Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 48 ( 1 ) Доповідач - Митрофанова Л.В.
УХВАЛА Іменем України

«11» січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою

проживає дитина-інвалід, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_3 про

стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід і в

обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 21.02.2004р. по 17.02.2009 рік

перебувала з відповідачем у шлюбі від якого народилося двоє дітей - ОСОБА_4

Олегівна, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, 25.04.2004 року

народження, які проживають разом з нею.

Дитина ОСОБА_5 відповідно до медичного висновку №34 від 28.01.2005 року має вроджену ваду розвитку сітківки обох очей, знаходиться під наглядом у дитячій лікарні і за станом здоров'я потребує індивідуального нагляду матері.

У зв'язку з тим, що неповнолітня донька ОСОБА_5 являється інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду, вона не має можливості працювати.

Уточнивши свої позовні вимоги відповідно до заяви від 12 жовтня 2010 року просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на період непрацездатності до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2010 року

в задоволенні вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог з тих підстав, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не взяв до уваги норми ст. 88 СК України, якою передбачено право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід; безпідставно прийшов до висновку про неможливість сплати аліментів на її утримання у звязку з виплатою відповідачем заборгованості по аліментам та з тим, що має третю неповнолітню доньку.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про скрутне матеріальне становище відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у шлюбі з 21.02.2004р. по 17.02.2009р. і від шлюбу мають неповнолітніх доньок - ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають

разом з позивачкою.

На підставі медичного висновку №34 про дитину-інваліда віком до 16 років від

28.01.2005 року, ОСОБА_5, має захворювання, яке надає право на отримання

державної соціальної допомоги для дітей-інвалідів віком до 16 років (а.с. 4) і за висновком

ЛКК №415 від 25.05.2007р., виданого КЗ «Міська поліклініка №3» дитина знаходиться під

наглядом дитячої консультації і за станом здоров'я потребує індивідуального догляду

матері на постійний термін (а.с. 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не має можливості надавати позивачці матеріальної допомоги у зв'язку із сплатою їй аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини та наявності у нього ще однієї дитини, а також з тих підстав, що позивачкою не доведена необхідність постійного опікування дитиною-інвалідом.

Із зазначеним висновком суду погоджується колегія судців.

Стаття 88 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу і право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

З вище викладеного вбачається, що право дружини, яка проживає з дитиною-інвалідом, на утримання виникає за умови, що дитина-інвалід не може обходитися без постійного стороннього догляду. Проте, як суду першої так і апеляційної інстанції позивач надавала пояснення, що її донька відвідує спеціалізований дитячий дошкільний заклад, у якому вона знаходиться з 08-30 до 17-30 годин. Також, з наданої позивачкою апеляційному суду довідки вбачається, що її донька - ОСОБА_5, виховується у спеціальному навчально-виховному комплексі «Дитячий садок-початкова школа №218» у спеціальній групі для дітей з порушенням зору, тому доводи в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано норми ст. 88 СК України спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції взяв до уваги розмір доходу відповідача, а саме довідку ОСОБА_3 про доходи, яка свідчить, що відповідач протягом 6 місяців сплатив позивачці аліменти в сумі 8991,22грн (а.с. 30), копію свідоцтва про народження третьої дитини - ОСОБА_6, 31.01.2010р. та неможливістю з цих підстав сплачувати позивачці аліменти на її утримання.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та

Скасування рішення суду не вбачає.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2010 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: