Справа № 2-316/11
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 серпня 2011 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Горовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, державного ОСОБА_3 на право приватної власності на земельну ділянку, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, державного ОСОБА_3 на право приватної власності на земельну ділянку, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, просить суд:

1. Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВВ № 519948, виданий 06 серпня 1999 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_4 і зареєстрованого у реєстрі за № 3-2477, згідно якого ОСОБА_4 успадкував житловий будинок з надвірними спорудами під номером 16 по вул. Садова в селі Курортне Білгород-Дністровського району Одеської області.

2. Визнати недійсним ОСОБА_3 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, виданий на ім'я ОСОБА_4 23 січня 2008 року, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Садова, 16, села Курортне, Білгород-Дністровського району Одеській області.

3. Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого батька, ОСОБА_5 і визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку по вул. Садова, 16, села Курортне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні з позовом не згодна, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні з позовом не згоден, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Представник Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судовому засіданні не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причина неявки суду не відома.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, вислухавши сторони, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 05 липня 1981 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 188255, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області, актовий запис № 26.

30 грудня 1994 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 188339, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області.

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а ОСОБА_4 є їх сином та відповідно рідним братом ОСОБА_1. Відповідач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 та відповідно племінницею позивача ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_5, померлого 30 грудня 1994 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вул. Садова, 16 в с. Курортне Білгород-Дністровського району Одеської області, який належав йому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01.11.1993 року, виданого виконкомом Приморської сільської Ради народних депутатів Одеської області.

06 серпня 1999 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВВ № 519948, реєстраційний номер 3-2477, на житловий будинок по вул. Садова,16,села Курортне, Білгород-Дністровського району Одеській області, зареєстрованого КП Білгород-Дністровське БТІ21 серпня 1999 року в книзі № 1, номер запису 87, в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 24871034.

23 січня 2008 року ОСОБА_4 отримав ОСОБА_3 Серії ЯЕ № 676700 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Садова,16 в с. Курортне, Білгород-Дністровського району Одеській області.

24 лютого 2009 року було укладено договір дарування серії ВМВ № 214693 частини житлового будинку, відповідно до якої ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_7 прийняла в дар 30/100 (тридцять сотих) частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Курортне, по вул. Садовій, під номером 16 (шістнадцятим), Білгород-Дністровського району, Одеської області, договір посвідчено ОСОБА_8 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу, Одеської області.

12 червня 2009 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 186422, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області, актовий запис за № 349.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року, встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, оскільки спадщина була прийнята ОСОБА_4 до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, а саме 06 серпня 1999 року, то в даному випадку підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном;

2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Визначені в цій статті дії повинні бути виконані впродовж шести місяців з дня відкриття спадини.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року, вважається таким, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не виконав жодних дій, які свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, крім того, вона фактично не вступила в управління чи володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала та проживає в республіці ОСОБА_9 та є громадянкою ОСОБА_9.

Таким чином, в силу ч. 2 ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року ОСОБА_1 є такою, що відмовилась від спадщини.

У судовому засіданні позивач вказує, що вона не отримала спадщину, оскільки між нею та її померлим братом існувала домовленість, що він подарує їй 1/2 частину спадкового будинку, однак суд не бере до уваги дане твердження позивача, оскільки наявність будь-яких домовленостей з братом не позбавляла її права звернутись в установленому законом порядку до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, це було її правом, однак вона сама ним не скористалась.

Крім того, позивач вказує, що її брат при отриманні свідоцтва про право на спадщину 06 серпня 1999 року не вказав, що вона також має право на успадкування майна, однак суд також не бере до уваги дане твердження позивача, оскільки на той час, а саме 06 серпня 1999 року, ОСОБА_1 була такою, що відмовилась від спадщини в силу ч. 2 ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року.

При цьому, ОСОБА_4 при отриманні свідоцтва про право на спадщину від 06 серпня 1999 року не був таким, що відмовився від спадщини, а був таким, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, у звязку з тим, що після смерті батьків постійно мешкав у спадковому будинку, робив поточний ремонт, обробляв земельну ділянку, сплачував необхідні платежі і т.д. і тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року він був таким, що фактично прийняв спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 законно отримав свідоцтво про право на спадщину від 06 серпня 1999 року та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 23 січня 2008 року.

Позивач не навела суду обґрунтованих і доведених підстав для визнання недійсними вищевказаних спірних свідоцтва та державного акту.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, державного ОСОБА_3 на право приватної власності на земельну ділянку, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності відмовити.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 1, 15, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, державного ОСОБА_3 на право приватної власності на земельну ділянку, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: