Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Головного управління Державного казначейства України в Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2011 року за позовом заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Головного управління Державного казначейства України в Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Київської області до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі продажу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2008 року прокурор звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд винести рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0608 га., що знаходиться по вул. Північній, 1 у с. Гнатівка, Києво-Святошинського району Київської області (кадастровий номер :05:008:0285), укладений 13.03.2007 між ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про повне задоволення його позовних вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що між ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої 13.03.2007 року, та ОСОБА_6 13.03.2007 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0608 га., що знаходиться по вул. Північній, 1 у с. Гнатівка, Києво-Святошинського району Київської області. Зазначений договір купівлі-продажу підписано ОСОБА_5 на підставі довіреності ОСОБА_7 на управління та розпорядження майном ВЕМ № 703271 від 13.03.2007 року, засвідченої приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованій у реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 288 від 13.03.2007 року.

Вимоги прокурора за вказаним позовом мотивовані тим, що ОСОБА_5 не мала повноважень на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0608 га. по вул. Північній, 1, у с. Гнатівка, Києво-Святошинського району Київської області, оскільки за фактом підроблення зазначеної довіреності 29.04.2008 року старшим слідчим в особливо важливих справах Головного управління МВС України ОСОБА_9 порушено кримінальну справу № 24-30 за ознаками злочину, передбаченого ч. І ст. 358 КК України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що посилання прокурора на ст. 203 ЦК України, як на підставу визнання недійсним договору є безпідставним, оскільки при укладенні оспорюваного договору особи, що вчиняли даний правочин мали повний обсяг цивільної дієздатності і прокурором не доведено протилежне. Волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків. Згідно оспорюваного договору, майно перейшло у власність ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки як вірно зазначено судом підставою даного позову є незаконність довіреності, яку від імені ОСОБА_7 видано ОСОБА_5, на що вказує прокурор в позовній заяві. Однак позовна заява не містить вимог про визнання зазначеної довіреності недійсною. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Прокурор в ході судового розгляду справи не довів тих обставин, на які посилався, як на підставу своїх вимог та не надав суду доказів недійсності виданого доручення.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Головного управління Державного казначейства України в Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Київської області - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2011 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2