02.12.2011 Справа №2-4241/11
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-4241/11р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2011 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Дилієвській І.М.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства Тернопільський облавтодорпро поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП Тернопільський облавтодор в особі філії Великоберезовецька ДЕД про поновлення його на роботі інженером з охорони праці у філії Великоберезовецької ДЕД ДП Тернопільський облавтодор, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 4 квітня 2011 року та моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Позивач вказав, що працював у відповідача на посаді інженера з охорони праці ІІ категорії з 4 липня 2008 року, а 4 квітня 2011 року був звільнений з посади за п.1 ст.40 КзпП за скороченням чисельності штату.

Посилаючись на те, що при звільненні за скороченням штату його посада не була скорочена, просить задовольнити його позовні вимоги.

Крім того, вказує, що у зв'язку з незаконним звільненням йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, нервово підвищеному стані та зміною способу життя, яку він оцінює у 5000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги зіславшись на доводи викладені у позові.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивача було звільнено в звязку із змінами в організації виробництва, яке супроводжувалось скороченням чисельності штату, в тому числі, і посади, яку займав позивач. Посилаючись на те, що при звільненні позивача адміністрацією і профспілковим комітетом було враховано всі обставини, зокрема, незначний стаж,спеціальність, кваліфікацію та продуктивність праці просила відмовити у позові.

Судом встановлено, що згідно наказу від 4 липня 2008 року за № 43-к ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лінійного механіка ДП Тернопільський облавтодор філії Великоберезовецька ДЕД, а 1 березня 2010 року згідно наказу від 1 березня 2010 року за № 10-к позивач переведений на посаду інженера з охорони праці ІІ категорії. Дані обставини стверджуються копіями вищезазначених наказів, записами у трудовій книжці позивача та поясненнями сторін.

5 січня 2011 року наказом начальника філії Великоберезовецька ДЕДза №2 відповідно до штатного розкладу, який надійшов від ДП Тернопільський облавтодорі вводився в дію з 1 січня 2011 року вирішено попередити всіх працівників про скорочення штату.

12 січня 2011 року наказом начальника філії Великоберезовецька ДЕД за №7 від 12 січня 2001року на підставі листа від 5 січня 2011року та наказу ДП Тернопільський облавтодорвід 22 грудня 2011року повідомлено всіх працівників філії про зміну істотних умов праці.

13 січня 2011 року на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету філії Великоберезовецької ДЕД вирішено задовольнити подання адміністрації про скорочення чисельності працівників в зв'язку із змінами та вдосконаленням структури управління дорожньої галузі та наказу ДП Тернопільський облавтодор від 21 грудня 2010 року за № 154 та дано попередження про можливе вивільнення працівникам філії, зокрема, ОСОБА_1 На цьому ж засіданні, у звязку з новими змінами у штатному розкладі від 01 січня 2011 року, вирішено об'єднати штатні одиниці інженера з охорони праці ІІ категорії та інженера з організації дорожнього руху 1 категорії на штатну одиницю інженера з охорони праці та безпеки руху 1 категорії.

14 січня 2011 року філія Великоберезовецька ДЕД письмово попередила позивача про його наступне звільнення через два місяці 14 березня 2011 року в зв'язку із скороченням штату, що стверджується письмовим попередженням відповідача.

Згідно із штатного розпису затвердженого ДП Тернопільський облавтодор20 січня 2011 року, який вводиться в дію з 01 січня 2011 року посада інженера з охорони праці відсутня.

Рішенням профспілкового комітету філії Великоберезовецька ДЕД від 28 лютого 2011 року дано згоду адміністрації філії на звільнення працівників, в тому числі, ОСОБА_1 в зв'язку із скороченням штату.

У період з 11 березня 2011 року по 01 квітня 2011 року ОСОБА_1 перебув на лікарняному, що підтверджується випискою з історії хвороби ОСОБА_1 та визнається сторонами по справі.

Згідно наказу філії Великоберезовецька ДЕД від 4 квітня 2011 року за № 13-2 ОСОБА_1 було звільнено з посади інженера з охорони праці ІІ категорії по п.1 ст.40 КЗпП за скороченням чисельності штату.

