Справа № 2-181/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2011 року Кіровський
районний суд міста Кіровограда в
складі :

головуючого судді
Завгороднього Є.В.

при секретарі судового засідання
Зайцевій Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом прокурора міста
Кіровограда в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
обласного комунального підприємства
"Кіровоградське обласне об"єднане бюро
технічної інвентаризації" про визнання
недійсною третейської угоди,
скасування рішення третейського суду і
записів про державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Кіровограда звернувся
до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до покупця і
державного реєстратора спірного
нерухомого майна про визнання
недійсною третейської угоди від 22.09.2008
року між вказаними особами про
передачу спору про визнання дійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 17.09.2008 року, на розгляд
третейського суду для вирішення
конкретного спору у складі
головуючого-одноособового
третейського судді Вороного Миколи
Івановича, скасування рішення
третейського суду від 17.09.2008року та
зобов"язати скасувати записи про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно.

В суді прокурор і особи, в інтересах
яких діє прокурор позовні вимоги
підтримали , в обґрунтування зазначили,
що продавці діяли під впливом помилки,
спір не підвідомчій третейському суду,
а третейський розгляд порушив
співвідношення майнових інтересів
неповнолітньої ОСОБА_2, що свідчить про
порушення вимог ст. 177 СК.

ОСОБА_5 і її представник позов
заперечили, в обґрунтування зазначили
про безпідставність заявлених вимог і
неможливість оскарження сторонами
рішення третейського суду.

Представник бюро технічної
інвентаризації інформувався, не
з"явився, його неявка визнана
неповажною, суд вирішив спір на
підставі наявних в справі доказів.

06.05.2011року ухвалою суду закрито
провадження в частині скасування
третейського рішення суду від 17.09.2008
року.

З"ясовані наступні факти і відповідні
їм правовідносини :

22.09.2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладена третейська
угода про передачу спору про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 17.09.2008 року, на
розгляд третейського суду для
вирішення конкретного спору у складі
головуючого-одноособового
третейського судді Вороного Миколи
Івановича.

Оспорювану третейську угоду суд визнає
недійсною з наступних підстав :

Третейська угода відноситься до
правочинів, і тому відповідно до ст. 203
ЦК України, її зміст не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.(ч.1ст.215 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Так, угодою помилково віднесено
вирішення цього майнового спору до
компетенції третейського суду,
оскільки на момент укладення
оспорюваного правочину, існував спір
відносно нерухомого майна,
співвласником якого була неповнолітня
особа, тобто зазначену справу слід було
вирішити з обов»язковою участю органу
опіки та піклування, який є органом
місцевого самоврядування, що виключає
підвідомчість даного спору
третейському суду і відносить таку
категорію справ до виключної
компетенції суду загальної юрисдикції,
що входить до складу державної судової
системи. ( п.6 ст. 6 Закону України, від
11.05.2004, № 1701-IV "Про третейські суди",
редакція якого була чинною на момент
укладення третейської угоди.)

Відповідно до ст.657 ЦК України для
договору купівлі-продажу нерухомого
майна (житлового будинку, квартири)
вимагається, крім письмової форми, її
нотаріальне посвідчення та державна
реєстрація. У разі недодержання вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним (ч.1
ст.220 ЦК України), тому при укладенні
оспорюваного правочину не могло
існувати передумов для передачі
неіснуючого спору у на вирішення
головуючого-одноособового
третейського судді Вороного Миколи
Івановича, через відсутність підстав
для укладення такої третейської угоди.

Вироком Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 04.02.2010 року
ОСОБА_2 визнано винною у невиконанні
рішення Виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради № 1020 від
14.07.2008 року за вимогами якого остання,
як мати неповнолітньої на той час
ОСОБА_1, при реалізації належних її
дитині житлових прав, свідомо не
виконала вимог частин 2-4 статті 177 СК
України. (а.с. 123). Вирок суду, набрав
законної сили, тому у відповідності до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України звільняє позивача
від додаткового доведення недійсності
правочину, оскільки вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов»язковий для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою. Таким чином суд дійшов
обґрунтованого висновку що оспорювана
третейська угода суперечить частинам
2-4 ст.177 СК України через порушення
майнових прав ОСОБА_1, тому повинна бути
визнана недійсною.

Із матеріалів кримінальної та
цивільної справи вбачається, що
сторони уклали угоду про передачу
розгляду спору сторони на вирішення
третейським суддею і бажали проведення
саме такого третейського розгляду,
тому відсутні підстави для визнання
недійсною угоди через помилку в
правовій природі саме цього правочину.
(ст.229 ЦК України).

Позовні вимоги про скасування запису у
реєстрі власників нерухомого майна та
вчинення державної реєстрації,
заявлені передчасно, так-як не
подавалась заява про скасування
рішення третейського суду. Крім того
ст. 216 ЦПК, визначає , що недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.Пред»явлення на виконання
копії цього судового рішення та
можливої ухвали суду про скасування
третейського рішення, буде правовою
підставою для виключення з Реєстру про
право власності на нерухоме майно
данних про належність спірного майна. У
випадку відмови , або бездіяльність
державного реєстратора у вчиненні
таких дій, це стане підставою для
звернення до суду із зазначеними
вимогами.

На виконання вимог ч.3 ст.88 ЦПК
України з ОСОБА_5 підлягає стягненню в
дохід держави судовий збір і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді за ставкою по
розгляду немайнового спору.

З огляду на перераховані обставини ,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсною третейську угоду
від 22.09.2008 року укладену між ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
передачу спору про визнання дійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 17.09.2008 року, на розгляд
третейського суду для вирішення
конкретного спору у складі
головуючого-одноособового
третейського судді Вороного Миколи
Івановича.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 8грн.
50коп. судового збору та 37грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді. В решті вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів.

Суддя Кіровського районного суду
м.Кіровограда Є. В. Завгородній