АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 5 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Братіщевої Л.А., Турік В.П.,

при секретарі Бондаренко І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) В.Д. про визнання права власності на домоволодіння № 11 по вулиці Ясенів в м. Кривому Розі, яке складається з житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», вбиральні «В», водоколонки І, замощення ІІ, паркану 1, 2 та розташоване на земельній ділянці площею 600 кв. метрів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зазначене домоволодіння придбане нею та ОСОБА_7 до реєстрації між ними шлюбу за кошти від продажу належного їй домоволодіння № 109 по вулиці Леніна у селі Протопопівка Олександрівського району Кіровоградської області. Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про переоформлення документів та зясувала, що відповідачі претендують на домоволодіння, як на спадкове майно. На її пояснення, що домоволодіння придбане за її кошти відповідачі уваги не звертають, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності нею позовних вимог, не звернув увагу, що спірне домоволодіння придбане одразу ж після того як вона продала свій будинок в с. Протопопівка, залишив поза увагою надані нею докази та пояснення запрошених нею свідків, а також не надав критичну оцінку поясненням свідка з боку відповідачів ОСОБА_8 Крім того, судом не звернуто увагу на реєстрацію та проживання в обох домоволодіннях її батька.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_7 мав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями № 11 по вул. Ясенів у м. Кривому Розі, який ним було придбано за договором купівлі-продажу від 22 листопада 2004 року, право власності на яке за ним було зареєстровано 22 лютого 2005 року.

05 вересня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб. З 12 жовтня 2006 року позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

04 травня 2009 року ОСОБА_7 помер. Після смерті спадкодавця із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися позивач та відповідачі діти померлого від першого шлюбу.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено та не підтверджено позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на спірне домоволодіння.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, відповідно ст. 657 ЦК України, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як убачається із договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого, 22.11.2004 року ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_7 купив домоволодіння за № 11 по вул. Ясенів у м. Кривому Розі за 13500 грн., які готівкою передав продавцю при підписанні договору. Згідно витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно 22.02.2005 року домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_7 Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 було зареєстровано 05.09.2006 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

На підставі вищевикладеного спірне домоволодіння являється особистою приватною власністю ОСОБА_7, оскільки набуте було ним до шлюбу з позивачем.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги показання її свідків, які підтвердили факт сумісного проживання її з ОСОБА_7 однією сімєю з 2000 року до 05.09.2006 року без реєстрації шлюбу, безпідставні, оскільки нею не ставилося питання про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю відповідно до положень ст. 74 та глави 8 Сімейного Кодексу України.

Доводи позивача щодо ненадання судом належної оцінки тій обставині, що свій будинок вона продала 10 листопада 2004 року одержала від покупця 2600 умовних одиниць, а будинок в м. Кривому Розі було придбано 22 листопада 2004 року, безпідставні, оскільки суперечать вищевказаній ст. 657 ЦК України та спростовуються матеріалами справи, зокрема договором купівлі-продажу належного їй на праві приватної власності житлового будинку, укладеного 14.04.2006 року на Універсальній товарній біржі «Партнер», згідно якого, житловий будинок за № 109 по вул. Леніна в с. Протопопівка Олександрівського району Кіровоградської області, було зареєстровано на праві приватної власності за позивачем 23 січня 2006 року, тобто став її власністю на 10 місяців пізніше дати реєстрації права власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_7

З огляду на це суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку що розписка про продаж будинку і отримання 2600 умовних одиниць є неналежним доказом по справі. Крім того згідно паспорту позивача було знято з реєстрації в с. Пртотопопівка Олександрівського району Кіровоградської області 21 вересня 2006 року.

Інші доводи позивача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Не можна погодитися із посиланням позивача у позовній заяві на норми матеріального закону, а саме ст. ст. 316, 319, 325, 328, 380, 381, 392 ЦК України, на підставі яких, на її думку, підлягають задоволенню її вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, оскільки в них закріплено, відповідно: поняття права власності, здійснення права власності; право приватної власності; підстави набуття права власності; житловий будинок як обєкт права власності; садиба, як обєкт права власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути заявлений власником індивідуально визначеної речі, який як володіє, так і не володіє нею (якщо при цьому не ставиться питання про її повернення) права якого оспорюються, заперечуються чи не визнаються третьою особою, яка не знаходиться з власником у зобовязальних чи інших відносинах із приводу спірної речі. Позивач же не являється власником спірного спадкового домоволодіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: