Справа № 0417/2-1049/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 травня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Циганкова В. О.

при секретарі Шевченко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Виконком Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на нерухоме майно за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 17 серпня 1973 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3. 12 жовтня 1966 року у них народився син ОСОБА_2 (відповідач по справі). У 1966 році на імя чоловіка було видано ордер, на підставі списків кооперативу, на заняття квартири АДРЕСА_1. Тобто спірна квартира є кооперативною. 12 жовтня 1966 року у них народився син ОСОБА_2 (відповідач по справі). Всією родиною вони разом проживали у надані квартирі АДРЕСА_1. Згідно наданого ордеру її чоловік був членом Житлово-будівельного кооперативу № 74 Будівельник-2. Перший внесок та послідуючі платежі здійснювались за рахунок їх сумісного бюджету. Пай повністю був сплачений у 1979 році. Оскільки між нею та чоловіком завжди були нормальні стосунки, то питання про розподіл паю та квартири між ними не виникало. Оскільки квартира була придбана під час шлюбу, то вона вважається спільним майном подружжя. 21.08.1991 року ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями після його смерті за законом є: вона (позивачка) та відповідачі по справі. У встановлений законом строк відповідачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про відмову від своєї частки спадщини на її (позивачки) користь. Для отримання спадщини були необхідні документи підтверджуючі право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру померлий ОСОБА_3 не отримував. Квартира АДРЕСА_2 загальної площі 42,63 кв.м., житлової площі 27,91 кв.м. В вересні 2010 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо отримання свідоцтва про спадкування за законом, однак їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру при житті ОСОБА_3 не зареєстрував, тобто на день відкриття спадщини право власності на майно квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати, що квартира АДРЕСА_1 є її сумісним майном та ОСОБА_3 (померлого); визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 21.08.1991 року.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився. Надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення.

Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився був належним чином повідомлений.

Представник виконком Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17 серпня 1973 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу вони мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 1966 року на імя ОСОБА_3 (померлого) було видано ордер, на підставі списків Житлово-будівельного кооперативу № 74 Будівельник-2, на заняття квартири АДРЕСА_3 (а.с 10).

У судовому засіданні позивачка пояснила, що оскільки вона з ОСОБА_3 з 1966 року проживали як одна сімя, вели спільне господарство, перший внесок за квартиру та послідуючі платежі здійснювались за рахунок їх сумісного сімейного бюджету, та оскільки між нею та чоловіком завжди були нормальні стосунки, то питання про розподіл паю та квартири між ними не виникало.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про власністьчлен житлового кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру наданий йому в користування, набуває право власності на це майно.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 74 Будівельник-2від 20.09.2010 року № 35 ОСОБА_3 був членом Житлово-будівельного кооперативу № 74 Будівельник-2і мешкав за адресою: АДРЕСА_4. Позичка погасила пай в сумі 3699,00 руб. З 1979 року заборгованості немає.

Ст. 44 Типового статуту ЖБК передбачала, що пай є спільним майном подружжя, якщо він виплачений під час шлюбу, отже пай був виплачений станом на 1979 рік, в той час коли позивачка та ОСОБА_3 (померлий 21 серпня 1991 року) уклали шлюб 17 серпня 1973 року (а.с.16)

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

21 серпня 1991 року ОСОБА_3 помер (а.с 7) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Право власності на спірне майно ОСОБА_3 (померлий) не отримував.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, померлого 21.08.1991 року за законом є: ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (відповідач по справі).

20 вересня 2010 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо отримання свідоцтва про спадкування за законом, однак їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру не було видане ОСОБА_3 (померлому), тобто на день відкриття спадщини право власності на майно квартиру не було зареєстровано за спадкодавцем.

ОСОБА_3 був членом Житлово-будівельного кооперативу № 74 Будівельник-2, повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру надану йому у користування, тобто він набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 ще за життя.

У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти його або не прийняти його. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 1226, 1261, 1268, 1273 ЦК України, ст. 60 СК України, ст. ст. 3, 7, 14, 57, 58, 197, 208, 212, 214, 215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 є сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер 21 серпня 1991 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 21 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відсутніми в судовому засіданні особами за днем вручення копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: В. О. Циганков