АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2430/11
Головуючий по 1-й інстанції Хіль Л.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2011 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Пилипчук Л.І., Кривчун Л.І.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2011 року

по справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля, звернення стягнення на предмет застави, стягнення пені за прострочення виконання зобов»язань за кредитним договором, штрафних санкцій за порушення умов договору застави

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит», 3-я особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу автомобіля дійсним, таким, що відбувся та визнання права власності,-

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010р. ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ S430, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4,звернути стягнення на зазначений автомобіль, надавши право банку продати від імені власника предмет застави, стягнути з ОСОБА_3 пеню за прострочення виконання зобов»язання за кредитним договором в сумі 574 284,49 грн. та штрафні санкції за порушення умов договору застави транспортного засобу в сумі 46 040,13 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору від 26 червня 2007р. ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 37 тис. доларів США строком користування до 25 червня 2010р. із сплатою 11% річних за його користування для придбання автомобіля MERCEDES-BENZ модель S430, 2000р.випуску.

В забезпечення кредитної угоди ОСОБА_3 передала в заставу банку названий автомобіль, що підтверджується договором застави транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та інформація про обтяження внесена 05.07.2007р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

-2-

Однак в березні 2010р. банк довідався, що заставлений автомобіль 26 червня 2009р. знятий з обліку та проданий ОСОБА_4 Вважають угоду купівлі-продажу недійсною, так як вона вчинена без згоди банку.

У січні 2011р. ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом, в якому просив визнати його добросовісним набувачем автомобіля MERCEDES-BENZ S430, державний номерний знак НОМЕР_2 та визнати за ним право власності на цей автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2011 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_4 добросовісним набувачем автомобіля MERCEDES-BENZ S430, державний номерний знак НОМЕР_2 та визнано за ним право власності на цей автомобіль.

Рішення оскаржене ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит», який просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі вимоги банку, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити. Вважають, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів,перевіривши справу в межах доводів апеляційної скарги,прийшла до висновку,що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав :

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з м матеріалів справи, що 26.06.2007р. між ТОВ«ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір про надання відповідачу 37 тис. доларів США строком користування до 25 червня 2010р. Договір забезпечений заставою автомобіля MERCEDES-BENZ S430.

Однак 07.07.2009р. ОСОБА_3 на Український товарній біржі «Славута» уклала біржову угоду, за якою продала заставлений автомобіль ОСОБА_4В.(а.с.76).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочиину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

ПАТ«ОСОБА_2 та Кредит» ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначає правових підстав визнання недійсним оскаржуваного договору.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень право витребувати майно у добросовісного набувача надане власнику майна, яким ПАТ«ОСОБА_2 та Кредит» не є. Частиною 3 ст. 10 цього Закону передбачено право обтяжувача майна, яким є банк, якщо його права порушені внаслідок дій боржника (відчуження майна без згоди заставодержателя), на відшкодування завданих збитків. Законом не передбачено право заставодержателя (обтяжувача майна) вимагати визнання договору купівлі-продажу заставленого майна недійсним.

Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

-3-

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову банку про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля, та в частині визнання ОСОБА_4 добросовісним набувачем автомобіля MERCEDES-BENZ S430 є обґрунтованим, ухвалюючи його не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Між тим, відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов»язань за кредитним договором, суд першої інстанції не врахував положення ст. 599 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені в ст. 526 цього Кодексу. Оскільки ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором не виконала й після cудового рішення від 31 січня 2011р., заборгованість за кредитним договором не повернула, то кредитор мав право нараховувати пеню відповідно до п.6.1 кредитного договору, яка становить 574 284,49 грн. Однак із сказаної суми слід відрахувати суму пені, що була стягнута з відповідачки рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2011р.в розмірі 41 561,40грн.

Помилковими є посилання в рішенні суду першої інстанції на те, що банком вже заявлялись аналогічні позовні вимоги і вони були задоволені рішенням цього ж суду 31 січня 2011р., так як зобов'язання припиняються не внаслідок ухвалення судового рішення, а в результаті належного виконання грошового зобов'язання. Таке грошове зобов'язання не було виконане належним чином.

Крім того, підлягають також задоволенню позовні вимоги банку про стягнення 46 040,13 грн .-штрафні санкції за порушення умов договору застави транспортного засобу згідно п.7 Договору застави.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,307, 309 ч.1 п.п.3,4,316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2011 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені та штрафних санкцій. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ ОСОБА_2 та Кредит» суму пені за прострочення виконання зобов»язання за кредитним договором в сумі 532 723,09грн. та штрафні санкції за порушення умов договору застави транспортного засобу в сумі 46 040,13 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору та витрат на ІТЗ в сумі 1820грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді:

Копія