№2-422/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі - Грищенко І.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Вишгородтепломережа» про порушення особистих немайнових прав та стягнення грошового відшкодування моральної шкоди, суд,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання порушення його особистих немайнових прав, стягнення з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 тисяч гривень, про зобовязання відповідача припинити дії. які порушують право та нараховувати позивачеві, як ветерану військової служби оплату за теплопостачання у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист» з урахуванням 50% знижки для всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним та про зобов'язання відповідача врахувати переплату 224,93 грн. як аванс при наступних розрахунках за послуги теплопостачання та про стягнення з відповідача на користь позивача 75 грн. судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є ветераном військової служби, а тому, відповідно до Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» має право на 50% знижку оплати послуг теплопостачання для себе та членів родини.

Позивач зазначив, що здійснює оплату послуг із теплопостачання у розмірах, з урахуванням 50% знижки. Однак відповідач, порушуючи норму зазначеного Закону України, якою передбачено відповідні пільги порушує його законні права, принижує честь та гідність, завдає душевних страждань, що спричиняє позивачеві моральну шкоду. Зокрема, друкує у квитанціях за оплату послуг відповідача суму неіснуючого, на думку позивача, боргу.

Крім того, 7 липня 2010 року позивач звернувся до відповідача із листом, у якому зазначив, про необхідність здійснення нарахувань оплати послуг за теплопостачання із урахуванням 50% знижки як ветерану військової служби (а.с. 18).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про їх задоволення.

В той же час, представник відповідача надали заперечення щодо позову та просили про відмову у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 1 статті 3 ЦПК України закріплено право особи в порядку, встановленому Ц1ІК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном військової служби, що підтверджується копією відповідного посвідчення, долученого до матеріалів справи (а.с. 5).

Позивач проживає разом із дружиною та сином, що підтверджено довідкою, виданою Комунальним підприємством житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради від 5 листопада 2010 року № 2266 (а.с. 6).

Відповідно до Преамбули Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», визначено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній кримінально- виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку га захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 6 зазначеного Закону України, у тому числі ветеранам військової служби України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, надається 50% знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном.

Таким чином, позивач має право на отримання такої пільги відповідно до чинного законодавства держави.

Крім того, зазначений вид соціального захисту ветеранів військової служби закріплений державою у нормах спеціального Закону України, який є обовязковим для виконання на всій території України.

У своєму запереченні представник відповідача зазначив, що така пільга не поширюється на сина позивача, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5. З цього приводу судом зазначається наступне.

Зі місту зазначеного рішення КСУ вбачається, що справу розглянуто щодо офіційного тлумачення окремих положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991, частин четвертої та п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990. частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" від 17 грудня 1993 року.

Однак, спірні правовідносини окреслені позивачем ґрунтуються на положенні Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», який не був обєктом офіційного тлумачення у рішенні Конституційного суду України від 3 червня 1999 року № 5.

Крім того, судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на постанову КМУ від 1 серпня 1996 року № 879, якою, зокрема, встановлюються норми користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» у зв язку із визначенням у статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», що, у тому числі, ветеранам військової служби України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, надається 50% знижка плати користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ. електрична, теплова енергія та інші послуги). Зазначений представником відповідача нормативно-правовий акт не є законодавчим.

Таким чином, право позивача на отримання 50% знижки зі сплати послуг щодо теплопостачання порушено і підлягає захистові.

Стосовно відшкодування моральної шкоди відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на кі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом вжито заходів для реалізації зазначеного обовязку сторонами у ході розгляду справи у суді.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти вттрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з законним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих -з язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, позивачем суду не надано доказів, що підтверджують перенесених ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих :ь язків через вимоги відповідача сплатити борг.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовом ОСОБА_1 до Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» про порушення особистих немайнових прав та стягнення грошового відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати Вишгородське районне комунальне підприємство Вишгородтепломережа» здійснити перерахунок за послуги теплопостачання ОСОБА_1 із 7 липня 2010 року по 1 лютого 2011 року із урахуванням 50% знижки на всіх членів родини.

Стягнути із Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» на користь ОСОБА_1 75 грн. судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області у порядку, визначеному статтею 294 ЦПК України.

Суддя