КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа№1512/2-442/11
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Сушко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
про стягнення аліментів на утримання дитини
ОСОБА_2 (громадянка України) звернулася до Київського районного суду міста ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 (громадянина республіки Білорусь), в якій просить стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення повноліття ОСОБА_5, тобто до 12 травня 2019 року.
В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1999 року. Від даного шлюбу 12.05.2001 року у них народився син ОСОБА_4. Син ОСОБА_4 проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні.
У звязку з тим, що матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, позивачка ОСОБА_2 вимушена звернутися до суду із відповідним позовом.
Позивачка в судове засідання зявилася, наполягала на задоволенні позовних вимог.
На виконання судового доручення від 10 вересня 2010 року суд Заводського району м. Мінська 06.01.2011 року вручив копію позову відповідачу та повідомив його про дату час та місце розгляду справи (а.с. 25).
У виклику до суду (а.с. 18) відповідача було попереджено, що у випадку його неявки у судове засідання 21.02.2011 року, суд розгляне справу в наступному судовому засіданні, яке відбудеться 21.03.2011 року.
Приймаючи до уваги, що відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, а тому відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як встановлено судом у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3
09.02.2007 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 09 лютого 2007 року серія 1-ЖД №032291, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 4).
12.05.2001 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 12.06.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану адміністрації Першотравневого району м. Мінська серія І-ВН № 0220876 (а.с. 2).
Судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають окремо, а їх син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
З протоколу судового засідання суду Заводського району м. Мінська від 06.01.2011 року (а.с. 26-27) слідує, що відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_2, відїжджаючи до України відмовилася від дитини ОСОБА_4, та залишила його для постійного проживання разом із батьком.
Відповідач також вказує, що він мешкає один та за його місцем проживання зареєстрований син ОСОБА_4 Відповідач не виплачує аліментів на інших дітей та на користь інших осіб. ОСОБА_3 зазначив, що може надати довідки про його сімейний стан, про заробітню платню, а також копію заяви ОСОБА_2, на яку він посилався, при цьому таких документів суду не надав.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В порушення вимог зазначеної статті відповідач ОСОБА_3 не надав суду доказів того, що ОСОБА_2 відмовилася від дитини ОСОБА_4, та залишила його для постійного проживання разом із батьком та жодним чином не підтвердив інших обставин, на які посилався, заперечуючи проти позову.
При цьому суд зазначає, що з довідки про склад сімї та прописку № 904 від 01.10.2009р. (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 30.09.2009 року зареєстрований та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з матірю ОСОБА_2
В судовому засіданні позивачка пояснила суду, що вона разом із сином ОСОБА_4 у 2004 році переїхала до України на постійне місце проживання. Спочатку вони мешкали у м. Білгород-Дністровський Одеської області, а у 2009 році переїхали до ОСОБА_1 та зараз мешкають за вказаною вище адресою АДРЕСА_1. Дитина навчається у загальноосвітній школі в м. Одесі та потребує матеріального забезпечення з боку батька.
При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, а саме: стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_4 у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2010 року й до досягнення повноліття ОСОБА_4, тобто до 12 травня 2019 року.
Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 51,00 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України
Керуючись ст.ст. 60, 88, 213, 215, 226 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина республіки Білорусь, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2010 року й до досягнення повноліття ОСОБА_4, тобто до 12 травня 2019 року.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 51,0 гривні та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120,0 гривень.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя: Петренко В. С.