Справа № 2-33/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.11.2011 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Аверіної Н. Є.

за участю представника

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку у натурі між власниками; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розподіл житлового будинку та земельної ділянки, суд

встановив:

ОСОБА_5 08.09.2003 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку у натурі між власниками.

27.04.2004 року уточнила свої вимоги, звернувшись із позовом також до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним.

У судовому засіданні 19.05.2011 року ОСОБА_5 від своїх вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним відмовилася і ухвалою суду від 19.05.2011 року провадження у справі було закрито.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 24/39 частин житлового будинку № 191 по вул. Словянській в м. Нікополі згідно договору дарування від 12.01.1994 року, реєстровий номер № 2 99 і рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 01.12.2000 року.

Власником 15/39 частин цього ж будинку є відповідач.

Даний будинок між власниками не розділений, згоди щодо його розподілу власники не приходять, в звязку з чим позивачка просить суд задовольнити позов.

Відповідач, не погодившись з вимогами ОСОБА_5, звернувся до суду із зустрічним позовом про розподіл житлового будинку у натурі.

Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві особистої власності на підставі договору дарування від 06.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8, належить 15/39 частин садиби № 191 по вул. Словянській в м. Нікополі.

Інші 24/39 частин належить ОСОБА_5

За фактичним користуванням у користуванні попередніх господарів будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися житлові кімнати 2 1, 2 2, 2 3, 2 4. Житлові кімнати 1 4, 1 3, і 1 2 знаходилися у користуванні відповідачки.

Поскільки такий порядок користування склався давно і фактично, ОСОБА_3 просив суд виконати розподіл спірного житлового будинку саме за цим критерієм.

Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 є власником 24/39 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 191 по вул. Словянській в м. Нікополі на підставі договору дарування від 12.01.1994 року, р. № 2 99, а ОСОБА_3 15/39 частин на підставі договору дарування від 06.07.2002 року, р. № 1255 (а. с. 82).

Власники не доходять згоди з приводу поділу домоволодіння у натурі.

Проведеною по справі судовою будівельно технічною експертизою (а. с. 83 103) було встановлено 2 варіанти розподілу спірного домоволодіння у натурі між власниками. Але, зважаючи на те, що варіант 1 поділу передбачає сплату ОСОБА_5 компенсації за втрату частки у домоволодінні в розмірі 12705 грн., на що ОСОБА_5 не погоджується, суд приходить до висновку про необхідність затвердження варіанту № 2 розподілу спільного домоволодіння.

На сплату компенсації за варіантом № 2 обидві сторони погоджуються, права та законні інтереси учасників процесу не порушуються.

Суд не може задовольнити вимоги ОСОБА_3 про виділ ОСОБА_5 сараю Б, поскільки згідно фактичного обстеження домоволодіння такого сараю фактично не існує.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_5 судові витрати по справі за первісним позовом, а з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 за зустрічним позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 370 ЦК України, ст.ст. 10,11,14,15,88,212, 213 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Провести реальний розподіл житлового будинку з надвірними прибудовами, виділивши ОСОБА_5:

у житловій прибудові літ. А 1:

сіни літ. а: приміщення 1 1, площею 0,6 м2 коридор; приміщення 1 2, площею 9,3 м2 кухню, загальною вартістю 6212 грн.;

сіни літ. а 1: приміщення 2 2 (6,87 м2) кімнату, вартістю 4183 грн.;

у житловому будинку літ. А 1:

приміщення 1 3, площею 14,2 м2 житлова кімнату;

приміщення 1 4, площею 5,0 м2 - житлову кімнату;

приміщення 2 4, площею 8,4 м2 житлову кімнату, загальною вартістю 24300 грн.;

сарай літ. Д, вартістю 2066 грн.;

гараж літ. Ж, вартістю 16021 грн.;

огорожу № 3, вартістю 1647 грн.;

водопровід № 6, вартістю 1081 грн.;

огорожу № 2 22,70 м., вартістю 2396 грн.;

огорожу № 4 21,60 м., вартістю 1879 грн.

Зобовязати ОСОБА_5:

- переобладнати віконний проріз в приміщенні 1 -3 в дверний для входу, встановити дверний блок;

- пробити дверний проріз між приміщеннями 1 4 та 2 4;

- пробити дверний проріз між приміщеннями 1 2 та 2 2;

- на вході в квартиру № 1 побудувати тамбур, глибиною 1,5 м.;

- в добудованому тамбурі влаштувати дверний блок;

- встановити віконні прорізи в приміщеннях 2 2;

- закласти дверний проріз між приміщеннями 1 2 та 1 3;

- закласти дверний проріз між приміщеннями 2 2 та 2 3;

ОСОБА_3 виділити:

у житловій прибудові літ. А 1:

сіни літ. а11: приміщення 2 1, площею 5,2 м2 коридор, вартістю 1968 грн.;

сіни літ. а1: приміщення 2 - 21, площею 6,83 м2 кухню, вартістю 4158 грн.;

у житловому будинку літ. А 1:

приміщення 2 3, площею 15,7м2 житлову кімнату, вартістю 13283 грн.;

сарай літ. Е, вартістю 10455 грн.;

вбиральню літ. Н, вартістю 516 грн.;

сарай літ. е, вартістю 1565 грн.;

огорожу № 1, вартістю 1984 грн.;

водопровід № 5, вартістю 936 грн.;

- огорожу № 2 12,30 м., вартістю 1298 грн.;

- огорожу № 4 14,0 м., вартістю 1218 грн.;

- мостіння І, вартістю 1274 грн.

В іншій частині в позові ОСОБА_3 відмовити.

Зобовязати ОСОБА_3:

- переобладнати віконний проріз в приміщенні 2 3 в дверний для входу, встановити дверний блок;

- закласти дверний проріз між приміщеннями 2 4 та 2 3;

- встановити перегородку між приміщеннями 2 2 та 2 - 21 для влаштування приміщення кухні;

- на вході в квартиру № 2 добудувати тамбур , глибиною 1,5м., для цього демонтувати перегородку;

- в добудованому тамбурі влаштувати дверні блоки;

- демонтувати віконний проріз у приміщенні 2 2;

- встановити віконний проріз приміщенні 2 - 21;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в розмірі 1126 грн., судовий збір у розмірі 145 грн., а всього до стягнення 1271 (одну тисячу двісті сімдесят одну) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 8,50 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а всього до стягнення 38 (тридцять вісім) грн. 50 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду у такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя:

ОСОБА_9