Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого-судді: Степаненко О.М.

при секретарі: Антоновій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та реальний розподіл спадкового майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання співвласності на будинок та права власності на господарчі споруди, виділення частки у спадковому майні та припинення права власності на неї шляхом сплати грошової компенсації за її вартість, суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та реальний розподіл спадкового майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.10.2008 року померла її мати ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами в м.Черкаси по провул. Пацаєва, 32. Заповіту мати не склала, у строк встановлений законом діти померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. За наявності двох спадкоємців першої черги за законом, у відповідності до ст. 1267 ЦК України ОСОБА_1 бажає оформити спадкові права на 1/2 частину спадщини - 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провул. Пацаєва, 32 в м.Черкаси. Нотаріусом Другої черкаської нотаріальної контори позивачці було розяснено про необхідність подання правовстановлюючих документів на спадкове майно, яких в останньої не було. Відповідач ОСОБА_2 заволодівши документами, а саме технічним паспортом на домоволодіння, свідоцтвом про право на спадщину на імя ОСОБА_3 та домовою книгою, необхідними для оформлення спадкових прав, відмовився їх надати, оскільки вважає, що до моменту смерті спадкодавці він та його сімя проживали в будинку, проводили там ремонтні та опоряджувальні роботи, а тому його частка в спадковому майні має бути збільшена. Після звернення ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про те, що він не згоден з поділом спадкового майна між спадкоємцями в рівних частинах, та відсутності в ОСОБА_1 документів що підтверджують право власності померлої на майно, державним нотаріусом Другої черкаської нотаріальної контори ОСОБА_4 була винесена постанова про відкладення нотаріальної дії та відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. За неможливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі позивач вимушена звернутись до суду з позовом, просить визнати за нею та відповідачем ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої 17.10.2008 року, за кожним відповідно - 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд та провести реальний розподіл домоволодіння між спадкоємцями в рівних частинах.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 Т,І. про визнання співвласності на будинок та господарчі споруди разом із покійною матірю ОСОБА_3, виділення частки у спадковому майні та припинення права власності на неї шляхом сплати грошової компенсації за її вартість, мотивуючи вимоги тим, що на протязі тридцяти двох років з 1978 року разом з дружиною, дітьми та онуками проживає у будинку батьків за адресою м.Черкаси, провулок Пацаєва, 32 , іншого житла не мають. Батько помер ще у 1972 році і мати наполягала на його вселенні в будинок, тому що садиба потребувала господаря, що постійно дбав би про оселю. Протягом тридцяти двох років він вкладав енергію і кошти у господу і відповідно став співвласником нерухомого майна разом з матір»ю, перебудував і добудував будинок, міняв електричну проводку, проводив газифікацію будинку і водопостачання, ремонтував стелю, лаштував підвісні стелі, лагодив стіни, кожні три роки міняв шпалери, замінив столярку, ремонтував і фарбував підлогу і інше оздоблення, зробив прибудову до будинку, побудував гараж, сарай, огорожу для присадибної ділянки і відповідно став власником вищезазначеного. Його сестра ОСОБА_1 з 1991 року разом з чоловіком переселилась з батьківського