Справа № 2-1349/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2011 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Марчук В. Т.

при секретарі Токар Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заборгованості по аліментах на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідачки ОСОБА_2 про скасування заборгованості по аліментах на утримання дитини в розмірі 13900 грн.

Позов мотивував тим, що вказана заборгованість по аліментам виникла не з його вини, а внаслідок тривалого судового розгляду цивільної справи.

Крім того, на даний час у нього значно погіршився матеріальний стан, оскільки він звільнений з роботи за станом здоровя, а також змінився його сімейний стан, так як він створив нову сімю, 04.11.2010 року у нього народилась донька, а дружина перебуває у декретній вілпустці.

Просив скасувати заборгованість по сплаті аліментів в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання на 17.10.2011 року позивач не зявився, подавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити з підстав, зазначених нею у письмових запереченнях на позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільних справ №2-1717/2010 та №2-483/2011, а також письмові докази по даній цивільній справі, вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 13.02.2008 року, про що Відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за №115 (а.с.5 ц/с №2-1717/2010).

Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбу, у них 29.10.1996 року народився син ОСОБА_3 (а.с.6 ц/с №2-1717/2010).

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.06.2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 30.05.2008 року, і до досягнення дитини повноліття (а.с.22-24 ц/с №2-1717/2010).

З вказаним рішенням суду ОСОБА_1 погодився і в установленому законом порядку не оскаржував.

01.06.2010 року Першотравневим районним судом м.Чернівці видано виконавчий лист №2-1717/10, який на підставі заяви ОСОБА_2 від 15.06.2010 року, було вручено останній в приміщенні суду 29.06.2010 року.

На підставі вказаного виконавчого листа та заяви ОСОБА_2 від 19.07.2010 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1717/10, про що 23.07.2010 року винесено відповідну постанову.

20.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи незадовільним його матеріальним станом, станом здоровя та наявністю на утриманні іншої неповнолітньої дитини (а.с.2 ц/с №2-483/2011).

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.02.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.25-27 ц/с №2-483/2011).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.02.2011 року скасовано, а позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлені рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.06.2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.57-58 ц/с №2-483/2011).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 20.07.2011 року, Першотравневим районним судом м.Чернівці 27.07.2011 року видано виконавчий лист №2-483/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу).

Відповідно до вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з його виконання, про що 05.08.2011 року винесено відповідну постанову.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні письмових доказів, заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на час звернення до суду з даним позовом складала 13828 грн. 11 коп., а станом на час судового розгляду справи 13253 грн. 23 коп. (а.с.10, 42).

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Таким чином, вказаною статтею визначено ряд підстав, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами, а також повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами.

Виходячи з положень вказаної норми закону, суд вважає необгрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 на підтвердження заявлених позовних вимог з приводу того, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки вказані обставини є підставою для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості по аліментах.

Разом з тим, відповідних позовних вимог ОСОБА_1 не заявлялось.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що наявна у нього заборгованість по аліментах виникла саме внаслідок його тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення, які могли б стати підставою для звільнення його від вказаної заборгованості.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні, передбачені ст.197 СК України, підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах.

Про необгрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог також свідчить і той факт, що з рішенням суду від 01.06.2010 року, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина, починаючи з 30.05.2008 року, позивач погодився і в установленому законом порядку не оскаржував.

Керуючись ст.197 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 79, 81, 83, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заборгованості по аліментах на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 В. Т.