Житомирський районний суд Житомирської області
рІШ ЕННЯ
ІМЕНЕМУКР А ї Н И

12 квітня 2011 року

Житомирський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Чернявського М.В.

при секретарі судового засідання Тарасюк Ю.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2;

ОСОБА_3

третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,

ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 14 965 грн. 56 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, сплачені ним судові витрати в сумі 401 грн. 50 коп. та 150 грн. як витрати на правову допомогу, так як з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої його автомобіль зазнав механічні пошкодження.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив суду, що 29 жовтня 2006 року власник автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 доручив керувати своїм автомобілем відповідачу ОСОБА_6 Керуючи даним автомобілем та рухаючись 29 жовтня 2006 року біля 16 години 40 хвилин по вул.Заводській в смт.Новогуйвинську Житомирського району відповідач виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, яким керував він. Внаслідок зіткнення він отримав тілесні ушкодження, а його автомобіль механічні пошкодження. Діями відповідача йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, так як внаслідок пошкодження належного йому автомобіля він вимушений був орендувати автомобіль для підприємницької діяльності, якою він займається. Окрім того, він вимушений був внести корективи в своє повсякденне життя, що мало негативні наслідки як для нього так і членів його сім'ї.

Представники відповідача у судовому засіданні позовних вимог позивача не визнали, просили суд їх не задовольняти з тих підстав, що їх довіритель не є власником автомобіля, яким він скоїв дорожньо- транспортну пригоду та пошкодив автомобіль позивача, а лише керував даним автомобілем на прохання його власника ОСОБА_7. Вважають, що саме власник джерела підвищеної небезпеки, а після його смерті його правонаступники мають відшкодовувати позивачу шкоду, а не їх довіритель.

Третя особа, ОСОБА_7 під час судового розгляду справи помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 060936, виданого 15 березня 2007 року Новогуйвинською селищною радою Житомирського району ( а.с.110 ).

Треті особи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти стягнення з відповідача заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що саме з вини відповідача, який керував автомобілем з дозволу ОСОБА_7, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Свідок ОСОБА_8 в своїх показаннях у судовому засіданні ствердив, що на момент скоєння дорожньо- транспортної пригоди він перебував в салоні автомобіля свого батька. Після зіткнення автомобілів, що сталося з вини водія зустрічного автомобіля, він отримав тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_9 в своїх показаннях у судовому засіданні ствердив, що ним проводився огляд автомобіля позивача після дорожньо- транспортної пригоди. Огляд був ним проведений за участю понятих, але у відсутності позивача. В протоколі огляду транспортного засобу він зазначив ті механічні пошкодження, які ним були виявлені під час огляду, але не виключає тієї обставини, що могли бути і інші пошкодження на автомобілі, яких він не зміг виявити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи, та перевіривши надані суду сторонами у справі докази, судом на засадах змагальності сторін встановлені наступні факти.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу, проведеного 29.10.2006 року інспектором ІДПС ОСОБА_9 автомобіль НОМЕР_3 на момент огляду мав пробіг 25179 км. та мав ряд механічних пошкоджень ( а.с.8 відмовний матеріал № 2576 ).

Постановою Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 07 листопада 2006 року проти ОСОБА_6 відмовлено в порушені кримінальної справи за фактом скоєння ним 29.10.2006 року дорожньо- транспортної пригоди в смт.Новогуйвинську Житомирського району за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 КК України ( а.с.12 ) .

Постановою судді Житомирського районного суду від 22 листопада 2006 року відповідач ОСОБА_6 визнаний винним за ст.124 КпАП України за скоєння ним адміністративного правопорушення, яке зиразилось в тому, що керуючи 29 жовтня 2006 року о 16 годині 40 хвилин " Москвич-Комбі " державний реєстраційний номер НОМЕР_4 в

' 2

491

смт.Новогуйвинську Житомирського району він порушив п.12.3 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. За вчинене ОСОБА_6 адміністративне правопорушення суддею на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 51 грн. ( а.с.21 ).

За висновком № 224 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 7 листопада 2006 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП складає 14 545 грн. 56 копійок ( а.с.15 ).

За довідкою від 02.11.2006 № 147 року позивачем за проведення оцінки збитків майна сплачено суб'єкту оціночної діяльності 300 грн.

( а.с.19 ) .

Згідно квитанції № 21 від 23.02.2007 року позивачем сплачено 150 гривень за надання йому юридичної допомоги ( а.с.10 ).

Згідно рахунку-фактури від 30.11.2006 року позивачем сплачено 150 грн. приватному підприємцю ОСОБА_10 за надані послуги по транспортуванню пошкодженого автомобіля ( а.с.20 ).

Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини.

