Справа № 2-7649/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальської Т.Г.

За участю:

Позивача ОСОБА_1

Представників відповідачів Чернишова О.В., Данильченко О.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ Страхова компанія ІНГОССТРАХ та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у квітні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 03.04.2008 р. між ним та ЗАТ Страхова компанія ІНГОССТРАХ був укладений договір страхування наземного транспорту № DNU0AD000059404, предметом якого був належний позивачеві автомобіль Деу Сенс, д/н НОМЕР_1 . Близько 08:40 годин 26.10.2010 р. зазначений автомобіль був залишений позивачем на парковці на території СМСЧ № 6 по вул. Титова у м. Дніпропетровську. Повернувшись до нього близько 09:10 годин, позивач виявив пошкодження його кузову, заподіяні ймовірно іншим автомобілем, що залишив місце пригоди. Відповідно до вищезазначеного договору страхування ця подія вважається страховим випадком, втім у виплаті страхового відшкодування відповідачем було відмовлено з посиланням на ненадання протоколу медичного огляду на предмет стану сп`яніння, що позивач вважає неправомірним. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача ЗАТ СК ІНГОССТРАХ на його користь 2.950, 00 грн. страхового відшкодування, перерахувавши цю суму на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також пеню у розмірі 15.045, 00 грн. та 5.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав з викладених у позові підстав.

Представники відповідачів проти позову заперечували посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2008 р. між позивачем та відповідачем ЗАТ Страхова компанія ІНГОССТРАХ був укладений договір № DNU0AD000059404, предметом якого був належний позивачеві автомобіль Деу Сенс, д/н НОМЕР_1 (а.с. 18, 19).

26.10.2010 р. позивач звернувся до органів ДАІ з приводу пошкодження вищезазначеного автомобіля не встановленими особами (а.с. 16).

01.11.2010 р. матеріал за заявою позивача був переданий до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській обл. для перевірки, під час якої було встановлено, що застрахований автомобіль у період з 08:40 до 09:10 годин 26.10.2010 р. був залишений позивачем на парковці на території СМСЧ № 6 по вул. Титова у м. Дніпропетровську та за цей час його кузов пошкоджений не встановленими особами. Оскільки вжитими заходами свідки події та особи, що заподіяли шкоду автомобілю позивача, встановлені не були, постановою від 11.11.2010 р. у порушенні кримінальної справи за цим фактом було відмовлено (а.с. 14, 15).

26.10.2010 р. позивач звернувся до відповідача ЗАТ Страхова компанія ІНГОССТРАХ з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 47), за якою 08.11.2010 р. складений страховий акт № И-7364, яким у виплаті відмовлено з посиланням на ненадання передбачених договором страхування документів (а.с. 42, 43), про що позивач повідомлений листом від 10.10.2010 р. № 08.02.000.01/2-8146.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані ст. ст. 979 998 ЦК України, положеннями Закону України Про страхування, законодавством України про захист прав споживачів.

Так, згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 991 ЦК України відмова у виплаті страхового відшкодування може мати місце з підстав, безпосередньо визначених законом, або з інших підстав, визначених договором, якщо такі не суперечать закону.

Виходячи з наведеного обов`язок відповідача відшкодувати позивачеві шкоду, заподіяну страховим випадком, не є безумовним та може не виникнути залежно від наявності підстав для цього, визначених договором.

Подія, з якою позивач пов`язує набуття ним права вимоги до відповідача, є дорожньо-транспортною пригодою у розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, а отже у зв`язку з нею позивач згідно п. 15.1.4. укладеного між сторонами договору страхування від 03.04.2008 р. № DNU0AD000059404 був зобов`язаний пройти медичний огляд на предмет встановлення факту сп`яніння та вживання психоактивних речовин та відповідно до п. 15.2. того ж договору надати відповідачеві копію протоколу такого огляду. Невиконання цього обов`язку згідно п. 16.2. договору тягне відмову у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи, що зазначені умови договору страхування закону не суперечать та були прийняті позивачем без зауважень шляхом підписання його тексту, після ДТП необхідний медичний огляд позивач не пройшов та протокол огляду відповідачеві не надав, суд оцінює позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування та пені як такі, що не ґрунтуються на умовах договору, та вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити.

Посилання позивача на те, що відповідно до положень нормативних актів, що регулюють порядок огляду водіїв на предмет перебування у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, або перебування їх під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проходження ним такого огляду з урахуванням фактичних обставин події не було обов`язковим, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не звільняють позивача від виконання умов договору страхування в частині обсягу документів, що підлягають наданню для отримання відшкодування.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки у спірних правовідносинах, що врегульовані законодавством про захист прав споживачів, її відшкодування не ґрунтується на законі. Крім того, у діях відповідачів не вбачається ознак неправомірності.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, а саме не відшкодовуються позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979-991 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця