Справа №22-ц-2354/11 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Кононенко О.Ю.

суддів - Семеній Л.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 11 листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Закритого акціонерного товариства «Райз-Максимко» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 11 листопада 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 59 грн. 50 коп. повернення сплаченого судового збору та на користь держави достягнуто 128 грн. 70 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3 При цьому зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди. Крім того, вказує, що суд не навів відповідних мотивів при визначенні розміру відшкодування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, який заперечував проти скарги, представника відповідача ЗАТ «Райз-Максимко» - ОСОБА_5, який покладався на думку суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2010 року близько 10 години 30 хвилин на автошляху Суми-Путивль з вини водія ОСОБА_1, який рухався на автомобілі ВАЗ 21213, державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження, крім того, був пошкоджений належний останньому автомобіль ВАЗ 21213, державний номер НОМЕР_2, і розмір матеріального збитку становить 32856 грн. 35 коп.

ПАТ «УСК «Княжа» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 24802 грн. 57 коп.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля ОСОБА_3 завдано моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що винними діями відповідача ОСОБА_1 позивачеві завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 3000 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України якщо моральну шкоду завдано ушкодженням здоровя фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП від 19 листопада 2010 року, 15 листопада 2010 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху (а.с.8).

ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, проте постановою судді Апеляційного суду Сумської області від 16 березня 2011 року постанову судді Зарічного районного суду м.Суми від 14 лютого 2011 року відносно нього скасовано, а провадження у справі закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення на порушника адміністративного стягнення. Зазначеними постановами встановлена вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Та обставина, що позивач отримав внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди легкі тілесні ушкодження, підтверджується виписками з історії хвороби ОСОБА_3 (а.с.39, 40).

Факт пошкодження автомобіля, належного позивачу, підтверджується звітом про експертну оцінку автотранспортного засобу (а.с.14-33).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що винними діями ОСОБА_1 позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях внаслідок отримання тілесних ушкоджень та пошкодження належного йому майна.

Що стосується розміру відшкодування такої шкоди, то він визначений судом з урахуванням обсягу та ступеня моральних і фізичних страждань ОСОБА_3, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням ступеня вини ОСОБА_1

Розподіл судових витрат проведено судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Доводи апелянта про протилежне є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що позивач не надав доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та що суд не навів відповідних мотивів при визначенні розміру відшкодування, не узгоджуються з вимогами ч.3 ст. 23, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, а тому є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновків суду також не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 11 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: