Справа № 2-3215/11
Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»про стягнення середнього заробітку за час затримки провадження розрахунку при звільненні у сумі 2236 грн., моральної шкоди в сумі 3000 грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем до 22 серпня 2011 року, працюючи на посаді майстра. Наказом № 1052-к від 22.08.2011 року звільнений у звязку з власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати на час звільнення, яку він у порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення не отримав і яка була перерахована йому лише 12 вересня 2011 року, обчислювалась сумою в 2598 грн. Так як в силу ст. 117 КЗпП України в разі невчасної виплати належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган зобовязані сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, просить стягнути з відповідача на свою користь 2236 грн., які становлять середній заробіток по день фактичного розрахунку. Крім зазначеної суми просить стягнути з відповідача 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яку пояснює психологічними стражданнями, зумовленими порушенням планів його сімї на поїздку на морське узбережжя, що не відбулася за браком коштів, на які він розраховував.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги. Просить про задоволення позову.

Представник відповідача позов не визнала. В обґрунтування заперечень пояснила, що на час звільнення ОСОБА_1 з ним було проведено повний розрахунок по заробітній платі, що належала йому від відповідача, у сумі 1379 грн. 20 коп. Щодо невчасної, на думку позивача, виплати 2598 грн., ця сума становить матеріальне забезпечення за тимчасову втрату працездатності за час відпусток позивача з тимчасової непрацездатності з 1 по 12 серпня 2011 року та з 15 по 19 серпня 2011 року, виплата якої провадиться за рахунок виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Оскільки в силу законодавства така допомога виплачується у найближчий з дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати, товариство одразу ж після перерахування підрозділом Фонду матеріального забезпечення, а саме: 9 вересня 2011 року, спрямувало його на погашення заборгованості перед позивачем. Оскільки дії відповідача щодо проведення розрахунку з позивачем повністю ґрунтуються на законі, вини роботодавця в затримці належних позивачеві сум немає, просить про залишення без задоволення як вимог про стягнення середнього заробітку, так і про відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»з 15 лютого до 22 серпня 2011 року, працюючи на посаді майстра. Наказом № 1052-к від 22.08.2011 року звільнений у звязку з власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а. с. 24). В період з 1 по 12 серпня 2011 року та з 15 по 18 серпня 2001 року позивач знаходився у відпустці з тимчасової непрацездатності (а. с. 26).

Згідно із ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В силу ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Згідно із ст. 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 Закону, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати.

Вирішуючи позов на користь відповідача, суд виходить з того, що в силу закону лише наявність вини підприємства у затримці проведення розрахунку при звільненні може зумовити покладення на нього обовязку виплати середнього заробітку за час затримки.

Між тим, як встановлено судом, належна позивачеві сума матеріального забезпечення у звязку із тимчасовою непрацездатністю за серпень 2011 року, що нараховується та фінансується за рахунок підрозділів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, отримана відповідачем від міської виконавчої дирекції Фонду на підставі заяви-розрахунку відповідача від 01.09.2011 року 9 вересня 2011 року і негайно перерахована позивачеві.

Відмовляючи у задоволенні вимог про покладення відповідальності за затримку розрахунку при звільненні у відсутність вини відповідача, суд не вбачає підстав і для стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 38, 47, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива