ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ справа № 2-564/11 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Шаршонь Т.М.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів , - В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ знаходиться виконавчий лист №58-АЕ від 09.07.1997 р., виданий Карлівським райсудом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. (а.с. 7)
Тобто Карлівським районним судом уже вирішено питання про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
Позивач просить суд стягнути вказану заборгованість на її користь з відповідача посилаючись на ст. 194 СК України, відповідно до якої аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час. Проте дана норма не має відношення до стягнення заборгованості по аліментах на стадії виконання рішення суду по якому уже було відкрито виконавче провадження.
Стягнення заборгованості по аліментах призведе до повторного стягнення суми аліментів. Тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.
Одночасно з цим, відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді спав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментівпередбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Як уже було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не регулярно сплачував аліменти на утримання дітей. В матеріалах справи немає відомостей про те, що заборгованість виникла не з вини відповідача. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 сплачував аліменти не в повному обсязі з власної ініціативи. З довідки-розрахунку виданої ВДВС Карлівського РУЮ за вих. № 1234/03-46 вбачається, що відповідач регулярно отримував заробітну плату в період, коли виникла заборгованість по аліментах. Заробіток ОСОБА_2 в цей період становив в середньому 1247 грн. Тобто ОСОБА_2 мав можливість сплачувати аліменти на утримання дітей і заборгованість по сплаті аліментів виникла з його вини.
Тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню), відповідно до ст. 196 СК України, на користь ОСОБА_1
З розрахунку пені за прострочення сплати аліментів вбачається, що пеня за прострочення сплати аліментів складає 3448,68 грн. (а.с. 10)
Тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3448,68 грн.
Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме: витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., судовий збір у розмірі 151,52 грн. та понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн., що підтверджені квитанцією №1848. (а.с. 11)
Керуючись ст.ст. 180, 194, 196, Сімейного кодексу України ст.ст. 130, 169, 174,175, 212-215, 224-225 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3448,68 грн., а також понесені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., судовий збір у розмірі 151,52 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн., а всього в сумі 4020,20 грн.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Жмурко П.Я.