Апеляційний суд Чернівецької області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

Головуючого: Заводян К.І.

Суддів: Лисака І.Н., Савчук М.В.

Секретаря: Скрипник С.В.

З участю: представника ПАТ Банк Фінанси та кредит ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2011 року, -

встановила:

В квітні 2011 року публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та кредит (далі: ПАТ Банк Фінанси та кредит) подало позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії

Посилалось на такі обставини.

19 червня 2007 року, ПАТ Банк Фінанси та кредит уклав із ОСОБА_2 договір №1180рv21-07 про відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі 170 000 євро, під 15% річних, терміном до 17 червня 2022 року.

Позичальник отримав кошти в сумі 183653,62 євро. Було складено графіки погашення кредиту.

Проте зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 4 299 142 грн. 56 коп., в тому числі: сума основного боргу 169 570,66 євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1 954 950 грн. 97 коп.; сума прострочених відсотків за користування кредитом по двох траншах 69 406,26 євро або 800 172 грн. 83 коп. та пеня за прострочення погашення відсотків та кредиту по двох траншах 133 926,77 євро або 1 544 018 грн. 75 коп.

ПАТ Банк Фінанси та кредит просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №1180рv21-07 від 19 червня 2007 року у сумі 4 299 142 грн. 56 коп.

_____________________________________________________________________________________________

Справа № 22ц-1273 / 2011 р. Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Категорія: 19/27 Доповідач: Заводян К.І.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2011 року позов ПАТ Банк Фінанси та кредит задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк Фінанси та кредит заборгованість за кредитним договором №1180рv21-07 від 19 червня 2007 року у сумі 4 299142 грн. 56 коп.

Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що позивачем не вірно визначена сума його заборгованості, не враховано курсу євро до гривні, встановленого НБУ на день вирішення спору судом, що ним було внесено 11000 євро одним платежем в рахунок майбутніх платежів за договором.

Суд не перевірив законності видачі валютного кредиту ПАТ Банк Фінанси та кредит йому, як фізичній особі, та наявності у Банку індивідуальної ліцензії на право здійснення валютних операцій, дозволу НБУ на право кредитування фізичних осіб у іноземній валюті, не застосував позовну давність до вимог про стягнення пені.

Відсутність у судовому засідання з поважних причин позбавила його можливості захистити свої права.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ПАТ Банк Фінанси та кредит відмовити.

ПАТ Банк Фінанси та кредит апеляційну скаргу заперечує. Рішення суду вважає законним і обґрунтованим. До заперечення додав копії банківської ліцензії №28 від 20 січня 2003 року на право здійснення банківських операцій, визначених ч.1 та пп.. 5-11 ч.2 ст.47 ЗУ Про банки і банківську діяльність, виданої йому НБУ, дозвіл НБУ №28-1 від 20 січня 2003 р. на право здійснення операцій, визначених п.1 - 4 част.2 та част.4 ст.47 ЗУ Про банки і банківську діяльність та додаток до цього дозволу про перелік операцій, які має право здійснювати банк з валютними цінностями.

Вказує на те, що відповідно до п.2.3 Положення про порядок видачі банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою правління НБУ від 17.07.2001 року №275 за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ, банк мав право здійснювати операції з валютними цінностями, до яких належить і іноземна валюта.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_3, підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 19 червня 2007 року ПАТ Банк Фінанси та кредит уклав із ОСОБА_2 договір №1180рv21-07 про відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі 170 000 євро, під 15% річних, терміном до 17 червня 2022 року.

Протягом червня 2007 року - травня 2008 року позичальник отримав кошти. Було складено графіки погашення кредиту 26.12.2006 р. з терміном погашення кредитних ресурсів до17 червня 2022 року.

Однак, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті тіла кредиту, в сумі 34 079,04 євро (повинен був сплатити 48 162 євро, а сплатив 14082 євро), а також 5 585,10 євро - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами та 1 544 018,75грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 12 квітня 20010 року по 12 квітня 2011 року.

З приводу погашення боргу по кредиту і відсотках банк звертався до відповідача з листами 08.12.2008 року, 04.11.2009 року, 13.01.20111 року. Відповідач не зреагував на листи і боргу не погасив.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93 (зі змінами та доповненнями).

Як свідчать матеріали справи, відповідачем документально підтверджено наявність банківської ліцензії Національного банку України за №28 від 20 січня 2003 року, дозволу Національного банку України №28-1 від 20 січня 2003 року та додатку до нього.

Позивач на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Грошові зобовязання між сторонами в іноземній валюті узгоджуються з нормами Декрету КМ України Про систему валютного регулювання і валютного контролю (ст. 2 ч. 2, ст. 5 ч. 2), Закону України Про банки і банківську діяльність (ст. 19, ст. 47 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 49, 55), ст. 192 ч. 2, ст. 533 ч. 3 ЦК України.

Отримавши за власною ініціативою кредит у іноземній валюті, позичальник усвідомлював можливі валютні ризики і не може заперечувати, що у нього існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні у відношенні до євро, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг гривні та її девальвації. Не був позичальник позбавлений і можливості звернутися за кредитом в національній валюті, з іншими умовами щодо його оплати. Небажання боржника нести валютні ризики, відповідати за порушення умов договору не можуть бути підставами для порушення законних прав кредитора.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. ОСОБА_2 погодився на умови кредитного договору, підписавши його та графіки погашення кредиту в іноземній валюті - євро.

Позивач додав до позовної заяви розрахунок боргу (а.с.57), в якому відображені суми сплачені відповідачем в погашення боргу, в тому числі і 11 000 євро, сплачені ним 24 грудня 2007 року, тому доводи відповідача про неврахування цього платежу є безпідставними.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Проте суд першої інстанції вказаного не врахував та визначив розмір заборгованості у гривневому еквіваленті за курсом, який встановлено Національним банком України станом на день подання позову - 13 квітня 2011 року.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 грошових сум у гривневому еквіваленті підлягає зміні. Станом на 16 червня 2011 року вартість 100 євро становила 1152,0113 гривень. Борг по тілу кредиту, який належить стягнути з ОСОБА_2 становив 169570,66 грн. У гривнях він становитиме 1 953 473,17грн (замість заявлених 1 954 950,97 грн.), по сплаті відсотків за кредит борг у 69 406 євро становитиме 799 564,97 грн. (замість заявлених 800 172,83 грн.)

Що стосується нарахованої пені за невиконання зобовязань по кредиту, то відповідно до част.3 ст.268 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяви ОСОБА_2 про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені до суду не надходило.

Разом з тим колегія суддів вважає, що розмір пені, стягнення якої передбачено п.6.1 договору, не є співрозмірним заподіяним збиткам. Так, заборгованість ОСОБА_2 по основному платежу кредитного договору /тілу кредиту/ на час подання позову становить 169 570,66 євро або 1 953 473,17 гривень, сума прострочених відсотків за користування кредитом - 69 406,26 євро або 799 564,97 гривні, а обрахована позивачем пеня - 133 926,77 євро або 1 542 851,53 гривні, що значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки /пені/ може бути зменшено рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи.

Враховуючи зазначені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність по справі правових підстав до застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення пені за несвоєчасне погашення кредиту, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача із 133 926,77 євро (1 542 851,53 гривні), до 78016,20, що станом на 16.06.2011 року у гривневому еквіваленті становитиме 898 755, 44 гривні

На підставі ст. ст.526, 527, 533, 536, 551,1054, 1055, керуючись п.4 ст.309 ЦПК України. колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2011 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит заборгованість за договором від 19 червня 2007 року №1180рv21-07 про відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі 316 992,66 (триста шістнадцять тисяч девятсот девяносто два) євро 66 центів, що станом на 16 червня 2011 року еквівалентно 3 501 845,86 ( трьом мільйонам шістсот пятдесят одній тисячі сімсот девяносто двом) гривням 86 копійкам).

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: