Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2011 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Сєвєрової С.О., при секретарі Пугачовій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2011р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, -

встановила:

31 жовтня 2007р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди (а.с.3).

Заочним рішенням суду від 19 червня 2008р. позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 7884грн., моральну шкоду в сумі 10000грн., і судові витрати (а.с.44-45).

Ухвалою суду від 09 лютого 2009р. було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду. Заочне рішення суду від 19 червня 2008р. скасовано (а.с.72-73).

При новому розгляді справи позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, та остаточно просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 основний борг в сумі 8873грн.45коп.(7884грн.45оп.+989грн.), неустойку в сумі 5283грн.50коп., упущену вигоду в сумі 5271грн.60коп., моральну шкоду в розмірі 50000грн., та 550грн. витрати на проведення документальної перевірки фінансової діяльності підприємства (л.д.169).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.09.2007р. ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченому ч.1 ст.191 КК України, та звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.1,6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007р. По вказаний справі він (ОСОБА_2І.) був визнаний потерпілим, а цивільний позов в сумі 27884грн.45коп. залишено без розгляду для звернення до суду у цивільному судочинстві. Матеріальний збиток, який згідно акту документальної перевірки фінансово-господарської діяльності за січень-лютий 2007р. склав 7884грн.45коп., яки відповідач неодноразово зобовязувався добровільно повернути, однак, свої зобовязання в повному обсязі не виконав.

Рішенням суду від 27 січня 2011р. позов ОСОБА_2 задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3384грн., моральну шкоду в сумі 5000грн., витрати на юридичні послуги 3500грн., за сплату ІТЗ 30грн. (а.с.187-190).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду змінити, постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з нього на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 1128грн.85коп., моральну шкоду в сумі 500грн., витрати на ІТЗ 30грн., держмито 68грн.. При цьому апелянт посилається на те, що суд при ухваленні рішення безпідставно не врахував, що він добровільно повернув позивачу 7744грн.60коп. (2000грн.+1244грн.60коп.+4500грн.), та залишилося провернути 1128грн.85коп. (8873грн.45коп.- 7744грн.60коп.= 1128грн.85коп.). Суд необґрунтовано стягнув на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000грн., та вважає, що погоджується сплатити моральну шкоду в сумі 500грн. Також витрати на юридичну допомогу в сумі 3500грн. не відповідають вимогам Постанови КБМ України за №590 від 27.04.2006р. про сплату за надання юридичної допомоги (а.с.195-196).

В судовому засіданні апеляційної інстанції після надання доказів про сплату витрат за надання юридичною допомоги, представник просив суд апеляційної інстанції залишити стягнення витрат на юридичні послуги в сумі 3500грн. без змін. .

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, позивача, та їх представників, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі трудової угоди від 17.05.2007р. працював у позивача продавцем магазину «Рибалка та відпочинок», та був матеріально-відповідальною особою ввірених йому матеріальних цінностей. В період з 01.01.2007р. по 01.03.2007р. відповідач привласнив з каси магазину гроші в сумі 7884грн.45коп., чим спричинив шкоду ОСОБА_2 0.1.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.09.2007р. ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченому ч.1 ст.191 КК України, та звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.1, 6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007р.

По вказаний справі позивач ОСОБА_2 був визнаний потерпілим. Цивільний позов в сумі 27884грн.45коп. залишено без розгляду, для звернення до суду у цивільному судочинстві.

Задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 позивачу ОСОБА_2 завдано матеріальну шкоду на суму 7884грн.45коп. Відповідач добровільно сплатив позивачу у відшкодування завданої шкоди лише 4500грн., про що свідчить надана в ході судового розгляду справи розписка позивача про отримання вказаних коштів. Відповідач не сплатив у якості відшкодування завданої шкоди 3384грн.45коп., яки суд обґрунтовано стягнув з нього на користь позивача.

Відповідач не надав доказів відносно того, що він також повернув позивачу 2000грн., та вказані твердження відповідача були спростовані допитаним в якості свідка ОСОБА_3, який пояснив, що 2000грн. відповідач позичив у ОСОБА_2 раніше на покупку мопеда, та повернув їх позивачу як борг, а ні у якості відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову про стягнення процентів, індексу інфляції, упущену вигоду, 989грн., та 550грн. на проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності підприємця, вказав, що вказані витрати не передбачені законом та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга в частині зменшення розміру моральної шкоди підлягає задоволенню, та з урахуванням обставин по справі, розміру матеріальної шкоди, судова колегія вважає, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в сумі 1500грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2011р. змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1500грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П.Сидоренко

Судді С.О. Погорєлова

ОСОБА_4