Іванківський районний суд Київської області
Справа №2-431/2011p.
РІШЕННЯ іменем України

06 вересня 2011р. Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючої судці Яковенко B.C.

при секретарі Євтушенко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про виселення. Позивач посилається на те, що на праві особистої приватної власності він має домоволодіння по вул.І.Франка,45 в смт.Іванків Київської області. З відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.10.1996. по 16.08.2010р. Розпався шлюб з вини відповідачки. Після розірвання шлюбу відповідачка залишилась проживати в його будинку за вказаною вище адресою. Являючись власником будинку він не має змоги користуватись своїм власним майном, оскільки відповідачка проживаючи з ним в одному будинку не дає йому можливості користуватись його майном в належному обсязі. Відповідачка постійно вчиняє йому скандали, сварки, не платить комунальних платежів за будинок, не обслуговує будинок. Його намагання вмовити відповідачку чи вплинути на неї через органи міліції ніяких результатів не дають. Через присутність відповідачки в його будинку він перебуває на межі нервового зриву. З метою уникнення негативних наслідків необхідно, щоб відповідачка залишила його будинок. Фактично відповідачка більшу частину свого часу проводить у свого нового чоловіка і лише ночувати приходить в його будинок. Оскільки відповідачка добровільно не бажає залишити його будинок, позивач просить виселити відповідачку з будинку №45 по вул. І.Франка в смт. Іванків Київської області без надання іншого житла.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та доповнив, що спірний будинок подарувала йому його мати, відповідачка проживала в цьому будинку, як його дружина більше 20 років, від сумісного проживання вони мають 2 повнолітніх дітей. Після розірвання шлюбу відповідачка не готує йому їсти, не обробляє городу, не обходиться з ним ласкаво, тому жити у нього в будинку вона не повинна. Відповідачка часто ображає його, свариться, проте він не може надати доказів такої поведінки відповідачки, свідків такої поведінки відповідачки немає Він не бажає, що відповідачка користувалась його житлом навіть за плату.

Відповідачка позов не визнала і пояснила суду, що з позивачем вона перебувала у фактичному шлюбу з 1988року, від сумісного проживання народилось двоє дітей. За спільні кошти вони купили спірний будинок, проте за пропозицією позивача оформили цей будинок на його матір, а потім цей будинок договором дарування був переоформлений на позивача. Вона на той час не заперечувала проти таких дій позивача, оскільки вважала, що у них одна сім»я. В 1996р. шлюб між нею та позивачем був зареєстрований в органах ЗАГСу. Вони разом виховували дітей, мали значне підсобне господарство. Проте, позивач постійно безпідставно її ревнував, прискіпувався до неї, часто бив, вона все терпіла, оскільки їй нікуди було піти з дітьми. В 2010р. шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу вона залишилась проживати в спірному будинку, тримає будинок у порядку, вже самостійно утримує підсобне господарство. Крім того вона ходить до людей прибирати у квартирах та допомагає обробляти городи, оскільки її заробітної прати не вистачає для забезпечення дітей, зокрема на сплату за навчання дочки. Позивач також надає певну допомогу на навчання дочки, проте його пенсія є незначною і вона змушена додатково працювати. Відповідач же звинувачує її в тому, що вона має іншого чоловіка та стверджує, що у неї є де жити. Фактично вона не має іншого житла ніж спірний будинок, де вона прожила більше двадцяти років. В позові відповідачка просить відмовити.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов задоволенню не підлягає. Відповідно до договору дарування від 24.10.1989р. будинок №45 по вул.І.Франка в смт. Іванків Київської області належить позивачеві ОСОБА_1 Як в судовому засіданні пояснив сам позивач, відповідачка в цьому будинку, як його дружина, проживала більше 20 років, з 1996р. по 2010р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу, відповідачка перестала бути членом сім»ї власника домоволодіння, проте відповідно до 4.4 ст.156 ЖК Української PCP, припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє відповідачку права користування цим житлом. Виселення, без надання іншого жилого приміщення, як вимагає позивач, може мати місце лише коли особи, які проживають у спірному жилому приміщенні систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, як це передбачено ст.157 та 116 ЖК Української PCP. В матеріалах справи не мається жодних доказів того, що відповідачка руйнує спірне житло, використовує його не за призначенням чи створює для позивача неможливі для проживання умови. Не надано та не наведено таких- доказів позивачем і в судовому засіданні. Посилання позивача на те, що відповідачка не готує йому їсти, не доглядає за ним, не поводиться з ним ласкаво, як він того бажає, не свідчить про порушення відповідачкою правил співжиття та створення неможливих умов для проживання в одному будинку. Відповідачка більше 20 років проживала в спірному будинку, як член сім»ї власника, після розірвання шлюбу з позивачем в 2010р. та припинення сімейних відносин, вона не втратила право користування спірним житлом, оскільки продовжує постійно там проживати. Підстав для виселення відповідачки зі спірного житла без надання іншого жилого приміщення не мається.

Керуючись ст.ст.208,209,212,213 ЦПК України, ст.156,157,116 Житлового кодексу Української PCP, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає чинності на протязі 10 днів, якщо у вказаний термін на нього не буде подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Іванківський райсуд.

Суддя: