Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2011 Справа №2-7094/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Тихої І.М.,

при секретарі Матрифайло І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідачки на його користь боргу за договором позики від 10.07.2009 року. Заявлені вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 позичила в нього кошти у сумі 2400 грн. з зобов'язанням повернути їх в строк до 20.07.2009 року, проте, коштів не повернула, а тому просить суд стягнути з неї суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 402,28 грн. та 151,10 грн. - три відсотки річних від простроченої суми за період з 21.07.2009 року по 25.08.2011 року.

Представник позивача подала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, у якій позов підтримала повністю та з мотивів, викладених у ньому, просить його задовольнити.

Відповідачка до суду не зявилась, хоча була повідомлена про час та місце розгляду у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальником або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з вимогами ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

10.07.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей, за яким позикодавець надав позичальниці кошти в розмірі 2400 грн. , а остання взяла на себе зобовязання повернути кошти до 20.07.2009 року, що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів в власноручним підписом відповідачки.

Проте, відповідачка в порушення умов договору позичених коштів не повернула.

Статтею 526 частиною 1 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Договір є обовязковим до виконання ( ст.629 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_2 заборгувала ОСОБА_1 2802,28 грн. основного боргу за договором позики з врахування індексу інфляції, 151,10 грн. - три відсотків річних за користування позикою за період з 21.07.2009 року по 1.08.2011 року.

Отже, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2802,28 грн. основного боргу за договором позики з врахування індексу інфляції, 151,10 грн. - три відсотків річних за користування позикою за період з 21.07.2009 року по 1.08.2011 року, а також 171 грн. в повернення сплачених судових витрат.

Керуючись ст.ст.10, 60, 213, 215,224,226 ЦПК України, ст.ст. 526 ч.1,612 ч.1, 629, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики, з яких: 2802,28 грн. основного боргу за договором позики з врахування індексу інфляції, 151,10 грн. - три відсотків річних за користування позикою за період з 21.07.2009 року по 1.08.2011 року, а також 171 грн. в повернення сплачених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою на протязі десяти днів від отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_3