Справа № 2-8/11р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря - Максимюк М.А.

Представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4

відповідачки ОСОБА_5

третя особа ,що не заявляє самостійних вимог КП «Житлоінфоцентр» - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради про визнання права на житло,визнання наймачем житлового приміщення та зобовязання укладення договору найму на жиле приміщення та позов виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_5 та ОСОБА_1,третя особа, що не заявляє самостійних вимог Комунальне підприємство «Житлоінфоцентр», про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом ,в якому вказала,що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження. Вказує,що ця квартира була видана її матері по ордеру і належала всій сімї. Вказує,що батько став негативно себе вести,відповідно мати змушена була піти з даної квартири разом з дітьми, однак вона часто провідувала батька,а в подальшому вирішила жити разом з батьком,хоча він часто пив,влаштовував скандали. Після смерті батька, його ховала вона та її мати. Після смерті батька продовжувала жити у спірній квартирі, здійснила ремонт, в квартирі знаходяться її особисті речі. Вказує,що постійно проживала з батьком.Просить постановити рішення,яким визнати за нею право на користування квартирою №59, яка розміщена в будинку №250 по вул.І.Мазепи в м.Коломия,визнати її наймачем даної квартири та зобовязати комунальне підприємство по експлуатації житла ОСОБА_3 міської ради укласти з нею договір найму на житлове приміщення. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала.

Відповідач звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні вказала , що квартира АДРЕСА_1 належить до житлового фонду ОСОБА_3 міської ради. Складається з одної житлової кімнати . Квартиронаймач даної квартири помер 10 березня 2008 року. Дана квартира згідно відповідних відомостей є вільною для повторного заселення. Після смерті померлого квартиронаймача квартира була до жовтня 2008 року зачинена і опломбована. В січні 2009 року пломбу на квартирі було зірвано а в лютому 2009 року було виявлено,що в квартиру вселились гр.ОСОБА_5 та ОСОБА_1,відповідачі в справі,імітувавши постійне проживання. Вказує,що оскільки відповідачі вселились в дану квартиру з порушенням встановленого законом порядку, тобто без ордера, то вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Просить постановити рішення,яким виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого приміщення. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи ,що не заявляє самостійних вимог підтримав позов ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового приміщення ,вказав,що після смерті ОСОБА_7,спірна квартира повинна перейти до держави,оскільки в даній квартирі окрім померлого,ніхто більше не був зареєстрований. При неодноразових перевірках в даній квартирі ніхто не проживав,квартира не була пристосована для проживання,оскільки в квартирі були відключені всі комунальні вигоди,відсутня ванна та обладнання для водопостачання.

Допитані свідки по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили в судовому засіданні,що після смерті ОСОБА_7 перевіряли наявність мешканців в спірній квартирі на місці за участі дільничого інспектора 2 жовтня 2008 року,а в подальшому 30 січня та 2 лютого 2009 року і зазначили,що дана квартира абсолютно не придатна для проживання не тільки для дорослих осіб,але і для малолітніх дітей і ній на момент перевірки ніхто не проживав. Так само свідки стверджують,що померлий ОСОБА_7 вів антисоціальний образ життя зловживав алкогольними напоями, не сплачував комунальних платежів.

Розглянувши матеріали справи,заслухавши пояснення представника позивача та відповідача та їх представників, дослідивши подані та представлені документи, суд прийшов до наступних висновків.

Квартира №59 ,що розташована за адресою вул.Мазепи,250 в м.Коломия на даний час належить до житлового фонду ОСОБА_3 міської ради,що підтверджується довідкою Управління житлово-комунального господарства КПЕЖ №772 від 3.03.2009 року . В даній квартирі проживав і був її квартиронаймачем ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Управління житлово-комунального господарства КПЕЖ №773 від 3.03.2009 року,який помер 1 березня 2008 року. На час смерті в даній квартирі ніхто ,окрім квартиронаймача не був зареєстрованим, квартира не була приватизована. 2 жовтня 2008 року працівниками КПЕЖ а створеною комісією дана квартира була опломбована, про що складений відповідний акт від 2.10.2008 року за підписами всіх членів комісії,які обстежували дану квартиру,в квартирі ніхто не проживав. В квартирі були відключені всі комунальні вигоди в звязку з тим,що померлий ,який був основним квартиронаймачем, не оплачував комунальні послуги,було пошкоджено покриття та відсутня сантехніка.18 листопада 2008 року на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконкомі ОСОБА_3 міської ради дана квартира була запропонована гр.ОСОБА_10 з метою покращення житлових умов,про що свідчить протокол засідання громадської комісії з житлових питань від 18.11.2008 року.

30 січня 2009 року працівниками КПЕЖ було перевірено стан квартири і було виявлено,що пломба та замок з квартири були зняті, квартира була повторно опломбована. 2 лютого 2009 року комісією повторно було виявлено,що пломба та замок на вхідних дверях квартири були зняті, про що було складено відповідний акт. Зі слів сусідів пломбу та замок зняла колишня дружина померлого квартиронаймача ОСОБА_7 відповідач у справі. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.03.2009 року та постанови за справою про адміністративне правопорушення на відповідачку було покладено стягнення в сумі 85 грн. за порушення ст.151 КУпАП. Постановою №23 адміністративної комісії виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 26 березня 2009 року на відповідачку ОСОБА_5 було накладено стягнення у розмірі 85 гривень.

У відповідності до представлених документів ,а саме довідки Управління житлово-комунального господарства КПЕЖ №648 від 14.04.2009 року відповідачі були зняті з реєстрації в спірній квартирі 7 червня 1995 року в звязку з отриманням квартири за адресою АДРЕСА_3, ордер №14 від 10.03.1994 року виданий на імя відповідачки ОСОБА_5. Згідно довідки Управління житлово-комунального господарства КПЕЖ №1170 від 13.04.2009 року відповідачі є зареєстровані з 7.06.1995 року за адресою АДРЕСА_4.

У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.ст.316 ,317 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб,власникові майна належать права володіння , користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.319 ЦК України власник має право розпоряджатись своїм майном на свій власний розсуд. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод та будь-яких порушень його права,хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право. Власником спірної квартири на даний час є ОСОБА_3 міська рада.

Ст.9 Житлового кодексу передбачено, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, а житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.У відповідності до ст.58 ЖК на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.Згідно ст. 109 ЖК виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У відповідності до ст.116 ЖК виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення можливе якщо особи самоправно зайняли жиле приміщення.

Твердження представника позивачки ОСОБА_1про те,що вона проживала в спірній квартирі з маленькими дітьми суд до уваги не приймає,оскільки у відповідності до акту від 2.10.2008 року,складеного комісією комунального підприємства по експлуатації житла, зазначено ,що в спірній квартирі відсутні сантехнічні прилади, а газова плита,унітаз,кухонна мийка непридатні для користування,відключено всі комунальні послуги (а.с.52),таким чином суд приходить до висновку ,що позивачка фізично не могла проживати в даній квартирі з дітьми,оскільки в ній відсутні елементарні комунальні вигоди. Так само судом не беруться до уваги твердження позивачки та її представника про те,що вона відвідували батька в спірній квартирі,оскільки сама ж позивачка в своїй позовній заяві підтверджує,що померлий вів себе негативно,що призвело до розлучення її матері з батьком і її мати разом з нею пішли з даної квартири. Факт самовільного вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтверджується складеними актами від 30.01.2009 року та 2.02.2009 року, якими зазначено,що пломби на дверях було зірвано.(а.с.53,54). ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не є власниками спірної квартири. В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 підтвердила,що комунальні вигоди до цього часу не підключені.

Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_11 в частині того,що позивачка ОСОБА_1 проживала в спірній квартирі разом з дітьми, оскільки це спростовується актами комісії, складеними 2 жовтня 2008 року,30 січня 2009 року та 2 лютого 2009 року, якими зазначено,що двері квартири були опломбовані,однак в подальшому пломби було зірвано. Крім цього, як вбачається з документів дана квартира не пристосована для проживання в ній дітей,оскільки в ній були і є відсутні комунальні вигоди.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам,права і свободи чи інтереси яких порушені,незнані або ос порені. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим у відповідності до норм ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів,їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Суд приходить до висновку ,що позовні вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні,тому в її позові слід відмовити. Твердження відповідачки ОСОБА_5 про те,що вона знаходилась в спірній квартирі в лютому 2009 році і її там було зачинено та двері опломбовано не свідчить про те,що вона або її дочка проживали в спірній квартирі до дати смерті її бувшого чоловіка , оскільки таких доказів суду не надано.

Встановлене судом підтверджується довідками Управління житлово-комунального господарства КПЕЖ №648 від 14.04.2009 року,№772 від 3.03.2009р.,№1170 від 13.04.2009р.,№773 від 3.03.2009 р..№682 від 23.02.209р.,актом від 2.10.2008р.,актом від 30.01.2009р.,актом від 2.02.2009р., копією постанови про адміністративне правопорушення від 12.03.2009р.,копією протоколу про адміністративне правопорушення від 12.03.2009р.,копією постанови №23 адміністративної комісії від 26.03.2009р.,копією ордера від 10.03.2009р. на ОСОБА_5 протоколом засідання громадської комісії з житлових питань від 18.11.2008р.

Керуючись ст.47 Конституції України, на підставі ст.ст.9,58,109,116 Житлового кодексу та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконкому ОСОБА_3 міської ради про визнання права на житло, визнання наймачем житлового приміщення та зобовязання укладення договору найму на жиле приміщення відмовити.

Позовну заяву виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ,третя особа,що не заявляє самостійних вимог КП «Житлоінфоцентр» про виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити. Виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_5 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь позивача - виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради 37 грн.50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду ОСОБА_6 Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня

проголошення рішення.

Суддя: ВеселовВ. М.