Справа № 2117/2-938/11 .
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2011 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Чирського Г.М.

при секретарі: Білоус Л.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що з 2002 року проживала разом із відповідачем однією сім»єю без укладання шлюбу по вул. Кірова, 46 в м. Нова Каховка у будинку її батьків. При цьому, вона з відповідачем вели спільне домашнє господарство, заощаджували спільні кошти на придбання у майбутньому власного життя. Позивач працювала вчителем у школі, надаючи у вільний час оплатні послуги з викладання англійської мови, заощадивши таким чином 1000 доларів США. Вклавши з відповідачем у придбання квартири грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, зароблені спільною працею, 24.11.2003 р. вона та відповідач купили двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, при цьому, 2000 доларів США надала позивач, частина з яких в розмірі 1000 доларів США були заощаджені нею в результаті її праці вчителем в школі та репетиторства, 1000 доларів США дали їй на придбання квартири її батьки, а іншу частину грошових коштів на придбання квартири в розмірі 2000 доларів США заощадив відповідач, отримавши кошти від своїх батьків. За спільною домовленістю з відповідачем останній на себе оформив право власності на придбане квартиру, у якій вони стали проживати з часу купівлі. У 2005 році у неї з відповідачем народилася дитина, а 30.09.2006 р. з відповідачем було укладено шлюб. Зважаючи на те, що квартира була придбана нею та відповідачем під час проживання однією сім»єю в результаті спільної праці просила визнати квартиру АДРЕСА_2 об»єктом права спільної сумісної власності її та відповідача, а також розділити зазначене майно, визнавши за нею право власності на ? частку вказаної квартири.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги із зазначених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не з»явився, у своїй письмовій заяві просив справу розглянути у свою відсутність визнавши позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши позивача та її представника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2002 року позивач і відповідач проживали разом однією сім»єю без реєстрації шлюбу у будинку батьків позивача по вул. Кірова, 46 в м. Нова Каховка Херсонської області.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.11.2003 р. відповідач купив двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, зареєструвавши 04.03.2004 р. право приватної власності на вказану квартиру відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

З 2003 року позивач мешкала у вказаній квартирі разом з відповідачем та народженою 29.09.2005 р. дитиною, уклавши шлюб 30.09.2006 року, зареєструвавшись у спірній квартирі 30.11.2006 року.

Вказане підтверджується з акту обстеження місця проживання позивача, довідок № 347 від 10.06.2011 р. № 276 від 27.05.2011 р. КП «Основа», із свідоцтва про народження ОСОБА_8, 29.09.2005 р., батьками якого є позивач та відповідач, із свідоцтва про шлюб між позивачем та відповідачем, паспортом позивача.

Зазначені обставини підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з показів яких крім того встановлено, що їм достовірно відомо про те, що позивач, проживаючи з відповідачем з 2002 року без укладання шлюбу, вела з останнім спільне господарство, заощаджуючи грошові кошти на придбання квартири шляхом роботи у школі вчителем та надання послуг з репетиторства по англійській мові. При цьому позивачем було заощаджено 2000 доларів США, з яких 1000 доларів США дали її батьки, а 1000 доларів США зібрала вона в результаті своєї праці, а іншу частину в розмірі 2000 доларів США на придбання квартири заощадив відповідач, отримавши від своїх батьків.

Стаття 17 чинного на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про власність» встановлювала презумпцію права спільної сумісної власності членів сімї на майно, придбане внаслідок їх спільної праці. При цьому правового значення на чиє з членів сімї імя майно придбавалася та на кого воно оформлене правового значення немає.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 (із змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності зазначено, що розглядаючи позови, пов»язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема: майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім»ї, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім»ї не передбачено інше.

Таким чином, оскільки придбання квартири АДРЕСА_2 стало результатом спільної праці позивача та відповідача за їх спільні кошти та для задоволення потреб сім»ї, якою вони проживали без реєстрації шлюбу, суд вважає позовні вимоги в частині визнання спірної квартири об»єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання позивача при цьому на норми чинних на даний час Сімейного Кодексу України та Цивільного Кодексу України, оскільки правовідносини виникли ще до введення в дію вказаних законодавчих актів, встановивши спірні правовідносини виходячи з чинного на той час Закону України «Про власність».

Що стосується вимог про розділ спірного майна та визнання за позивачем права власності на ? частку квартири, суд вважає ці вимоги необґрунтованими, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності або воно може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст. 370 та ч.1 ст. 372 ЦК України. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України відповідно до якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Крім того, статтею 372 ЦК України встановлено, що договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки, позивачем не представлено доказів того, що її частка у квартирі АДРЕСА_2 може бути виділена їй в натурі, виходячи з положень ст. 183 ЦК України, а також того, що у даному випадку між сторонами існує спір про поділ нерухомого майна, що позбавляє їх можливості укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_4 об»єктом права спільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії рішення. Рішення набуває чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 17.10.2011 року.

Суддя Г.М.Чирський