будинку до гуртожитку, а в подальшому в квартиру АДРЕСА_1, жила інтересами своєї сімї, матеріальних та фізичних внесків в його та материне господарство після переселення не вкладала. Мати в 2008 році раптово померла від інсульту і заповіту не встигла зробити, похорон з сестрою робили за спільні кошти. Два роки питання спадщини не дискутувалось а тепер сестра претендує на виділення для неї у власність половини його і материного домоволодіння. Спільне володіння та користування житловим приміщеннями з відповідачкою вважає неможливим, вважає за доцільне припинити її право на частку у спірному будинку з виплатою компенсації, а тому просить визнати його з покійною матір»ю ОСОБА_3 співвласником будинку № 32 по провул. Пацаєва в м.Черкаси, визнати його співвласником частини прибудови до будинку, гаража і сараю, припинити право власності відповідачки ОСОБА_1 на частку спадкового майна за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, призначити експертизу про визначення розміру грошової компенсації 1/4 частки у спільній власності спадкового майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 надала письмову заяву про залишення вимоги щодо реального розподілу домоволодіння між спадкоємцями без розгляду, решта позовних вимог підтримала, зустрічні позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що 1967 році бабуся позивачки та відповідача ОСОБА_6 на підставі рішення міськвиконкому Черкаської ради народних депутатів від 28.09.1967 р. отримала земельну ділянку площею 512 кв.м. під забудову по провул. Пацаєва, 32 в м.Черкаси. Саме з 1967 по 1971 роки спільними зусиллями бабусі та батьків І був збудований спірний будинок. На час закінчення будівництва позивачці було 16 років а її брату 14 років, і їх вклад в будівництво будинку та надвірних споруд відповідав віку та фізичним можливостям. Після смерті ОСОБА_6 в 1986 році власником домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого держнотконторою 15.07.1987 року, стала ОСОБА_3. ОСОБА_1 визнає, що її брат з дружиною та дітьми дійсно протягом ЗО років мешкав в батьковому будинку, але ремонтування стелі, заміна шпалерів, дверей і вікон, ремонтування і фарбування підлоги, ремонтування даху, і інші складові поточного ремонту, це є не інакше як утримання будинку в належному стані, що є обовязком члена сімї власника будинку, передбаченого ст. 156 ЖК України. Такі самі обовязки вона з чоловіком мала до 1991 року. Крім того, представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 має у власності 1/4 частину двокімнатної квартири № 46 по вул. Орджонікіздзе, в м.Черкаси, в якій ще мешкають її чоловік, дві доньки, зяті та два онуки, іншого житла не має, примусове припинення права власності в спадщині завдасть істотної шкоди її інтересам, на виплату компенсації за 1/4 частину батькового домоволодіння згоди не дає.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 зустрічні позовні вимоги підтримали, первісні позовні вимоги не визнали, в судовому засіданні підтримали клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи на предмет визначення ринкової вартості домоволодіння № 32 по провул. Пацаєва, в м.Черкаси, визначення вартості виконаних робіт при проведенні ремонту у будинку і даху, визначенні вартості виконаних робіт при проведенні капітального ремонту господарських споруд (старого сараю та гаража), вартості виконаних робіт при проведенні газопроводу та водопроводу, можливості розподілу житлового будинку з надвірними спорудами в частках 1/4 та 3/4, визначення розміру грошової компенсації 1/4 частки у спільній власності спадкового майна. В подальшому подали заяву про залишення без розгляду вимоги про визнання права власності на самочинно збудовані господарчі споруди.

Представник третьої особи - Другої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 в судовому засіданні надав пояснення, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заведена спадкова справа. В разі відсутності спору між спадкоємцями спадкове майно ділиться в рівних частинах, також спадкоємці за згодою можуть змінити розмір частки у спадщині, але оскільки ОСОБА_2 подав заяву про незгоду з розподілом спадкового майна в частках 1/2 - 1/2, а інший спадкоємець ОСОБА_1 не може надати документів, що підтверджують право власності померлої на домоволодіння, видача нотаріусом свідоцтва на спадщину за законом не вбачається за можливе.

Суд, заслухавши доводи та пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги по первісному позову підлягають до повного задоволення, позовні вимоги по зустрічному позову до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 23-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 03.12.2010 державним нотаріусом Другої черкаської нотаріальної контори ОСОБА_4 була винесена постанова про відкладення нотаріальної дії, та відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3, тому спір підставно підлягає судовому розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2008 року померла ОСОБА_3 /свідоцтво про смерть від 28.10.2008 року, видане ВРАЦС по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №2828/, яка була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами розташованому в м.Черкаси по провул. Пацаєва, 32. Даний будинок належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого держнотконторою 15.07.1987 року після смерті ОСОБА_6, померлої 25.10.1986 року. Земельна ділянка під забудову площею 512 кв.м. була виділена ОСОБА_6 на підставі рішення міськвиконкому Черкаської ради народних депутатів від 28.09.1967 р. Рік побудови житлового будинку та надвірних споруд - 1971. Згідно довідки-характеристики датованої 1987 роком - житлова площа будинку по провул. Пацаєва, 32 складає 50,5 кв.м., загальна площа будинку складає 85,3 кв.м., надвірні споруди - літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Д», вбиральня «Г», огородження, скважина. За даними технічного паспорту від 13.05.2009 року та витягу на відчуження - житлова площа будинку по провулку Пацаєва, 32 складає 50,5 кв.м., загальна площа будинку складає 85,3 кв.м надвірні споруди - літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Д», вбиральня «Г», огородження, скважина, існують самовільно збудовані надвірні споруди - сараї «З» сарай «Е», рік побудови - 1983, прибудова «Ж» рік побудови - 1992.

Оскільки за даними технічних паспортів наданих ОСОБА_2 перебудов, перепланувань, реконструкцій житлового будинку з моменту завершення його будівництва не проведено, суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 викладені в зустрічному позові і поясненнях, наданих в судовому засіданні, про начебто проведені ним добудови і перебудови домоволодіння.

Крім того, дослідженням вищевказаного технічного паспорту встановлена, як вказано вище, наявність самочинних будівництв, зокрема, літ. «3,Е» - сарай, літ, «ж» - прибудова до літньої кухні. Вказані будівлі не можуть бути обєктами спадщини, так як не оформлені у відповідності із діючим законодавством. За таких обставин, суд також оцінює критично показання свідків ОСОБА_8, яка пояснила що в 1995 році допомогала ОСОБА_2 виписувати цеглу, оскільки працювала на цегляному заводі; ОСОБА_9, яка пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2, в 1977 році будинок був газифікований, в 2004 році п»ять сімей з їхнього провулку проводили водопостачання, робили проект, купляли труби, ОСОБА_2 перебудував гараж, сарай, робив перекриття даху, нові поли, постійно робив поточний ремонт будинку; ОСОБА_10, яка пояснила, що ОСОБА_2 робив всю чоловічу роботу в домоволодінні, - так як вказані показання не можуть підтвердити особистий вклад відповідача ОСОБА_2 у збільшення вартості спадкового майна, а лише підтверджують його участь в утриманні будинку в належному стані та будівництві ним самочинних будівель.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. В судовому засіданні ОСОБА_2 будь-яких належних та допустимих доказів, підтверджуючих його право на претендування на співвласництво у майні покійної матері ОСОБА_3 та переважне його право у отриманні більшої частки спадщини - суду не надано.

Згідно ст. 365 ЦК України примусове припинення права власності за рішенням суду і компенсація можливі лише у випадку, коли частка є незначною, і не може бути виділеною в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і його сімї. Згоди на отримання компенсації за спадщину ОСОБА_1 не дала, тому вимогла ОСОБА_2 про припинення права власності на частку спадкового майна та виплату компенсації задоволенню не підлягає (частина 2 ст. 364 ЦК України).

Протягом шести місяців діти померлої, сторони по первісному та зустрічному позовах, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 365, 1261, 1267 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3,10, 11, 12, 33, 60, 61, 79, 86, 88,146, 209,212, 213, 215, 223 ЦПК України,

суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та розподіл майна - задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в м. Черкаси, провул. Пацаєва, 32 після смерті ОСОБА_3, померлої 17.10.2008 року.

Визнати право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в м. Черкаси, провул. Пацаєва, 32 після смерті ОСОБА_3, померлої 17.10.2008 року.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання співвласності на будинок та господарчі споруди, виділення частки у спадковому майні та припинення права власності шляхом грошової компенсації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення

Головуючий О.М. Степаненко