Справа № 22-ц-2001/2011 Провадження № 22-ц/489/11 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Овчарик В.М. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, представника 3-ї особи - Харківської сільради ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ічнянського районного суду від 12 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, відділу Держкомзему в Ічнянському районі Чернігівської області про усунення перешкод в реалізації права на приватизацію земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить оскаржуване рішення Ічнянського районного суду від 12 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням Ічнянського районного суду від 12 травня 2011 року позовні вимоги задоволено. Визнано безпідставною відмову ОСОБА_7 від підпису в акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 в с.Хаєнки Ічнянського району по вул.Шевченка, 15. Дозволено приватизацію земельної ділянки, розташованої по вул.Шевченка, 15 в с.Хаєнки Ічнянського району, що перебуває в користуванні ОСОБА_5, за фактичними розмірами (0,25 га та 0,41 га) згідно обмірів, проведених при встановлені меж в натурі, без погодження зовнішніх меж земельних ділянок із суміжним землекористувачем ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з"ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так апелянт посилається на те, що порушено його конституційне право на приватизацію земельної ділянки розміром 0,13 га. Своїм рішенням суд перевищив свої повноваження, взявши на себе повноваження сільської ради. Судом порушено норми процесуального права, а саме п.1 ст. 177, п.2 ст. 179, ст. 194 ЦПК України. Також судом не прийнято до уваги, що згідно схеми зовнішніх меж земельної ділянки площа земельної ділянки дорівнює 0,5046га

що не відповідає розміру 0,66 га та геометрії малюнку у „По господарській книзі та книзі проведеної ревізії земельних ділянок 1992 року", на якому грунтується позов ОСОБА_5 і рішення сільської ради.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно ст.118 ЗК України - орган місцевої влади приймає рішення про передачу земельних ділянок у власність громадян на підставі затвердженого та погодженого проекту відведення земельної ділянки.

Відповідно до вимог п."б" ч.2 ст.198 ЗК України і ч.2 ст. 18 Закону України „Про планування і забудову територій" - комплекс робіт, зроблених для визначення і відновлення меж земельної ділянки включає погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами.

Згідно п."в" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

По справі судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 являються суміжними землекористувачами земельних ділянок по вул. Шевченка, 15 та вул. Шевченка, 17 в с.Хаєнки Ічнянського району.

Рішенням Хаєнківської сільської ради народних депутатів від 18 лютого 1992 року затвердждено рішення виконкому зазначеної ради №3 від 15 січня 1992 року, яким надано ОСОБА_5, у користування земельну ділянку площею 1 га.

Рішенням 14 сесії 5 скликання Хаєнківської сільської ради від 04.11.2008 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку технічної документації щодо передачі земельної ділянки площею 1 га у приватну власність, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,75 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Шевченка, 15 в с.Хаєнки Ічнянського району та на леваді біля ОСОБА_9 по тій же вулиці бувший у користування Троян, з послідуючим затвердженням на сесії сільської ради.

Згідно довідки виконавчого комітету Хаєнківської сільської ради від 22.07.2010 року №239 ОСОБА_5 має земельну ділянку площе 0,66 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,41 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Шевченка, 15 в с.Хаєнки Ічнянського району.

В процесі виготовлення технічної документації, позивачем був виготовлений 2 листопада 2010 року, акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки(на місцевості), меж з суміжними землекористувачами, як це передбачено ст.198 ЗК України, однак ОСОБА_8 відмовляється його підписати.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відмова ОСОБА_7 підписати акт є безмотивною та безпідставною, а тому вимога позивача є законною і обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком районного суду.

Передбачена у чинному законодавстві як обов'язкова процедура узгодження зовнішніх меж земельної ділянки під час виготовлення документів для набуття права власності на земельну ділянку має на меті, забезпечити усунення будь-яких обґрунтованих претензій між суміжними

землекористувачами щодо меж їхніх суміжних ділянок, перш ніж певний з них набуде право власності на земельну ділянку.

Відповідачем ОСОБА_10 не надано жодних доказів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів з боку ОСОБА_5, внаслідок відведення останньому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по вул. Шевченка 15, чим не виконані вимоги ст. 10 ЦПК, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Апеляційним судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Суд не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_7, що схема зовнішніх меж земельної ділянки не відповідає розмірам та геометрії, зазначених у по господарській книзі позивача за 1992 рік, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції, земельна ділянка ОСОБА_5 межує із земельною ділянкою відповідача, і конфігурація та довжина цієї межі відповідає плану, який є частиною державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_7В(ас.58).

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_5 не порушують земельних прав суміжного землекористувача ОСОБА_7, а тому відмова останнього від підписання ОСОБА_2 встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки для надання в приватну власність ОСОБА_5, є необгрунтованою і такою, що направлена на перешкоду в здійсненні позивачем права на набуття у власність земельної ділянки.

Виходячи із правової суті спору та змісту позовних вимог, пояснень учасників судового розгляду в судовому засіданні, апеляційний суд вважає, що позов ОСОБА_5 підлягав задоволенню, що і було правомірно та законно здійснено судом першої інстанціі.

За таких обставин, коли висновок суду відповідає встановленим обставинам і дослідженим доказам, постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, необхідно відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду від 12 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:Судді: