Справа № 2-1054/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Підкурганного В.В.

при секретарі Грищенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення конкретного порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з вимогою визначити конкретний порядок користування квартирою № 7 по вул. Садовій 1 у с. Гаврилівка Вишгородського району та виділити позивачці у користування кімнати по плану 6 - пл. 8,3 кв.м., 5-пл. 12.8 кв.м., відповідачу - кімнату 4 - пл.. 17.7 кв.м., а кухню пл. 8.9, ванну кімнату пл. 2.6 кв.м., вбиральню пл. 1 кв.м., коридор пл. 10.7 кв.м., вбудовану шафу 0.7 кв.м. залишити у спільному користуванні. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що після розірвання шлюбу між сторонами, рішенням суду за позивачкою та відповідачем було визнано право власності по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1. Між ними вже встановився порядок користування квартирою, однак з виниклих неприязних стосунків, позивачка просить юридично закріпити порядок користування квартирою.

Позивачка надала суду заяву у якій позов підтримала та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає позов безпідставним та не обґрунтованим.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду №6/2-3085/09 від 11.11.2009 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано право власності по 1/2частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1.

Частиною 2 статті 358 ЦК України, врегульовано, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном що є їхньою спільною частковою власністю.

В своїх доводах позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем фактично склався порядок користування кімнатами квартир, однак на даний час між сторонами склалися неприязні стосунки та виникають спірні питання з приводу користування квартирою.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом було надано сторонам можливість довести ті обставини, на які вони посилаються при вирішенні справи по суті та у сприянні постановлению законного рішення.

Частиною 1 статті 58 регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачкою не надано доказів того, що нею використано право на договір між співвласниками про порядок користування спільним сумісним майном, та також не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні її майном, а тому з огляду на дані суду докази, та чинні норми законодавства, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15,30,57,58,60,62,69,169,75,202,ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення конкретного порядку користування квартирою - відмовити.

Рішення протягом 10 днів може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання Апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя