АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: про стягнення аліментів Суддя-доповідач - ОСОБА_1
13 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
Головуючого - судді Солодкова А.А.,
суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі - Левшиній І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментам, пені та додаткових витрат,-
У березні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти в сумі 23 010, 52 грн., неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 183 873, 85 грн., та витрати на юридичну допомогу у розмірі 4000 грн. Обґрунтовуючи позов посилалась на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 07 березня 1998 року по 10 листопада 2002 року. Від шлюбу народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2000 року відповідача зобов'язано виплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, проте аліменти вона отримала тільки по 31 грудня 2001 року. Відповідно до довідки державного виконавця, сума заборгованості за період з 01.01.2004 року по листопад 2009 року складає 23 010. 52 грн. На теперішній час ОСОБА_6 є дитиною - інвалідом, у зв'язку з захворюванням на цукровий діабет 1-го типу, що тягне за собою додаткові витрати, пов'язані з постійною потребою у лікарських препаратах. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, стягувати з нього суму, щомісяця починаючи з лютого 2010 року по 980, 57 грн. Сума додаткових вимог на лікування за період з січня 2007 року по лютий 2010 року складатиме 36 281,09 грн. (980.578*37 міс.) ОСОБА_3 - два рази на рік дитина потребує стаціонарного обстеження та лікування з витратами на суму 1124, 32 грн.
Представник відповідача позов визнала частково, зазначила, що відповідач не працює, мешкає на орендованій квартирі. Заборгованість визнає тільки за останні три роки, та з 2010 року почав платити аліменти по 700 грн. щомісяця, із яких 400 грн. йдуть в сплату аліментів, а 300 грн. в розрахунок заборгованості по аліментам.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 червня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам за період з 01.01.2004 року по 01.11.2009 р. у розмірі 23 010, 52 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати за період з 01.01.2007 р. до 01.02.2010 р. на лікування дитини у розмірі 15 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати з 01.03.2009 року на лікування дитини у розмірі щомісяця по 400 грн. з 01.02.2010 р. і до зміни стану здоров'я дитини.

В решті позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення, стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини з 01.01.2007 року по 01.02.2010 року в сумі 37405,41 грн. одноразово протягом одного року; стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини до досягнення повноліття в розмірі 980,57 грн. на місяць з урахуванням інфляції; стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів 23010,52 грн. одноразово протягом одного року та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 183873.85 грн. у рівних долях протягом п'яти років.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, шо апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ч. 1 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2000 року з відповідача на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку кожного місяця.

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7 від 10.11.2009 року №18/9/03-22/26120 заборгованість ОСОБА_5 по аліментам за період з 01.01.2004 року по 01.10.2009 року складає 23010,52 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. З ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1,2 ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В п.22 Постанови Пленуму Верховного суду №3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення уплати аліментів, оскільки відповідач не мав постійного місця роботи та регулярного доходу. Таким чином, заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, з урахуванням матеріального становища платника аліментів, наявності заборгованості по аліментам та інших обставин, що мають істотне значення.

Судова колегія не може прийняти до уваги посилання позивачки щодо не визначення судом засобу стягнення заборгованості, оскільки стягнення провадиться державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, повно з'ясував та підтвердив наявними в справі доказами всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Фрунзенеького районного суду м. Харкова від 20 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: