Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/954/11 Головуючий у 1-й інст. СИНГАЇВСЬКИЙ
Категорія 57 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Косигіної Л.М.

судців: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської торгово-промислової палати, ДПА у Житомирській області про визнання незаконними дій щодо проведення експертизи та складання експертного висновку

за апеляційною скаргою Житомирської торгово-промислової палати

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2011 року, -

встановила:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2011 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Зупинено дію експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати від 26.11.2010 року №В-4533 до вирішення даної справи. Заборонено державним контролюючим органам /ДПА України, ДПА у Житомирській області, ДПА в Андрушівському районі та інш./ використовувати висновок Житомирської торгово-промислової палати від 26.11.2010 року №В-4533, як підставу для донарахування /нарахування/ податків /зборів/, застосування штрафних /фінансових/ санкцій.

В апеляційній скарзі Житомирська торгово-промислова палати, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати названу ухвалу. Апелянт зазначив, що судом порушено вимоги ст. 151 ЦПК України щодо обґрунтованості необхідності застосування забезпечення позову по даній справі та не прийнято до уваги роз'яснення, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року та № 9 від 22.12.2006 року. Вважає, що оскаржувана ухвала винесена передчасно, оскільки позивачем не доведено, що невжиття заходів може привести до неможливості в подальшому виконати рішення суду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 152 ЦПК України, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, що беруть участь у справі. Розглядаючи заяву суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 27.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії Житомирської торгово-промислової палати щодо проведення експертизи та складання експертного висновку № В-4533 від 26.11.2010 року /а.с. 3-5/. Зазначив, що дії відповідача порушують його права, як директора підприємства, та покладають на нього певні обов'язки, а тому вказані дії повинні бути визнані незаконними.

У цей же день позивачем також була подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії експертного висновку та заборони контролюючим органам використовувати вказаний висновок /а.с. 6/. Обґрунтовуючи необхідність такого виду забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що державні контролюючі органи можуть використати вказаний експертний висновок для донарахування /нарахування/ податків /зборів/, застосування штрафних /фінансових/ санкцій відносно підприємства, що може бути підставою для притягнення його як керівника підприємства до кримінальної, адміністративної та іншої відповідальності. Неприйняття вказаних мір може заподіяти йому шкоду та утруднити в подальшому відновлення його прав.

Проте, позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження обґрунтованості висловлених ним припущень порушення у майбутньому його прав, притягнення до відповідальності тощо. Також, ОСОБА_1 не вказано, чим конкретно порушені його особисті права як фізичної особи, та яким чином на них може вплинути рішення суду.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд не зазначив, чому необхідно забезпечити позов, яким чином невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не вирішив питання щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1, заявленим позовним вимогам.

За таких обставин, ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2011 року підлягає скасуванню з постановлениям нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Житомирської торгово-промислової палати задовольнити.

Скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2011 року та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді