздом свій сарай з усима будматеріалами та прибудовою ,якими вона користувалася 10 років сімї ОСОБА_2 ,що мешкають у АДРЕСА_7 та передає винтовий ключ, а також користування побутовим приміщенням №6.
Даючи оцінку вищевказаним довідкам та актам суд приходить до висновку, що доводи позивачки у позовній заяві про те, що як вона вказала у позові , вона нібито з 2005 року постійно мешкає в квартирі № 6 та користується нею протирічать наданим нею самою доказам. Згідно яких цим приміщенням користувалася 10 років ОСОБА_10
Акт КП ОСОБА_3 керуюча компанія ЖКПвід 27.08.2010 року свідчить про те,що у спірній квартирі житлова кімната має задовільний стан ,але захаращена речами,інші кімнати в гіршому стані,без підлоги ,квартира відключена від водопостачання ,водовідведення ,газопостачання. (а.с.37).
Суду також надане рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради №463/1 від 16.11.88 року з якого вбачається, що цим рішенням затверджено акт технічного стану конструктивних елементів квартири 5 жилого будинку 184 по вул.. Профінтерна(наразі- АДРЕСА_8) ,яка визнана такою що загрожує обваленням (.а.с.61-66).
КП ОСОБА_3 керуюча компанія ЖКПтакож повідомила суду, що вказана квартира має статус аварійної.(а.с.60).
У судовому засіданні представник КП ОСОБА_3 керуюча компанія ЖКПтакож не заперечував,що такий же статус має сусідня квартира №6,про визнання прав користування якою ставить вимоги позивачка,оскільки ці квартири знаходяться поряд.
Акт міської міжвідомчої комісії від 21.10.2010 року також підтверджує необхідність виконання ремонтно-відновлювальних робіт у спірній квартирі. (а.с.58,59).
Відповідно до положень ст.ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов ,жилі приміщення надаються в порядку черговості ….при цьому житлові права охороняються законом , за винятком випадків , коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних чи громадських організацій. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством України , Житловим кодексом та іншими актами законодавства України.
Згідно останнього повідомлення управління муніципального розвитку ОСОБА_3 міської ради від 21.10.2010 року позивачка у складі родини з чотирьох осіб перебуває на квартирному обліку при виконкомі ОСОБА_3 міської ради у загальній черзі під № 1444. Окрім того ОСОБА_4 перебуває у загальних списках за № 1529 ,а в списках позачергового одержання житла під №73.(а.с.54-56).
Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Одним із головних принципів права є принцип соціальної справедливості.
У житловому законодавстві , цей принцип знайшов своє відображення у ст.1, якою визначено, що право громадян на житло забезпечується справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі ,яка надається в міру здійснення програми будівництва.
Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
За повідомленням управління муніципального розвитку ОСОБА_3 міської ради від 21.10.2010 року (а.с.56) розподіл квартири АДРЕСА_9 серед громадян ,які перебувають на квартирному обліку при виконкомі ОСОБА_3 міської ради не здійснювався. При цьому управління муніципального розвитку ОСОБА_3 міської ради посилається на ту обставину, що приміщення квартири не вільне, а зайняте родиною позивачки,тому видати на нього ордер не є можливим (а.с.56).
Суд критично оцінює доводи відповідача - ОСОБА_3 міської ради про те , що зайнявши без законних підстав спірну квартиру позивачка фактично набула право користування жилим приміщенням та відноситься до нього, як до основного місця мешкання. Надані позивачкою докази спростовують ці доводи, оскільки позивачка посилається на те, що їй дозволили користуватися цим приміщенням як нежилим, у актах обстеження квартири відображено, що ніхто в спірній квартирі не проживає, вона захаращена речами.
Доводи цього ж відповідача про те, що розподіл спірної квартири не може бути здійснено серед громадян,які перебувають на квартирному обліку , так як квартира невпорядкована стосовно до умов населеного пункту м.Артемівська , бо відсутні каналізація та водопостачання, газопостачання ,суд оцінює також критично як такі ,що свідчать про неможливість виділення цієї квартири також і позивачці з її родиною,оскільки вона не є жилою. При цьому суд враховує, що спірна квартира є фактично аварійною ,а тому розподілу не підлягає,оскільки не поліпшує житлових умов.
Як встановлено ст..50 ч.1 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту,
відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.
Тож за таких обставин суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову про визнання права користування жилим приміщенням за позивачкою поза чергою на невпорядковане аварійне приміщення ,що потребує відновлювально-ремонтніх робіт. Жоден член родини ОСОБА_2 не отримував ордеру на вселення у спірну квартиру №6 у встановленому законом порядку.
Сторони вважали надані ними докази достатніми .
Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 61,64,65, ЖК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Донецької області та відділу обліку та розподілу житла ОСОБА_3 міської ради Донецької області "про визнання права користування житловим приміщенням"треті особи на стороні позивача: ОСОБА_1 , орган опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради, КП Артеміська керуюча компанія ЖКП- відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.П.Харченко

Головуючий суддя О. П.Харченко