Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-3309/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2011 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юдіної С.Г.

при секретарі: Поночковій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності, в якій просила суд:

- визнати за нею право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , розташоване за АДРЕСА_2 , а також нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в АДРЕСА_3 розташоване АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 05 січня 2010 року вона надала відповідачці суму коштів у розмірі 20000 гривень у борг на строк до 05 липня 2011 року.

Відповідачка отримала кошти та зобов`язалась повернути кошти у строк обумовлений домовленістю. Крім того, відповідачка передала позивачці документи на нерухоме майно, що їй частково належить, а саме на 70% нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_4 , які вона зобов`язалась передати у разі неповернення нею суми отриманих коштів.

Не зважаючи на досягнуту домовленість відповідачка у подальшому почала уникати позивачку, тим самим відмовилась повертати кошти.

В судове засідання позивачка подала заяву про підтримання нею позовних вимог, та прохання слухати справу за її відсутністю.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомивши про небажання брати участь у розгляді справи, та визнання нею позову у повному обсязі.

Суд дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки:

Згідно до ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Приймаючи до уваги положення законодавства України, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки, та фактичне набуття нею права вланості на спірне нерухоме майно, оскільки при отриманні коштів від позивачки, відповідачка зобов`язалась передати у власність позивачки частину спірного майна у розмірі 70%.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.334, 620 ЦК України, ст. ст. 58, 59, 60, 131, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в АДРЕСА_3 розташоване АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.Г. Юдіна