Рішення профспілкового комітету від 13 жовтня 2011 року повторно дано згоду на вивільнення ОСОБА_1 в звязку із скороченням штату.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши наявні у справі докази, виходячи із заявлених вимог вважає, що позов підлягає до задоволення.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із вимогами ст. 49-2 КЗпП України вивільнений працівник повинен бути попереджений про наступне звільнення у звязку зі скороченням чисельності працівників за два місяці.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації та вживає заходів до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Положеннями п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

За правилами ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва, в результаті чого відбулось скорочення чисельності штату, зокрема, скорочення посади інженера по охороні праці ІІ категорії, яку займав позивач.

Дані обставини стверджуються наказами начальника філії Великоберезовецька ДЕДвід 5 та 12 січня, листом ДП Тернопільський облавтодор від 5 січня 2011 року, наказом ДП Тернопільський облавтодорвід 22 грудня 2011року, рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Великоберезовецької ДЕД від 13 січня 2011року, штатними розкладами від 20 жовтня 2010 року та від 20 січня 2011 року, а також поясненнями сторін.

При проведенні звільнення позивача власником було дотримано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Так, на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України позивач був своєчасно попереджений про наступне звільнення у звязку зі скороченням чисельності працівників за два місяці.

Згідно з штатного розкладу відповідача затвердженого 20 січян2 011 року, що вводився в дію з 01 січня 2011 року та пояснень представників відповідача, відповідач не мав можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, оскільки вакансії, які б відповідали його професії, кваліфікації, спеціалізації були відсутні, у звязку з чим йому не пропонувалася будь - яка інша робота.

Відповідно до довідок філії Великоберезовецька ДЕД від 12 січня 2011 року та 01.12.2011 року за №402, станом на 12 січня 2011 року та 04.04.2011 року вакантних посад на підприємстві немає.

Будь-яких інших доказів про наявність у відповідача на день його звільнення вакантних посад, позивач у встановленому законом порядку до суду не подав.

Посилання позивача на те, що при скороченні чисельності штату у відповідача залишилась посада інженера з охорони праці, суд не приймає до уваги, як такі, що спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема даними штатного розпису.

Судом також встановлено, що відповідач при вирішення питання про звільнення позивача перевірив і встановив, що він переважним правом на залишення на роботі відповідно до вимог ст42 КЗпП України не користувався.

Так, судом встановлено, що в результаті скорочення штату у відповідача об'єднано штатні одиниці інженера з охорони праці 11 категорії та інженера з організації дорожнього руху 1 категорії на штатну одиницю інженера з охорони праці та безпеки руху 1 категорії.

Наказом від 31 січня 2011 року за № 4-к на посаду інженера з охорони праці та безпеки руху 1 категорії з 1 лютого 2011 року переведено ОСОБА_3, який до того працював інженером з організації дорожнього руху 1 категорії.

Відповідно до отриманих дипломів, у ОСОБА_1 - спеціальність менеджмент зовнішньоекономічної діяльності, а у ОСОБА_3 - спеціальність автомобільні дороги та аеродроми. Відповідачем було враховано відповідність кваліфікації ОСОБА_3 посадовим обовязкам інженера з охорони праці та безпеки руху 1 категорії.

Крім цього, враховано, також те, що ОСОБА_3 має більший стаж роботи, навчався за направленням відповідача і за кошти філії, на час проведення скорочення ОСОБА_3 навчався без відриву від виробництва, є молодим спеціалістом.

Відповідно до розяснень викладених у ч.4 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів№9 від 6 листопада 1992 року (з наступними змінами) при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач правомірно звільнив позивача з роботи в звязку з скороченням штату, а тому підстави для визнання його звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 2371 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Враховуючи те, що звільнення позивача проведено у відповідності до вимог чинного законодавства та діями відповідача не порушено законних прав позивача, підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди не має.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 218, 294, 295 ЦПК України, ст. ст. 40, 42, 49-2, КЗпП України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до дочірнього підприємства Тернопільський облавтодорпро поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогул відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуюча-підпис:

З оригіналом згідно

Суддя І.М. Черніцька

Головуючий суддяОСОБА_4