Наявність неправомірних дій відповідача, якими позивачу була заподіяна матеріальна і моральна шкода є підставою для повного задоволення позовної вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди та часткового задоволення його позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди суд бере до уваги перенесену ним фізичну біль від отриманих, внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, тілесних ушкоджень, глибину перенесених ним переживань та душевних страждань, внаслідок пошкодження відповідачем належного йому автомобіля, що негативно вплинули на його психологічний стан, виникнення у нього потреб з'ясування ряду обставин, пов'язаних з підготовкою позовної заяви, що забрало у позивача багато вільного часу та додало клопотів.

Суд оцінює заподіяну позивачу відповідачем моральну шкоду в грошовому відшкодуванні - 1000 грн. Визначаючи розмір грошового відшкодування суд виходив з вимог розумності і справедливості.

Вирішуючи спір суд бере до уваги ту обставину, що постановою судді Житомирського районного суду від 22 листопада 2006 року відповідач ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні 29 жовтня 2006 року о 16 годині 40 хвилин дорожньо-транспортної, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Дана постанова є чинною, оскільки відповідачем не оскаржувалась.

Відповідно до вимог ч.З ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Суд критично ставиться до доводів представників відповідача в тій частині, що їх довіритель, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду, не є власником джерела підвищеної небезпеки, він лише керував автомобілем

о

на прохання його власника ОСОБА_7, а тому завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду повинен був відшкодовувати ОСОБА_7 або його правонаступники після його смерті.

За приписами ч.І ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.І ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд, вирішуючи питання про відшкодування шкоди особою винною в її заподіянні, зобов'язує дану особу відшкодувати шкоду в натурі ( надати річ того ж роду і якості, полагодити річ тощо ) або повністю відшкодувати збитки.

За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Судом встановлено, що відповідач за усною домовленістю з володільцем джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_7, керував його

автомобілем НОМЕР_1 та 29 жовтня 2006 року біля 16 години 40 хвилин по вул.Заводській в смт.Новогуйвинську скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Дана обставина підтверджується постановою Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 07 листопада 2006 року про відмову в порушені кримінальної справи проти ОСОБА_6 за фактом скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди в смт.Новогуйвинську Житомирського району, яка ніким із сторін у справі не була оскаржена, а тому суд вважає, що матеріальні збитки та моральну шкоду, заподіяну позивачу, слід стягнути з відповідача.

Суд критично ставиться до доводів представника відповідача в тій частині, що механічні пошкодження автомобіля позивача, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу працівником ДАІ, суттєво різняться з механічними пошкодженнями автомобіля позивача, зазначеними у висновку експерта товарознавчого дослідження, що викликає у нього сумнів щодо правильності визначення експертом розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачу.

Суд при цьому бере до уваги незначний строк між датою проведення огляду автомобіля позивача працівником ДАІ ( 29.10.2006 року ) та огляду автомобіля позивача експертом ( 07 листопада 2006 року ) . Як в одному, так і в іншому випадку огляд автомобіля позивача проводився за місцем його знаходження ( стоянки ) по вул.Комуністична, 16 в смт.Новогуйвинське Житомирського району та з участю відповідача ОСОБА_6 і з його сторони, на той час, будь-яких зауважень щодо кількості виявлених механічних пошкоджень не було ( а.с.16 ).

Окрім того, експерт у своєму висновку зазначив, що автомобіль позивача не находу та не мав слідів попередніх пошкоджень ( а.с.14 зворотна сторона ).

Суд також бере до уваги показання працівника ДАІ ОСОБА_9 в тій частині, що в протоколі огляду автомобіля позивача він міг і не зазначити всі механічні пошкодження, які отримав автомобіль під час дорожньо-транспортної пригоди.

Суд також критично ставиться до доводів представника відповідача в тій частині, що визначений експертом у висновку № 224

4

експертного автотоварознавчого дослідження розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди не може братися судом до уваги, оскільки уу справі не проводилась авто товарознавча експертиза.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також надати докази, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Під час проведення попереднього судового засідання, а також під час судового розгляду справи від відповідача, а також його представників не надходило до суду клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи.

Відповідач, а також його представники під час судового розгляду справи не порушували перед судом клопотання про виклик у судове засідання експерта ОСОБА_11, яким був зроблений висновок № 224 експертного автотоварознавчого дослідження, для з'ясування питань, пов'язаних з даним висновком, що є свідченням того, що відповідач погоджувався з зазначеним вище висновком.

Керуючись ст.1166,1167,1187,1192 ЦК України, ст.10,11,57,60, 61,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 14 965 ( чотиринадцять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять ) грн. 56 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 150 гри. як витрати на правову допомогу, 1000 ( одну тисячу ) грн. моральної шкоди, а також

стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір в сумі 400 грн. та 1 грн. 50 коп. як витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відповідача на користь Житомирського районного суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 118 грн. 50 коп.

На рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської