Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-20/11
Провадження № 2/1616/6/2012
У Х В А Л А

20.12.2011м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави:

головуючого судді Парахіної Є.В.,

при секретарі Вишар М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_4, приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про визнання недійсним договору дарування та довіреності , -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування будинку № 22/18 по вул. Коломацькій в м. Полтаві, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.08.2007 року та посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, посилаючись на те, що не усвідомлювала того факту, що укладає саме договір дарування.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що є інвалідом І групи, коли стан здоров'я значно погіршився й вона почала потребувати піклування, син ОСОБА_2 погодився здійснювати догляд за нею за умови, якщо вона залишить йому свій будинок по вул. Коломацькій, 22/18, в м. Полтаві в спадок. На виконання цієї домовленості в 2005 році нею був складений заповіт.

В 2007 році відповідач звернувся до неї з проханням повторно відписати йому будинок, пояснив, що у звязку з цим необхідно повторно звернутись до нотаріуса. 09.08.2007 року до неї додому приїхала приватний нотаріус ОСОБА_4, в присутності якої вона повторно відписала сину належний їй житловий будинок, вважала, що право власності на нього син отримає лише після її смерті. Після цього відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю родиною переїхав проживати до її будинку, через деякий час спільного проживання стосунки між ними погіршились, постійно виникали сварки на побутовому ґрунті, в результаті яких відносно неї застосовувалась фізична сила. З приводу побиття вона в 2009 році зверталась за медичною допомогою, в міліцію та 03.07.2009 року вимушена була виїхати на проживання до старшого сина ОСОБА_5

Про те, що 09.08.2007 року нею був укладений договір дарування, а не заповіт, дізналась в серпні 2009 року, отримавши повідомлення з БТІ. Вважає, що при укладенні договору дарування відповідач ОСОБА_2 ввів її в оману щодо правової природи та правових наслідків такого договору, вона не усвідомлювала, що втратила право власності на житло, вважаючи, що просто зробила розпорядження на випадок смерті.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив умови досягнутої між ними згоди щодо її утримання та догляду до смерті, застосовуючи фізичне насильство змусив виїхати з будинку, а повторно відписуючи будинок на його користь внаслідок похилого віку, стану здоров'я та психічного тиску, не розуміла, що підписує саме договір дарування будинку № 22/18 по вул. Коломацькій в м. Полтаві та втрачає право власності на нього, просить визнати договір дарування недійсним.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги, в позовній заяві до ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначила, що під час судового розгляду справи після отримання від нотаріуса та ознайомлення з документами, повязаними з оформленням договору дарування будинку № 22/18 по вул. Коломацькій в м. Полтаві з'ясувала, що 22.05.2007 року за місцем свого проживання, куди виїздила нотаріус ОСОБА_4, фактично підписала не договір дарування, а довіреність на ім'я ОСОБА_3 та посвідчену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якій вона доручає відповідачці діяти від свого імені в інтересах відповідача ОСОБА_2 з метою оформлення договору дарування житлового будинку по вул. Коломацькій, 22/18, в м. Полтаві. Просила визнати недійсною довіреність, видану нею 22.05.2007 року, посилаючись на те, що наміру оформляти довіреність на ім'я невістки ОСОБА_3 не мала, тобто вона підписана поза дійсною волею позивачки, оскільки вважала, що підписує заповіт, а відповідачі скористались її незадовільним станом здоров'я, страхом залишитись без їх допомоги і проживати самостійно й запевнили, що ця довіреність є саме заповітом.

За клопотанням представника позивача по справі призначалась амбулаторна судово-психіатрична експертиза, на виконання якої експертами експертам Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева складено Акт № 61 від 20.01.2010 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 на момент складання довіреності 22.05.2007 року стійким хронічним психічним захворюванням не страждала, а виявляла ознаки церебросклерозу з цефалічним синдромом без ознак психозу та слабоумства на тлі соматичних захворювань. На момент складання правочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Медичні препарати, якими проводилось лікування підекспертної в період з січня по 22.05.2007 року, в тих дозах, що зазначені в амбулаторній картці, не могли впливати на здатність ОСОБА_1 усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

В ході подальшого розгляду справи представник позивача заявляла клопотання про призначення по справі судової психолого-психіатричної експертизи для з'ясування чи не знаходилась ОСОБА_1 на час підписання довіреності 22.05.2007 року в такому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на її свідомість та дії, чи усвідомлювала характер угоди, яку укладала, чи могла в той час розуміти та правильно сприймати події, а також чи схильна вона до обману та симуляції тощо.

Вказане клопотання було задоволене судом та відповідно до ухвали суду від 10.12.2010 року справу направлено до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева для проведення судової експертизи.

В лютому 2011 року справу повернуто до суду без виконання експертизи з листом Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева № 79 від 14.02.2011 року, в якому вказано, що в ухвалі відсутні питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психіатра, доцільно призначити судово-психіатричну експертизу, яка відділенням АСПЕК при Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева не проводиться.

23.03.2011 року представник позивача адвокат ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про призначення по справі судової психолого-психіатричної експертизи, виконання якої просить доручити експертам Полтавського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. проф. Бокаріуса.

Клопотання задоволено судом частково, по справі ухвалою від 23.03.2011 року призначено психологічну експертизу, для проведення якої справу направлено до Полтавського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. проф. Бокаріуса.

Згідно з висновком судово-психологічної експертизи № 289 від 27.07.2011 року емоційний стан ОСОБА_1 під час підписання нею довіреності від 22.05.2007 року характеризувався переживанням психологічної кризи, домінуванням потреб в гарантіях гідного існування до смерті, догляду, переживанням немічності внаслідок негативного фізичного стану, страху залишитися без допомоги, усвідомленням указаного фізичного стану, страху залишитись без допомоги, усвідомленням указаного документу як заповіту на ім'я ОСОБА_2В…., що призвело до неповноти усвідомлення змісту підписаної довіреності і неповного усвідомлення наслідків даного правочину… ОСОБА_1 не могла в повній мірі усвідомлювати характер угоди, що нею підписувалась 22.05.2007 року…, не могла в повній мірі усвідомлювати події, що відбувались 22 травня 2007 року при підписанні довіреності.

Враховуючи зміст висновків проведених по справі судових експертиз відносно ОСОБА_1, її представник адвокат ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про призначення по справі комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи, як вона наполягала раніше, виконання якої просила доручити експертам Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева з залученням експерта-психолога Полтавського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. проф. Бокаріуса.

Вищевказане клопотання задоволено судом та згідно з ухвалою суду від 12.09.2011 року по справі призначена комплексна амбулаторна судова психолого-психіатрична експертиза, проте в жовтні 2011 року Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім. О.Ф. Мальцева справу повернуто без виконання експертизи, з посиланням на те, що вона є повторною та згідно з наказом МОЗ України № 1 від 11.01.2010 року проведення таких експерти покладено на Київський міський центр судово-психіатричної експертизи.

Враховуючи викладене, представник позивача адвокат ОСОБА_6 наполягала на проведенні по справі комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи, її виконання просила доручити вищевказаному експертному закладу.

Заслухавши думку відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача, які зазначили, що з приводу вирішення клопотання покладаються на розсуд суду, беручи до уваги, що для повного та обєктивного з'ясування обставин по справі потребує встановлення можливість позивачкою ОСОБА_1 в силу свого психічного, психологічного та емоційного стану 22.05.2007 року усвідомлювати та давати правильну оцінку своїм діям з підписання довіреності на ім'я відповідачки ОСОБА_3, на підставі якої в подальшому був укладений договір дарування належного їй житлового будинку, а вирішення поставлених представником позивача питань потребує спеціальних знань в області психіатрії та психології, керуючись ст. ст. 143, 144, 149 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Призначити по справі комплексну амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання :

1. Чи перебувала ОСОБА_1 в час вчинення юридично значимої дії - період підписання довіреності від 22.05.2007 року - в емоційному психічному стані, який міг суттєво вплинути на її свідомість та дії?

2. Чи могли вплинути на психічний та психологічний стан ОСОБА_1 й на її волевиявлення 22.05.2007 року (з урахуванням віку позивача, наявності інвалідності 1-ї групи, погіршення стану здоров'я та психічного стану) психологічний тиск та дії відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 22.05.2007 року?

3. Чи могла ОСОБА_1 правильно усвідомлювати характер правової угоди, що нею вчинялась, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з урахуванням відносин з відповідачами по справі - сином ОСОБА_2, невісткою ОСОБА_3 й умов проживання на час підписання довіреності 22.05.2007 року?

4. Чи могла ОСОБА_1 правильно розуміти події, що відбувались 22 травня 2007 року безпосередньо при підписанні довіреності, усвідомлювати значення консультацій приватного нотаріуса та розяснення нотаріусом змісту складеного нотаріального документу з урахуванням психологічного та психічного стану?

5. Чи схильна ОСОБА_1 за своїм характером до обману, перекручування фактів, перебільшення, симуляції тощо?

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (04655, м. Київ, вул. Фрунзе, 103-а), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Надати для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 2-20/11, а також особисту медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_1.

Зобовязати позивача ОСОБА_1 з'явитись за викликом експерта до експертної установи для проведення експертизи та оплатити проведення експертизи.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвалу може бути оскаржено в частині зупинення провадження по справі в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7