Справа № 2-314/11

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вугледар 09 червня 2011 року

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючої - судді Биліни Т.І., при секретарі Соколовій Л.М., за участю представника відповідача Фумжи О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вугледарі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3»ДП «Донецької вугільної енергетичної компанії» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, в наслідок пошкодження здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював на підприємствах вугільної промисловості, зокрема з 1999 року до 2007 року в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3». При виконанні трудових обов`язків, згідно акту розслідування професійного захворювання від 20.03.2007 року, отримав професійне захворювання: «хронічна вертеброгенна попереко - крижева радікулопатія». Рішенням Медико-соціальної експертної комісії від 03 квітня 2007 року позивачу встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково. Згідно акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1 №66 від 18.08.1999 року позивач працюючи у ВП «Шахта «Південнодонбаська №3», 17.09.1999 року отримав виробничу травму голови. Висновком МСЕК м.Донецька від 20.05.2008 року йому було вперше встановлено 20% стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого трудового каліцтва. З наведених причин позивач просить суд стягнути з ДП «Донецька вугільна енергетична компанія`в особі ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 3» в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої виробничою травмою від 17.08.1999 року у сумі 20 000 грн. та в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої стійкою втратою працездатності внаслідок професійного захворювання в сумі 40 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до судового засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська №3»в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, з тих підстав, що позивач добровільно працював на підприємстві в шкідливих умовах праці та повинен був знати про вірогідність ушкодження здоров`я.

Дослідивши матеріали справи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно акту розслідування нещасного випадку на виробництві №66 від 18.08.1999 р. вбачається, що ОСОБА_1 17.08.1999р ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи в ІІ зміну, отримав травму голови.

(а.с.10-11)

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.03.2007 року, позивач працюючи на підприємстві шахта «Південнодонбаська № 3»отримав професійне захворювання: «хронічна вертеброгенна попереко - крижева радікулопатія».

(а.с.9)

Висновком МСЕК м. Донецька від 03 квітня 2007 року позивачу встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності, та визначено ІІІ групу інвалідності безстроково

(а.с.12)

У відповідності до ст. 173 КЗпП України шкода заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так як правовідносини між позивачем та відповідачем виникли в 1998 році на них розповсюджується дія ЦК України в редакції (1963 р).

У відповідності до положень ст.83 ЦК України (1963 р) позовна давність не розповсюджується на вимоги, які походять з порушення особистих немайнових прав.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду N 6 від 27.03.92 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкоду, заподіяну працівникові під час роботи (в тому числі сезонному, тимчасовому працівникові, членові кооперативу, об`єднання кооперативів, колективного сільськогосподарського підприємства, селянського (фермерського) господарства, а також особі, залученій до праці на підприємстві, в установі, організації, або тій, яка працювала за трудовим договором із фізичною особою), відшкодовують організація або громадянин, з якими потерпілий перебував у трудових відносинах.

У відповідності до п.1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків»(надалі Правил), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472, власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини, а умови праці не є причиною моральної шкоди.

Згідно п.11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

З огляду на зазначене вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди ДП «Енергетична вугільна компанія`в особі ВП «Шахта «Південнодонбаська №3»по травмі, яка була отримана позивачем в 1999 році і по якому первинно висновком МСЕК м. Донецька від 20 травня 2008 року встановлено 20% стійкої втрати працездатності, суд вважає обґрунтованими.

Що стосується професійного захворювання, яке було встановлено позивачу 20.03.2010 року, то у відповідності до ч.3 ст.34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ( в редакції до 2007 року), моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів заробітної плати, встановленої на день виплати.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності № 717 від 23.02.2007 року дія положень закону, які передбачали обов`язок Фонду ССНВНВ відшкодовувати моральну шкоду потерпілім на виробництві - скасовано.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року встановлено, що скасоване право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

З огляду на зазначене вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди ДП «Енергетична вугільна компанія`в особі ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» по професійному захворюванню, яке було визначене позивачу в 2007 році і по якому первинно висновком МСЕК м. Донецька від 03 квітня 2007 року встановлено 40 % стійкої втрати працездатності, суд вважає обґрунтованими.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження здоров`я, викликаного професійним захворюванням позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Позивач внаслідок стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров`я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я, ступінь втрати ним професійної працездатності, дотримуючись принципів домірності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9000 гривень.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 60000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та законодавству чинному на момент виникнення правовідносин.

Прийняти до уваги заперечення представника відповідача суд не має можливості, так як відповідач не довів суду, що моральна шкода не є наслідком роботи в умовах підвищеної небезпеки.

Згідно ст.81 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 825 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів`з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 15 грн.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито суд вважає за необхідне стягнути з ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3» судовий збір в сумі 8,50 грн.

На підставі викладеного у відповідності до Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993р. № 472, керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія`в особі ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3»на користь ОСОБА_1 одноразово 9 000(дев`ять тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров`я в наслідок виробничої травми та професійного захворювання.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія`в особі ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3» на користь держави, державне мито у розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія`в особі ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3»витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 15 (п`ятнадцять) гривень.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату з цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Т.І. Биліна