23.11.2011 Справа № 2-4/11
МИРОНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 2/1017/4/11

23 листопада 2011 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудика Ю. В.

при секретарі Ткаченко О.В.

представника позивача Ґудзь А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном житловим будинком шляхом виселення , суд

в с т а н о ви в :

У вересні 2009 року до суду звернулась ОСОБА_1 з такою позовною заявою до відповідачів мотивуючи свої вимоги тим , що їй на праві власності належить житловий будинок № 3 с. Карапиші Миронівського р-ну Київської обл.. по вул.. Кривошиї. , який вона купила за власні кошти у 2006 році.

З часу виходу на пенсію відповідачів вони поселилися в її будинку. Під час їх спільного проживання вони спільно утримували домашнє господарство : птицю , свиней і м'ясо віддавала у сімю відповідачів.

Приблизно у 2008 році з ініціативи ОСОБА_2 у них почалися сварки та скандали на побутовому ґрунті, вона стала відчувати себе чужою у власному будинку та з осені 2008 року декілька місяців вимушена була проживати у подруги в м. Києві та на теперішній час проживає у сина ОСОБА_4.

22 травня 2009 року ОСОБА_2 влаштувала черговий скандал, вимагаючи від неї розписку про те , що вона відмовляється від свого будинку на її користь за відповідну грошову компенсацію. Після того як ОСОБА_2 отримала відмову стала душити її за горло. Її син ОСОБА_5 , який нагодився на той час до будинку відтягнув її від дочки.

Оскільки відповідачі , вселившись у її власний будинок , не є членами її сімї та не набули права користування та розпорядженням належним їй будинком вона просить постановити рішення , яким виселити відповідачів з належного їй будинку.

В судовому засіданні представник позивача Ґудзь А.І., позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали , посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила , що дійсно позивач ОСОБА_1 є її матірю. У 1983 році мати в с. Карапиші Миронівського р-ну Київської обл. купила будинок. З часу купівлі будинку матірю вона з чоловіком безпосередньо приймала участь в його ремонті , допомагали утримувати домашнє господарство.

У 2006 році , за спільною домовленістю з матірю вирішили продати цей будинок та купити інший. 8 серпня 2006 року за власні кошти у ОСОБА_6 вони придбали такий будинок. Договір купівлі продажу був оформлений на ОСОБА_1 та по домовленості з нею в майбутньому куплений будинок мав перейти у спадщину її дітям.

Після купівлі будинку вона з чоловіком - ОСОБА_3 , за власні кошти стали проводити ремонт будинку, здійснювати добудови . Коли вона вийшла на пенсію , з дозволу матері, з чоловіком переїхали та поселились в будинку та стали постійно в ньому проживати як члени сімї.

Приблизно з осені 2008 року між матірю та нею з чоловіком стали виникати сварки на ґрунті побутових проблем , а з травня 2009 року мати в будинку не проживає. Будь яких перешкод в користуванні будинком вона з чоловіком матері не чинила , продовжують в ньому проживати , утримувати город та домашнє господарство..

ОСОБА_3 дав аналогічні пояснення ОСОБА_2

Суд , заслухавши пояснення представника позивача Ґудзь А.І., сторони , дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено , що на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 8 серпня 2006 року , посвідченого державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_1 є власником будинку № 3 по вул.. Кривошиї Надії с. Карапиші Миронівського р ну Київської обл..

Цей договір згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації , номер витягу 12216860 від 19 жовтня 2006 року , зареєстрований з зазначенням власника будинку ОСОБА_1

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб,

Згідно з ст. 383 ч.1 ЦК України власник жилого будинку , квартири має право використовувати помешкання для власного проживання , проживання членів своєї сімї , інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Миронівська районна державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі продажу будинку недійсним, визнання права спільної сумісної власності на будинок встановлено , що після придбання будинку позивачем ОСОБА_1 8 серпня 2006 року , з часу виходу на пенсію ОСОБА_2 ( дочка), ОСОБА_3 ( зять) за згодою ОСОБА_1 поселились в її будинку. За спільною домовленістю здійснювали ремонт будинку, після отримання дозволу на будівництво від Карапишівської сільської ради добудували до будинку веранду та сарай. Зазначені обставини не підлягають доказуванню та свідчать про законність вселення в спірний будинок відповідачів , як членів сімї власника будинку, оскільки , відповідно до ст. ст. 156 ч.4, 64 ч. 2 ЖК України до членів сумї власника будинку ( квартири) належать діти в тому числі і повнолітні..

Відповідно до ст. 156 ч.1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири) , які проживають разом з ним в будинку ( квартирі) , що йому належить , користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири) , якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Позивачем ОСОБА_1 будь яких доказів щодо неправомірності вселення в належний їй на праві приватної власності житловий будинок № 3 по вул.. Кривошиї с. Карапиші Миронівського р-ну Київської обл.. не наведено.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сімї власника житлового будинку ( квартири) може бути виселено у випадках , передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ст. 116 ч.1 ЖК України якщо наймач , члени його сімї або інші особи , які проживають разом з ним , систематично руйнують чи псують жиле приміщення , або використовують його не за призначенням , або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку , а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними , виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Заявляючи позов про усунення перешкод в користуванні майном житловим будинком , шляхом виселення до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 позивачем ОСОБА_1 будь яких підстав для їх виселення, передбачених ст. 116 ЖК України не зазначила взагалі.

Наведені докази позивачем ОСОБА_1 висновок за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 від 25 травня 2009 року ДІМ Миронівського РВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 , щодо притягнення до відповідальності її дочки ОСОБА_2 та зятя ОСОБА_3 , які проживають в її будинку протягом 2, 5 років без реєстрації та відмовляються виселитись до місця своєї реєстрації не заслуговують на увагу з підстав зазначених вище , оскільки не наведено доказів систематичності порушення правил співжиття та відсутні докази щодо застосування заходів запобігання чи громадського впливу.

Не зазначено позивачем ОСОБА_1 і доказів того , що відповідачі створюють перешкоди їй у користуванні належним будинком та порушують права власника.

На підставі ст. ст. 316 , 383 ЦК України , ст. ст. 116, 156,157 ЖК України , керуючись ст. ст. 15, 30 , 60 - 61, 208, 212- 215 ЦПК України , суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном житловим будинком , шляхом виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області на протязі десяти днів з часу проголошення через Миронівський районний суд.

Суддя підпис ОСОБА_9

З оригіналом згідно.

Суддя Ю. В. Рудик