Великомихайлівський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі : головуючого судді Пономаренко В.Д., при секретарі Павловської І.І. за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3, про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що 18 червня 2009 року біля 08:00 годин в с. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської області, ОСОБА_3, відповідач по справі, яка на той період займала посаду голови Цебриківської селищної ради, без будь яких на то підстав оприлюднила про те, що базар в с. Цебрикове належить ОСОБА_4 JI.B., в той час коли власником ринку, являлася позивач по справі ОСОБА_2. Після того як ОСОБА_2 зробила зауваження ОСОБА_3, остання стала її ображати в присутності свідків. Після чого заявниця звернулася з заявою до міліції по даному факту однак було відмовлено в порушенні кримінальної справи та рекомендували звернутися до суду. Позивач вважає, що в результаті незаконних дій з боку відповідача була підірвана її ділова репутація, авторитет, крім того позивач та члени її сімї перенесли психологічну травму.

Будучи допитаною в судовому засіданні, позивач .підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що ОСОБА_3 обзивала її неврівноваженою людиною, яка не має права надавати послуги на базарі, що призвело до того, що деякі підприємці ухиляються від оплати, за надані позивачем послуги. В результаті вказаних обставин та дій відповідача, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що будь-яких, образ у вказаний день на базарі в адресу ОСОБА_2 не виказувала. Підприємство де позивач була директором, раніше являлася власником базару, але в чинний час власником являється ПП «ОСОБА_4 JI.B.». ОСОБА_3 не мала бажання та намірів ображати позивача, що можуть підтвердити свідки та продавці ринку. Причиною конфлікту з боку ОСОБА_2, послужили проблеми виробничого' характеру та матеріальні збитки з боку ОСОБА_2. ОСОБА_4 JI.B.позовних вимог, а конфлікт є предметом багатьох судових справ, стала власником м'ясо-молочного корпуса на базарі на законних підставах на конкурсної основі з чим не згідна позивач, що призвело до конфлікту. Підстав для задоволення позовних вимог позивача не вбачає, так як конфлікт виник тільки на підставах виробничих питань, а не з будь-яких інших причин. Вважає позивача конфліктною особою, яка погрожувала «затаскать» всіх, в тому числі і відповідача, по судам, посилаючись на підтримку суду та прокуратури району.

Свідок ОСОБА_4 JI.B., пояснила суду, що базар, в частості м'ясо-молочного корпусу, остання придбала на аукціоні. 18.06.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 конфлікту не виникало. ОСОБА_4 JI.B. були переданні на законних підставах у власність лотки, огорожу та м'ясо- молочний корпус, однак користуватися майном вона не в змозі по причинні перешкод з боку ОСОБА_2. Прибувши на базар ОСОБА_3 та депутати, намагалися врегулювати ситуацію, так як ОСОБА_2 стверджувала, що базар належить їй. Позивач та відповідач один одного не ображали, але говорили на підвищених тонах. Свідок вважає, що причиною конфлікту послужило те, що ОСОБА_4 придбала ринок.

Свідок ОСОБА_5, пояснила суду, що конфлікту між позивачем та відповідачем не було, ОСОБА_3 вимагала від всіх продавців на базарі оплати за оренду землі.

Свідок ОСОБА_6, пояснив суду, що являється з 2009 року, депутатом Цебриківської селищної ради. У вказаний період власником базару було підприємство, яке очолювала позивач, однак ОСОБА_4 JI.B. на законних підставах придбала базар. ОСОБА_2 не хотіла поступатися базаром, що явилося причиною конфлікту. ОСОБА_3 зібрала депутатів, для врегулювання ситуації на базарі та передачі базару ОСОБА_4 JI.B. для нормальної діяльності базару. Будь-якого конфлікту між позивачем та відповідачем не було, останні один одного не ображали. Передача м'ясо-молочного корпуса від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 JI.B. пройшла в нормальній обстановці.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, суду про те, що вона працює контролером на Цебриківському базарі з 1997 року по теперішній час. ОСОБА_3 постійно заважала працювати базару також чинний голова селищної ради також заважає нормально працювати базару. ОСОБА_3 образила ОСОБА_2 та закликала продавців не сплачувати збір на базарі. ОСОБА_2. ОСОБА_3 говорила, що ОСОБА_2 «нахабна» та «хвора жінка».

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року та ППВС України № 1 від 27.02.2009 року) відповідно до ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайново'О шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. -56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода за наявності необхідних підстав може бути відшкодована на підставі ст. 440-1 ЦК чи іншого законодавства.

Суд вважає, що підставою для відмови в заявлених позовних вимогах ОСОБА_2 є те, що причиною конфлікту між останньою та ОСОБА_3 стали суто виробничі питання, повязані посадовими повноваженнями як ОСОБА_3 - голови Цебриківської селищної ради, так і ОСОБА_2, яка як вважає суд, власними інтересами повязаних з отриманням прибутку (платежів за послуги базару), від продавців на базарі.

Суд вважає, що позивач не довела суду достатніх доводів, які можуть послужити підставами для задоволення позовних вимог, а конфлікт є предметом багатьох судових справ які розглядаються судами різних інстанцій.

Керуючись ст.ст. ё10,11.209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

Вирішив.

В позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2, стягнути в дохід держави 51 грн державного мита та 120грн витрат на ІТЗ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд Одеської області.

Суддя В.Д.Пономаренко.