Справа №2-444/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2011 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді: Надєр Л. М.

при секретарі Калін О. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення із житлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, однак спільне життя не склалось і 08 липня 1987 року рішенням народного суду Ананьївського району їх з відповідачем шлюб було розірвано, а також їй у власність було виділено квартиру по вул. Ватутіна, 37-а, в м. Ананьєві.

Позивач зазначає, що коли ОСОБА_2 повернувся з місць позбавлення волі, вона думала, що його поведінка зміниться на краще, тому дозволила йому проживати в її квартирі і зареєструвала його у належному їй житлі. Згодом їх відносини знов погіршились, а за останні три роки вкрай загострились, відповідач створив умови, в яких спільне проживання з ним в одному житловому приміщенні стало неможливе, він зловживає спиртними напоями, приводить до будинку своїх нетверезих друзів, влаштовує сварки, принижує її та членів її родини, постійно демонструє свою зневагу до неї. Вона неодноразово зверталась до Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області зі скаргами на дії ОСОБА_2, що може підтвердити дільничний інспектор Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3. Також позивач вказує, що вона неодноразово зверталась з проханням до чоловіка про його добровільне виселення, однак на її прохання він не реагує.

Враховуючи те, що подальше спільне проживання з відповідачем по справі не можливе, оскільки вона хворіє і така його протиправна поведінка негативно впливає на стан її здоров?я, тому ОСОБА_1 звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні при розгляді справи позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить суд примусово виселити відповідача з належного їй житлового приміщення, розташованого по вул. Ватутіна, 37-а, в м.Ананьїв, Одеської області, без надання йому іншого житла.

Відповідач по справі позов визнав повністю, пояснив, що дійсно квартира по вул. Ватутіна, 37-а, в м. Ананьєві, за рішенням суду була надана у власність його колишній дружині ОСОБА_1. Вони з ОСОБА_1С на даний час проживають разом в даному житлі, однак стосунки між ними вкрай погіршились, не заперечує проти пояснень колишньої дружини щодо умов їх спільного проживання в даний час, тому не заперечує проти його примусового виселення з даного житла.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Свідок, дільничний Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснив та підтвердив той факт, що позивач неодноразово зверталася з відповідними заявами до Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо протиправних дій її колишнього чоловіка ОСОБА_2. ОСОБА_2 раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, насилля в сім'ї, перебував під адміністративним наглядом, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, благоустроєм домоволодіння не займається, проживає з колишньою дружиною та дітьми, влаштовує сварки з ними, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності протягом останніх років, про що він надав відповідні матеріали суду. Він неодноразово проводив бесіди з ОСОБА_2, попереджав його про можливе виселення з будинку, однак той відповідних висновків певне не зробив.

Свідок ОСОБА_4 донька позивача та відповідача, пояснила, що з обома батьками в нормальних стосунках, однак протягом останніх років батько створив неможливі умови для спільного проживання з ним, постійно зловживає спиртними напоями, свариться з матір'ю та її братом, погрожує їм фізичною розправою, виганяє з дому.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, оскільки дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Судом також встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорту, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Ананьїв Одеської області, зареєстрована та мешкає по вул. Ватутіна, 37-а в м. Ананьїв, Одеської області (а.с.5).

Встановлено також, що згідно рішення народного суду Ананьївського району від 08 липня 1987 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 08 серпня 1981 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області розірвано; квартиру по вул. Ватутіна, 37, в м.Ананьїв, Одеської області розділено між сторонами на дві рівні частини, надавши ОСОБА_1 повністю квартиру та стягнувши з неї на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію (а.с.7-9), рішення суду зареєстроване в Ананьївському РБТІ 28 липня 1987 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 15 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.10), шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №33 від 15 червня 1990 року.

Відповідно будинкової книги для прописки громадян, окрім ОСОБА_1 в квартирі за адресою м. Ананьїв по вул. Ватутіна, 37-а, Одеської області, зареєстрований окрім інших ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2004 року (а.с.11-14), що також підтверджується довідкою, наданою 03 листопада 2011 року начальником СГІРФО Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеської області (а.с.18).

Також суду надано інформацію Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області про те, що дійсно ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності протягом 2004-2011 років за ст.ст. 173, 173-2 ч.1, 178, 183, 185, 187 КпАП України. (а.с.15-16,23,32).

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст.157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, встановлено, що позивач є власницею квартири по вулиці Ватутіна №37-а, в м. Ананьєві Одеської області, перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, однак їх шлюб за рішенням суду від 08 липня 1987 року було розірвано. У 2004 році ОСОБА_2 повернувся з місць позбавлення волі і знов почав проживати з колишньою дружиною позивачем по справі однією сім'єю, вона надала йому своє житлове приміщення і зареєструвала його за цією адресою. Протягом останніх років відносини між сторонами вкрай загострились, відповідачем були створені умови, які зробили неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, що не заперечив і сам відповідач, а також підтверджується поясненнями свідків, його неодноразово було попереджено, зокрема дільничним інспектором міліції, про можливе його виселення в разі продовження ним такої поведінки, однак він відповідних висновків не зробив, оскільки не дотримується правил співжиття, порушує права позивача, як власника житла. А тому належно оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову і примусового виселення відповідача з вказаного житлового приміщення, без надання йому іншого житла.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що згідно ст.88 ЦПК України вони повинні бути покладені на відповідача, оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові в витрати.

Керуючись ст.ст. 116, 150, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Виселити громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири за адресою вул. Ватутіна, №37-а, м. Ананьїв, Одеської області, з його майном та домашніми тваринами, належної на праві приватної власності ОСОБА_1, без надання йому іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати: на оплату державного мита в розмірі 8 гривень 50 копійок, витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 гривень та за надання їй юридичної допомоги в розмірі 500 гривень, понесених нею при зверненні до суду, а всього стягнути 545 гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5

Рішення суду набуває законної сили „___ ____________ 20__ року.