Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2011 року

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

Головуючого судді: Стахової Н.В.

при секретарі судового засідання: Ісауловій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22.01.2006 року померла її мати ОСОБА_3 після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1. Вона своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі договору міни, посвідченого Лисичанською держнадконторою 25.12.1995 року, реєстр № 2-5206. Оскільки у договорі міни розмір часток власників не зазначений, тому у витягу ЛКП "БТІ" вказано, що квартира перебуває у спільній сумісній власності. Як вбачається з договору міни ОСОБА_4 та ОСОБА_3 провели міну будинку на квартиру без доплати, при цьому житловий будинок належав ОСОБА_3 у розмірі 3/4 часток, а ОСОБА_4 1/4 частка. При укладенні договору міни ОСОБА_4 та Вященко ЄД не визначили частки у праві спільної сумісної власності, тобто прийняли квартиру у спільну сумісну власність, бо при житті частки не виділялися. 27 січня. 2010 року помер ОСОБА_4, після його смерті .спадщину прийняла його донька ОСОБА_2. Посилаючись на те, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників, законом або рішенням суду, вважає, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після своєї матері у вигляді 1/2 квартири, тому її частка становить 1/4 квартири АДРЕСА_2. Просить суд виділити частки у спільній сумісній власності, виділивши ОСОБА_4 і ОСОБА_3 по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування після померлої ОСОБА_3, померлої 22 січня 2006 року.

У судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, в обґрунтування яких надав суду відповідні докази.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав.

Судом досліджені наступні письмові докази:

копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно копія договору міни, копія технічного паспорту, копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача, витяг зі спадкового реєстру, довідка з Кіровської міської ради.

Судом встановлені наступні докази та відповідні ним правовідносини:

27.01.2010 року помер ОСОБА_4, 22.01.2006 року - ОСОБА_3 після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді часток квартири АДРЕСА_1, що належить померлим на підставі договору міни від 25 грудня 1995 року.

З довідки Кіровської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 на час її смерті.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки договором міни від 25.12.1995 року, укладеним між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_3, ОСОБА_4 не визначені частки у праві спільної сумісної власності, вони вважаються рівними.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З свідоцтва про народження ОСОБА_9 вбачається, що її батьками є ОСОБА_10, ОСОБА_3, (а.с.7).

З свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 розірваний (а.с.9).

12.04.1986 року ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13, змінивши прізвище на Шейко. (а.с.8).

Отже у судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_3 є її донька Шейко. О.М. та син - ОСОБА_4, тому з урахуванням рівності часток у праві спільної сумісної власності та рівності часток у спадщині, ОСОБА_1 належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_1.

Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 357, 1261, 1267 ЦК України, керуючись ст. ст.ст.10, 11, 174,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину задовольнити.

Визначити ОСОБА_4, ОСОБА_3 по 1/2 частці у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати з ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 22 січня 2006 року - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: