АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3063/11 Номер провадження 22-ц/1690/6647/11Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянула у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2011 року

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачу надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в квартиру АДРЕСА_1, за оплату яких утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 1999 року по 01 квітня 2011 року в сумі 8099,56 грн.

Посилаючись на те, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, просив стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 11158, 27 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2011 року позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості в розмірі 8099 грн. 56 коп., 30 грн. понесених судових витрат, а всього 8129 грн. 56 коп.

У задоволенні решти позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 80 грн. 99 коп.

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи на відсутність договору між сторонами та відсутність доказів надання позивачем послуг з теплопостачання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 2005 року є власником квартири АДРЕСА_2.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_2 з 03 березня 1999 року по час розгляду справи судом постійно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За період з 01 жовтня 1999 року по 01 квітня 2011 рок відповідачем за вказаною адресою отримано надані позивачем послуги теплопостачання, але плата за них не була внесена. З урахуванням цього за вказаний період існує заборгованість в розмір 8099 грн. 56 коп.

Також судом вірно встановлено, що розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам та здійснений із врахуванням з 27 вересня 2010 року ( з часу звернення відповідача ) 50 % пільги.

З урахуванням вищенаведеного, відповідно до норм ст. ст. 67, 162 ЖК України та ст. ст. 322, 360 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного про наявність у відповідача ОСОБА_2 обовязку сплатити вартість отриманих послуг.

Правомірним також є висновок суду щодо не взяття до уваги посилань відповідача та його представника на відсутність вказаного обовязку по причині відсутності укладеного між сторонами договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України , п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, наймач ( власник ) квартири зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги ) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Судом встановлено, що договір про надання відповідачу послуг з теплопостачання між сторонами не укладався, але підприємством позивача у вказаний період надавались послуги з теплопостачання, відмови від отримання яких позивач не заявляв, а тому правильним є висновок суду, що між сторонами фактично виникли правовідносини з приводу надання та споживання цих послуг.

Враховуючи наведені обставини, а також сплату відповідачем як поточної суми, так і частково заборгованості перед позивачем за надані послуги; тобто вчинення дій по визнанню позову, вірним є висновок суду щодо переривання строку позовної давності та наявності правових підстав для часткового задоволення позову, а саме: стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання за вказаний позивачем період без урахування індексу інфляції та трьох процентів річних.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, рішення місцевим судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Суддя: /підписи/

З оригіналом згідно: