Справа №2-17/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

Головуючого - судді Левченко Т.А.

при секретарі - Куришко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Зарічний ВМ СМУ ГУМВС України в Сумській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Техкомсервіс», ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ;

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона є власником двокімнатної квартири № 177, що знаходиться в будинку № 6 по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми. У вказаній квартирі, крім неї зареєстрований її син ОСОБА_3 З початку серпня 2008 року відповідач в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, в квартирі немає його речей. Реєстрація відповідача в квартирі створює їй перешкоди в користуванні квартирою, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не має можливості оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав та в заперечення пояснив, що восени 2008 року вони з матірю вирішили придбати будинок № 29 по вул. Степаненківській в м. Суми. Так як грошей у них не було, будинок був придбаний на ім'я ОСОБА_4, з яким вони домовились про сплату вартості будинку частиками У вересні 2008 року вони разом з матірю перейшли проживати в зазначений будинок, куди перевезли всі свої речі, меблі та інші предмети побуту. Квартиру вони мали намір продати, щоб погасити частку боргу за будинок, та з цією метою уклали договір з ПП «Акрополь». З весни 2009 року їх відносини з позивачкою змінились, вона не бажає вкладати гроші в будинок № 29 по вул. Степаненківській з м. Суми і перейшла проживати до своєї матері за адресою: АДРЕСА_1, куди перевезла свої речі. У нього іншого житла немає. На даний час він тимчасово мешкає у своєї дружини, так як в квартирі відсутні умови для проживання, відсутні меблі та речі побуту. Також посилається на те, що квартира є кооперативною та ? її частина належить також його батьку ОСОБА_3 Батько вимоги про визнання його втративши право користування квартирою не заявляє та визнає за ним право користування спірною квартирою.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечує та суду пояснив, що дійсно восени 2008 року вони з колишньою дружиною та сином домовились про продаж квартири. Вони виїхали з квартири та вивезли з неї всі свої речі. Він забрав меблі з кухні та газову плиту. В квартирі до цього часу ніхто не проживає. Так як між дружиною та сином виникли непорозуміння та дружина звернулась з даним позовом до суду з метою позбавити їх сина права користування спірною квартирою, він звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на ? частину квартири. Рішенням суду його вимоги задоволено: за ним визнано право власності на ? частину квартири та встановлено порядок користування квартирою. Він визнає за сином право користування належною йому часткою квартири, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2008 року право власності на кооперативну квартиру № 177, що знаходиться в будинку № 6 по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми зареєстроване за позивачкою ОСОБА_1 В квартирі зареєстровані позивачка та відповідач - її син (а. с. 6-7).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 17.11.2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 свідоцтво про право власності від 27.11.2008 року на квартиру № 177, що знаходиться в будинку № 6 по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми, визнано частково недійсним; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину вказаної квартири; вселено його до квартири та встановлено порядок користування квартирою, а саме: в користування ОСОБА_3 виділено жилу кімнату - 3 площею 11.6 кв.м, а в користування ОСОБА_1 - жилу кімнату 2 площею 16.8 кв.м, інші приміщення - залишено в їх спільному користуванні (а. с. 75-78).

Ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи : житловий будинок, квартира, інше приміщення призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до вищезазначеного рішення апеляційного суду Сумської області позивачці належить на праві власності на вся квартира, а її 1/2 частина, тобто вона не є на даний час її одноособовим власником, інша ? частина належить її колишньому чоловіку ОСОБА_3, який не ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Він визнає за сином право користування належною йому на праві власності частиною квартири. Щодо спірного питання з приводу оплати комунальних платежів, то воно вже вирішено судом шляхом встановлення між співвласниками порядку користування квартирою та вони мають право укласти з житлово-експлуатаційною організацією окремі договори на утримання будинку та прибудинковою територією на виділені їм в користування приміщення та відповідно до укладених договорів сплачувати комунальні платежі.

Крім того в судовому засіданні позивачка визнала та підтвердила ту обставину, що в квартирі відсутні умови для проживання - немає меблів, газової плити, раковини для миття посуду, інших речей побуту необхідних для нормального проживання та в зв'язку з цим вона також не проживає в квартирі. Всі ці речі вони вивезли, так як дійсно збиралися продавати спірну квартиру. Ця обставина також підтверджується копією договору про надання послуг з продажу обєкта нерухомості, укладеного 10.08.2009 року ОСОБА_2 з ПП «Акрополь» на а. с. 31-32. Як пояснила позивачка, на даний час в квартирі тривають ремонтні роботи, так як пошкоджена стеля та, щоб продати квартиру в ній необхідно зробити ремонт. Ту обставину, що вони з колишнім чоловіком і на даний час мають намір продати квартиру, позивачка в судовому засіданні не заперечувала. Вказані обставини також свідчать про поважність причин не проживання відповідача в спірній квартирі.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 177, що знаходиться в будинку № 6 по вул. Інтернаціоналістів в м. Суми є необгрунтованими в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 379, 382,405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, в цей же строк з моменту отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.А. Левченко