Справа № 22Ц-1781/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 6 Доповідач: Матківська М. В.

Р І Ш Е Н Н Я
Апеляційного суду Вінницької області
15 червня 2011 року
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :
Головуючого: Матківської М.В.
Суддів : Медяного В.М., Чорного В.І.
При секретарі : Сніжко О.А.
За участю : прокурора Карманчук Л.В., представника позивача ОСОБА_2 і представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Ленінського району м. Вінниці
на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради про визнання права власності, -
В с т а н о в и л а :
У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане приміщення магазину № 24, № 25, загальною площею 426,7 кв. м., що по вул. Зодчих, № 34 у м. Вінниці, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності згідно свідоцтва на право власності від 05.09.2005 року і від 11.01.2006 року належать приміщення магазинів № 24 і № 25, що знаходяться на першому та в підвальному поверхах будинку № 34 по вул. Зодчих у м. Вінниці. У його власності знаходяться підвальні приміщення загальною площею 130,3 кв. м., приміщення на першому поверсі загальною площею 67,9 кв. м. та гараж площею 21,4 кв. м. Після придбання нежитлових приміщень магазинів він провів їх самочинне перепланування, внаслідок чого утворилося нежиле приміщення магазину, загальною площею 426,7 кв. м.
Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження від 22.11.2009 року приміщення магазинів № 24 і № 25 переобладнані з дотриманням вимог ДБН України. Згідно висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 15.12.2009 року технічний стан будівельних конструкцій приміщень реконструйованих магазинів відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України. Згідно висновку управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України у Вінницькій області вважається можливим використання приміщень реконструйованого магазину за призначенням. Відповідач безпідставно заперечує проти його права власності на реконструйоване нерухоме майно, а тому він просив суд визнати за ним право власності на це нерухоме майно.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 квітня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно переобладнане приміщення магазину № 24, № 25 загальною площею 426,7 кв. м, яке розташоване на 1-му та підвальному поверхах житлового будинку № 34 по вул. Зодчих у м. Вінниці і складається із: приміщення № 24, що включає: 1- сходова клітина площею 9,7 кв. м., 2- зал площею 37,9 кв. м., 3- комора площею 10,3 кв. м., 4 умивальник площею 1,1 кв. м., 5 туалет площею 1,9 кв. м. , 6 - туалет площею 2,0 кв. м., 7 зал площею 37,1 кв. м., 8 коридор площею 3,9 кв. м., 9 зал площею 30,4 кв. м., 10 зал площею 19,1 кв. м., 11 зал площею 16,4 кв. м., 12 коридор площею 6,3 кв. м., 13 комора площею 3,0 кв. м., 14 сходова клітина площею 9,7 кв. м., 15 зал площею 30,2 кв. м., 16 кімната персоналу площею 6,0 кв. м., 17 опалювальний пункт площею 3,0 кв. м., 18 умивальник площею 1,8 кв. м., 19 туалет площею 1,5 кв. м., 20 комора площею 2,4 кв. м., 21 коридор площею 6,6 кв. м., 22 тамбур площею 2,4 кв. м., 23 зал площею 17,7 кв. м., 24 зал площею 140,7 кв. м., 25 зал площею 21,5 кв.м.; приміщення № 25 складається із комори площею 4,1 кв.м.

В апеляційній скарзі прокурор Ленінського району м. Вінниці просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і не обґрунтованим у зв'язку із порушенням норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити: скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача і представник позивача заперечили апеляційну скаргу, просять її відхилити і оскільки рішення суду не оскаржувалося відповідачем і набуло чинності та виконано, просять його залишити без зміни.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора і представників сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи і судом допущено порушення норм матеріального права, що згідно правил статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на приміщення від 05.09.2005 року і свідоцтва про право власності на вбудовані приміщення магазину від 11.01.2006 року праві власності належать приміщення № 24 і № 25, що знаходяться на першому і підвальному поверхах будинку № 34 по вул. Зодчих у м. Вінниці загальною площею 252,9 кв. м. і 67,9 кв. м., відповідно. Позивач здійснив реконструкцію та перебудову належних йому нежитлових приміщень, після чого утворилося нежитлове приміщення магазину загальною площею 426,7 кв. м. (приміщення № 24) і приміщення № 25 загальною площею 4,1 кв. м.

12 січня 2009 року Вінницькою міською радою укладено із ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки, за умовами якої орендодавець на підставі рішення Вінницької міської ради від 19.09.2008 року № 2083 надає, а орендар ОСОБА_4, набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Зодчих, 34 у м. Вінниці, площею 0,0391 га, для комерційного використання. Термін дії договору 15 років.

Відділ наглядово-профілактичної діяльності ВМУ ГУ МНС України у Вінницькій області надав висновок № 01-2/4197 від 14.12.2009 року про можливість використання приміщень магазину по вул. Зодчих, № 34 у м.Вінниці за призначенням, визначеним технічним висновком "Стану будівельних конструкцій приміщень реконструйованого магазину", виконаного ТОВ БКП "Строймонтаж ЛТД" в 2009 році ( а. с. 23).

Вінницька міська санітарно-епідеміологічна станція за заявою ОСОБА_4 15.12.2009 року дала висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 02-02/11930, згідно якої технічний висновок стану будівельних конструкцій приміщень реконструйованого магазину по вул. Зодчих, № 34 у м. Вінниці відповідає вимогам санітарного законодавства і може бути погоджений (а. с. 22).

У листопаді 2009 року ТОВ БКП "Строймонтаж ЛТД" (ліцензія АВ №118916, видана 07.07.2006 року) проведено обстеження приміщень реконструйованого магазину, які знаходяться у задовільному стані і їх пропонується прийняти в експлуатацію при умові виконання рекомендацій даного технічного висновку (а. с. 24-29).

Також судом встановлено, що позивач без відповідного дозволу компетентного органу провів реконструкцію і перепланування (добудову, у зв'язку із чим значно збільшилася площа приміщення) та не прийняв в експлуатацію нові приміщення.

За правилами частин 1 і 3 ст. 22 Закону України "Про основи місто-будування"( чинного на час виникнення спору) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає в можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Згідно зі ст. 30-1 Закону України "Про планування і забудову територій" (у редакції, що діє з 15.10.2009 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Для одержання сертифіката відповідності замовник або уповноважена ним особа подає до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка надала дозвіл на виконання будівельних робіт, письмову заяву із додатком документів, перелік яких визначений цим законом. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого сертифіката відповідності. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється.

Статтею 22 Закону України "Про планування і забудову територій" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельній ділянці, що належить їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди та набуває право власності на ці споруди за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України.

Згідно вимог частин 1 і 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до чинної на той час ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Стаття 15 ЦПК України кожній особі надає право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Виходячи із таких вимог цивільного процесуального закону звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене позивачем питання визнання права власності було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого або ж його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

По справі встановлено, що такого спору не існує, оскільки позивач не звертався до відповідача по справі із питанням визнання за ним права власності на самочинно переобладнані нежитлові приміщення.

Виходячи із вищенаведеного, заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, якщо висновки суду не відповідають обставинам справи і судом допущено порушення норм матеріального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є незаконним і таким, що підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 375, 376 ЦК України, ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Ленінського району м. Вінниці задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 квітня 2010 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Вінницької міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :