АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3846/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ

15 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г

суддів - Баранніка О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Лещинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією

«Запорізький автомобілебудівний завод»

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» про визнання рішень неправомірними та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 01.07.2010 року звернувся до суду, в порядку захисту прав споживача, з позовом до Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» (далі ЗАТ з ІІ «ЗАЗ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» (далі ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди / а. с. 2-11 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 29.10.2007 року він придбав автомобіль марки «Шевроле-Авео», держномер АЕ 62-95 ВХ, у ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», який є дилером виробника автомобіля ЗАТ з ІІ «ЗАЗ». Придбаний автомобіль знаходився на гарантійному обслуговуванні в зазначеному автоцентрі сервісний № 092553.

При експлуатації автомобіля, ввечері 11.03.2010 року, позивач помітив, що з-під фальшрадіаторної решітки сильно виділяється пара та відчувається характерний запах антифризу, у звязку з чим 12.03.2010 року він поїхав до СТО ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій».

Спеціаліст СТО, інженер по гарантії ОСОБА_3, оглянувши моторний відсік сказав, що захист радіатора, на якому кріпиться вентилятор охолодження дуже близько прикручений до корпусу радіатора, через що корпус захисту перетер сотки радіатора, з яких і відбувається протікання.

У звязку з тим, що пробіг автомобіля, на 12.03.2010 року, склав більше 50000 км, а термін експлуатації радіатора близько 2 років 5 місяців, то позивачу було відмовлено у заміні радіатора за гарантійним зобовязанням, не зважаючи на те, що він звертав увагу представника СТО, що радіатор вийшов з ладу через недолік допущений заводом-виробником.

Оскільки, автомобілем з ушкодженим радіатором користуватись було неможливо, то позивач за власний рахунок придбав новий радіатор та 12.03.2010 року оплатив його заміну на загальну суму 1263 грн., що підтверджується відповідним актом.

Після проведеного 12.03.2010 року ремонту радіатора позивач, 14.04.2010 року, поштою направив листа ЗАТ з ІІ «ЗАЗ», де заявив про свою вимогу про відшкодування йому витрат на усунення недоліку товару, на що 25.05.2010 року отримав відповідь, де завод повідомив про пересилку його заяви дистрибютеру - ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», в компетенції якого знаходиться вирішення питань викладених в заяві.

Через деякий час, 03.06.2010 року, позивач отримав письмову відповідь ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» від 27.05.2010 року, якою йому було відмовлено у відшкодуванні понесених витрат на заміну радіатора.

За таких обставин, позивач ОСОБА_2 просив суд:

визнати неправомірним рішення ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» про пересилку до ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» за належністю його письмової вимоги про відшкодування витрат на усунення недоліків товару від 14.04.2010 року;

визнати неправомірним рішення ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» про незаконність його вимоги про відшкодування витрат на усунення недоліків товару від 14.04.2010 року;

визнати ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» винним у допущенні недоліку товару, що виявився у виході з ладу радіатора системи охолодження двигуна його-позивача автомобіля;

стягнути з ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» на його користь 1263 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 15000 грн. увідшкодування спричиненої моральної шкоди;

стягнути з ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» на його користь 10000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди;

стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати / а. с. 2-11 /.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав неправомірною дію ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» щодо пересилки до ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» за належністю письмової вимоги ОСОБА_2 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару від 14.04.2010 року.

Суд визнав неправомірним рішення ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» про незаконість вимоги позивача ОСОБА_2 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару від 14.04.2010 року.

Також, суд визнав, що недолік товару, який виявився у виході з ладу радіатора системи охолодження двигуна автомобіля, який належить ОСОБА_2, стався з вини виробника - ЗАТ з ІІ «ЗАЗ».

Суд стягнув з ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» на користь ОСОБА_2 1263 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Суд стягнув з ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» на користь ОСОБА_2 1500 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Судом вирішено питання щодо судових витрат по справі / а. с. 92-94 /.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач - ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» і звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в його позовних вимогах у повному обсязі.

Як на підстави апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи / а. с. 99-102 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення скасувати та ухвалити нове рішення по справі згідно п. п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що радіатор в автомобілі позивача було ушкоджено внаслідок того, що захист радіатора, на якому кріпиться вентилятор охолодження, був прикріплений дуже близько до корпусу радіатора, через що корпус захисту протер сотки радіатора. Дана обставина, згідно висновку суду першої інстанції, виникла з вини виробника, тобто ЗАТ з ІІ «ЗАЗ», який і повинен відшкодувати позивачу вартість радіатора та робіт по його заміні, а також відшкодувати спричинену у звязку з цим моральну шкоду.

Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач за належністю звернувся до ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» з вимогою про відшкодування вартості радіатора та робіт по його заміні, а у відповідача не було законних підстав для переадресування заяви позивача до ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс».

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Безпідставними є висновки суду щодо незаконності відмови ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» у добровільному порядку виплатити позивачу вартість радіатора та робіт по його заміні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 29.10.2007 року придбав автомобіль марки «Шевроле-Авео», держномер АЕ 62-95 ВХ, у ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій», який є дилером виробника автомобіля ЗАТ з ІІ «ЗАЗ», що підтверджуєься відповідним договором купівлі-продажу автомобіля № 2855/07 / а. с. 12-17 /.

Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля № 2855/07 (додаток №2 до Договору Гарантійні зобовязання) - придбаний автомобіль знаходиться на гарантійному обслуговуванні в зазначеному автоцентрі (сервісний № 092553) / а. с. 20-24 /.

Відповдно до умов Гарантійних зобовязань, зокрема п. 1.1, - продавець надає покупцю нового автомобіля гарантію, яка діє протягом 60 місяців від дня продажу автомобіля або до 100000 км його пробігу в залежності від того, що настане раніше ( з обмеженнями гарантії на окремі деталі, вузли та агрегати після перших 24-х місяців експлуатації автомобіля).

Згідно п.1.2. - гарантія, протягом першого і другого року експлуатації автомобіля, поширюється на всі його оригінальні деталі, вузли і агрегати, за виключенням випадків, зазначених у п.п.1.9 та 1.10 цих Гарантійних зобовязань.

Пунктом 1.3 передбачено, що перелік деталей вузлів і агрегатів, на які дія гарантії продовжує поширюватися протягом третього, четвертого і пятого року експлуатації автомобіля , якщо його пробіг з початку експлуатації не перевищує 100000 км , наведений у п.1.11 цих Гарантійних зобовязань.

Як встановлено судом, проти чого не заперечували сторони, 12.03.2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до СТО ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на Калиновій» (яка здійснювала сервісне обслуговування автомобіля позивач) щодо заміни радіатора, який вийшов з ладу.

Роботи по заміні радіатора на автомобілі позивача були виконані 12.03.20010 року, що підтваерджується актом виконаних робіт №ЗА-0000830, за що позивачем було сплачено 1263 грн. / а. с. 18 /.

Оскільки, на день заміни радіатора, гарантійних строк на радіатор, виходячи з вище зазначених Гарантійних зобовязань, - сплинув, тому заміна радіатора була зроблена за кошти позивача.

Позивач посилаєтся на те, що радіатор було ушкоджено внаслідок того, що захист радіатора, на якому кріпиться вентилятор охолодження, було близько прикріплено до корпуса радіатора, через що корпус захисту протер сотки радіатора, тобто ушкодження радіатора відбулосяз вини заводу-виробника.

Причини виходу з ладу радіатора, при його заміні 12.03.2010 року, встановлені не були, оскільки питання щодо таких причин позивачем перед автоцентром поставлені не були, як і не було письмового звернення позивача, щодо його заміни в гарантійному режимі, що передбачено підп. «д» п.2.1 Гарантійних зобовязань і про що було відомо позивачу.

Не звертався позивач з відповідними клопотаннями про проведення експертизи або витребування інших доказів і при розгляді справи в суді.

Згідно ст.16 Закону України «Про захист прав споживачів» - на споживача покладається обовязок довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції та наявність причинно-наслідкового звязку між шкодою та дефектами.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Належних доказів того, що радіатор вийшов з ладу з вини заводу-виробника позивач суду не надав.

Щодо огляду в суді першої інстанції якогось непридатного для експлуатації радіатора і пояснень свідка ОСОБА_3 про те, що ушкодження на ньому виникли з вини заводу-виробника (про що зазначено в рішенні суду), - то це не може бути віднесено до належних доказів по справі, оскільки свідок не зазначив, що радіатор, який було оглянуто судом, є радіатором, який було знято з автомобіля позивача, а крім того, свідок не є тією особою, яка може надати суду висновок щодо причин ушкодження радіатора та вини заводу у виході з ладу радіатора.

За таких обставин, рішення суду, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» 1263 грн. у відшкодування витрат понесених позивачем у звязку з заміною радіатора, - не може залишаись в силі і підлягає скасуванню з відмовою в цій частині позовних вимог.

Правовідносини, які склалися між сторонами, про що зазначив в своєму позові і сам ОСОБА_2, випливають із захисту прав споживача.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 708 ЦК України, яка встановлює права покупця в разі продажу йому товару неналежної якості, не передбачає права на відшкодуванння моральної шкоди.

Разом з тим, ст. 711 ЦК України та п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», які поширюються на спірні правовідносини, передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоровя людини продукцією.

Судом першої інстанції, при ухваленні рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, не було прийнято до уваги вище зазначені норми матеріального права, як і не було встановлено, що відповідачами було спричинено шкоду здоровю позивача в результаті виходу з ладу радіатора.

Таким чином, і рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в цій частині його позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2, він звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в порядку захисту прав споживача, і при цьому просив суд: визнати неправомірним рішення ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» про пересилку до ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» за належністю його письмової вимоги про відшкодування витрат на усунення недоліків товару від 14.04.2010 року; визнати неправомірним рішення ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» про незаконність його вимоги про відшкодування витрат на усунення недоліків товару від 14.04.2010 року; визнати ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» винним у допущенні недоліку товару, що виявився у виході з ладу радіатора системи охолодження двигуна його-позивача автомобіля визначивши їх як спосіб захисту порушених його прав і ці вимоги були задоволені судом першої інстанції.

Між тим, колегія суддів вважає, що пресилка ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» заяви позивача до ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», як і відмова ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» у виплаті позивачу 1263 грн. сплачених за заміну радіатора, не порушують права позивача щодо можливості відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в разі настання таких у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, дії ЗАТ з ІІ «ЗАЗ», щодо переадресування заяви ОСОБА_2 від 14.04.2010 року про відшкодування витрат на усунення недоліків товару / а. с. 25 / до ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», яке є підприємством-дистрибютером і до сфери діяльності якого належать виконання робіт та послуг з гарантійного, після гарантійного та технічного обслуговування автомобілів виготовлених ЗАТ з ІІ «ЗАЗ», - не можна віднести до порушення ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» ні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», ні вимог Закону України «Про звернення громадян», оскільки ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» своїм листом від 18.05.2010 року повідомило позивача про те, що прийняття рішення по суті його звернення відноситься до компетенції ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», з яким заводом укладено договір щодо забезпечення гарантійних зобовязань перед споживачами на всій території України / а. с. 32-33 /.

ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», розглянувши звернення позивача від 14.04.2010 року, повідомило останнього своїм листом від 27.05.2010 року про те, що підстав для задоволення його вимог про відшкодування витрат на усунення недоліків товару не має /а. с.34/.

Таким чином, ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» діяло в межа чинного законодавства щодо розгляду звернення позивача.

Незадоволення вимог позивача, викладених в заяві від 14.04.2010 року, не є підставою для визнання неправомірними дій відповідачів, які розглянули звернення у відповідності з вимогами чинного законодавства і їх відмова в задоволенні вимог про відшкодування витрат на усунення недоліків товару не позбавила позивача звернутися до суду за вирішенням спірного питання у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Рішенням від 22.11.2010 року суд першої інстанції визнав, що недолік товару, який виявився у виході з ладу радіатора ситеми охолодження двигуна автомобіля позивача, стався з вини виробника автомобіля, про що зазаначив в резолютивній частині цього рішення.

Ухвалюючи рішення в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відшкодування витрат на усунення недоліків товару передбачене ст. 8 Закону України «Про захист прав сподживачів». Таке відшкодування наступає у разі виявлення недоліків товару та надання відповідних належних доказів споживачем і окремого визнання вини підприємства у допущенні недоліку товару не потребує, оскільки самі вимоги про відшкодування таких витрат на усунення недоліків товару включають в себе наявність вини і в разі підтвердження вини задоволення позовних вимог, а в разі відсутності вини відмову в позові.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в його позовних вимогах в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в його позовних вимогах до Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» про визнання рішень неправомірними та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: