__________________________________________________________________
Справа№2-3059/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2011 року, Київський районний суд м. Одеси в складі в складі:

головуючого судді - Луняченко В. О.

за участю секретаря - Жімбріу Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: до про розірвання шлюбу -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, який був зареєстрований 12 листопада 1977 року у Київському відділі м.Одеси, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис № 2152.

Шлюб у сторін перший.

Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що в нього з відповідачкою виникла відчуженість, втрачено почуття любові й поваги. Відсутність порозуміння з усіх питань призвели до того, що вони стали чужими, у зв'язку із цим подружні й сімейні відносини не підтримують тривалий час, шлюб носить формальний характер.

У судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідачка у ході судового засідання позовні вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем та пояснила, що фактично сім`я з позивачем розпалась майже шість років назад через те, що позивач покинув сім`ю. Весь час ОСОБА_1 життям сім`ї, дочок не цікавився, навіть не ніс витрати щодо утримання квартири, сплати комунальних послуг. Квартиру в належному стані утримувала влна, сама сплачувала комунальні послуги. Вважає, що дані факти є істотними, вважає збереження сім`ъ неможливим.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем а выдповыдачкою, а також той факт, що один із чоловіка й жінки або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і неповнолітніх дітей, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть тривалий час, даний факт має істотне значення.

З цих підстава суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України й ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву задоволено повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Грек) зареєстрований 12 листопада 1977 року у Київському відділі м.Одеси, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації актів про одруження, актовий запис №2152.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Сокрут О.П.

При внесенні відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб стягнути з ОСОБА_1 державне мито в сумі 17 гривень. ОСОБА_3 від сплати державного мита звільнити.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Луняченко В. О.