Справа № 2-2986/11
(2/401/712/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2011 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26.06.2006 р. за кредитним договором №509 відповідач отримав у тимчасове користування на умовах його забезпеченості .платності, терміновості, повернення та цільового призначення грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. зі сплатою 25% річних на 12 місяців у порядку, визначеному розділом 1 договору. Згідно п. 1.2 кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснювати погашення кредиту й відсотків за користування ним, відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця на залишок боргу за кредитом. Відповідно до кредитного договору відповідач зобовязався відповідати перед позивачем щодо сплати суми кредиту, процентів, комісійної винагороди, а також можливих неустойок та інших витрат. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідачем постійно умови кредитного договору порушувалися, як в частині своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом, так і своєчасного та повного повернення кредиту, чим порушувалися п.п. 1.2, 2.2 2.5, 3.3.3, 3.3.4, 3.3.5, 3.4.3 кредитного договору та ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048-1050, 1054 ЦК України, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 01.03.2010 р. становить 50 693,39 грн., з яких сума основного боргу за кредитом урахуванням інфляції 32 260,00 грн., сума прострочених та несплачених процентів у розмірі 16 641,61 грн., штраф в розмірі 1 791,78 грн., про стягнення якої у позові й заявлено відповідну вимогу.

У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи, просив суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, який належним чином повідомлений, повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених позивачем вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини.

26.06.2006 р. між ТОВ «Банк Фамільний»та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав у тимчасове користування на умовах його забезпеченості .платності, терміновості, повернення та цільового призначення грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. зі сплатою 25% річних на 12 місяців у порядку, визначеному розділом 1 договору. Згідно п. 1.2 кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснювати погашення кредиту й відсотків за користування ним, відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця на залишок боргу за кредитом. Відповідно до кредитного договору відповідач зобовязався відповідати перед позивачем щодо сплати суми кредиту, процентів, комісійної винагороди, а також можливих неустойок та інших витрат. Утім, на порушення прийнятих зобовязань, як в частині своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом, так і своєчасного та повного повернення кредиту, чим порушувалися п.п. 1.2, 2.2 2.5, 3.3.3, 3.3.4, 3.3.5, 3.4.3 кредитного договору та ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048-1050, 1054 ЦК України, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 01.03.2010 р. становить 50 693,39 грн., з яких сума основного боргу за кредитом урахуванням інфляції 32 260,00 грн., сума прострочених та несплачених процентів у розмірі 16 641,61 грн., штраф в розмірі 1 791,78 грн., про стягнення якої у позові й заявлено відповідну вимогу.

Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За невиконання або неналежне виконання обовязків за кредитним договором передбачена відповідальність відповідача -1, на підставі чого позивачем, на переконання суду, правомірно була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за його користування.

Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та приписів законодавства.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договори є дійсними і неоспореними, є актом волевиявлення сторін, що підтверджують їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 01.03.2010 р. становить 50 693,39 грн., з яких сума основного боргу за кредитом урахуванням інфляції 32 260,00 грн., сума прострочених та несплачених процентів у розмірі 16 641,61 грн., штраф в розмірі 1 791,78 грн., про стягнення якої у позові й заявлено відповідну вимогу.

Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 506,93 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 693 грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» судові витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 506,93 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя