Справа № 2-23/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2011 року

Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницькій області в складі:

головуючого судді Бориславського В.М.,

при секретарі Чекашкіній О.Л.,

з участю сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Камянці-Подільському обєднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про інвестування коштів в пайове будівництво та позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради, про визнання незаконним рішення про внесення змін до рішення про дозвіл на відбудову втраченої забудови, третіми особами за даним позовом в якій є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Камянець-Подільського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору № 1 від 6 січня 2005 року про інвестування коштів в пайове будівництво ( відтворення) зруйнованого житлового будинку по вул. Зарванській, 20 м. Камянець-Подільського. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що при укладені зазначеного договору не було досягнуто усіх істотних умов, без одержання її згоди на укладення даного договору як співвласника спірного будинку, оскільки його будівництво здійснювалось за спільні кошти із ОСОБА_2 під час перебування з останнім у шлюбі. Разом з тим, ОСОБА_1 подала до суду позов про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради № 1321 від 30 липня 2009 року Про внесення змін у рішення виконавчого комітету міської ради від 30 грудня 2004 року № 2677 «Про дозвіл на відбудову втраченої забудови по вул. Зарванській », згідно якого ОСОБА_2, як особа, якій було надано дозвіл на відбудову втраченої забудови по вул. Зарванській, 20 була замінена на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказувала на те, що зазначеним рішенням порушуються її права як співвласника будинку по вул. Зарванській, 20 м. Камянець-Подільського, на яке вона набула під час шлюбу із ОСОБА_2, рішення приймалось без її згоди з порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування».

Дані позови ухвалою суду були обєднанні в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд визнати недійним договір про інвестування коштів в пайове будівництво та скасувати рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради в звязку із порушенням права власності позивачки.

Відповідачі ОСОБА_2, представник останнього та ОСОБА_3 підтвердивши в судовому засіданні укладення договору про інвестування коштів в пайове будівництво 6 січня 2005 року, вказали, що відбудова спірного будинку здійснювалась за рахунок інвестованих коштів в його будівництво ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а від так просили позов залишити без задоволення, вказуючи також на те, що ОСОБА_1 стороною спірного договору не являється, а від так не має права на його оскарження. Разом з тим, просили в позові про скасування рішення виконавчого комітету про внесення змін до свого рішення відмовити в звязку із безпідставністю заявлених вимог.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтвердивши факт укладення договору та інвестування коштів в будівництво, просив суд позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Представник виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, просив залишити їх без задоволення, посилаючись на законність прийнятого рішення виконавчим комітетом та відсутність правових підстав для визнання договору про інвестування коштів у пайове будівництво недійсним.

Суд вислухавши доводи сторін у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, у відповідності ч.3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути предявлена тільки особами, визначеними у Цивільному кодексі й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів, а саме, однією із сторін, або заінтересованою особою, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 232 від 17 березня 2000 року був затверджений укладений цього ж дня між ОСОБА_2 та дирекцією Національного історико-архітектурного заповідника «Кам'янець» договір № 50 на відбудову втраченого житлового будинку по вул. Зарванській, 20 м. Кам'янець-Подільського. Згідно затвердженого договору, ОСОБА_2 зобов'язувався за кошти та матеріали інвесторів виконати весь комплекс робіт по відбудові зруйнованого житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 2677 від 30 грудня 2004 року ОСОБА_2 був наданий дозвіл на відбудову втраченої забудови. Після одержання дозволу на виконання будівельних робіт, у встановленому законом порядку між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 6 січня 2005 року був укладений письмовий договір № 1 Про інвестування коштів у пайове будівництво зруйнованого житлового будинку на вул. Зарванській, 20 м. Кам'янець-Подільського, згідно умов якого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 взяли на себе зобов'язання фінансувати будівництво по 50 % та виплатити ОСОБА_2, як замовнику будівництва об'єкту, кошти в розмірі 1 % від кошторисної вартості робіт та витрат, понесених на будівництво.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 1321 від 30 липня 2009 року Про внесення змін у рішення виконавчого комітету міської ради від 30 грудня 2004 року № 2677 «Про дозвіл на відбудову втраченої забудови по вул. Зарванській, 20» дозвіл на відбудову втраченого житлового будинку замість ОСОБА_2 було надано ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Зміст позовних вимог та пояснення позивачки свідчать, що вона набула права власності на 1/2 частину будівлі згідно статті 60 Сімейного Кодексу України, оскільки будівництво здійснювалося під час перебування її у шлюбі із ОСОБА_2, якому був наданий дозвіл на відбудову втраченої будівлі, за їх кошти із останнім, а від так укладеним договором про пайове будівництво без її згоди порушується її право власності.

У відповідності ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно ( житлові будинки, будівлі споруди тощо) виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

До завершення будівництва ( створення майна) згідно частини 3 цього ж Закону особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна).

Судом також встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 під відбудову втраченої забудови не виділялась, будівництво спірної будівлі не завершено, в експлуатацію будівля не вводилась, що підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи.

За наведених обставин та приймаючи до уваги, що позивачка права власності на частину спірної будівлі не набула, а від так позов про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору з підстав порушення прав власності задоволенню не підлягає.

Не приймаються судом також до уваги твердження позивачки щодо будівництва спірної будівлі за сумісні кошти під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 із посиланням на відповідні бухгалтерські документи, фіктивність укладеного договору про інвестування коштів в пайове будівництво, що підтверджується як стверджує позивачка недосягненням усіх істотних умов договору при його укладенні, оскільки це спростовуються матеріалами справи.

Так, позивачкою були представлені накладні на придбання у виробника ПП «Стандарт» 150000 шт. цегли, яка як стверджувала позивачка була використана на будівництво будинку по вул. Зарванській, 20.

Дані обставини спростовуються висновками технічного дослідження ДП «НДІпроектреконструкція» № 02-04 від 2 лютого 2011 року, які свідчать, що на відбудову втраченої забудови по вул. Зарванській, 20 м. Камянець-Подільського використувавалась цегла ТзОВ БК «Камянець», ТзОВ «Хмельницький завод Керамзитового гравію», ПП «Чорнянський цегельний завод», ТзОВ «Кадуба».

Із змісту укладеного між сторонами договору № 1 від 6 січня 2005 року вбачається, що його істотними умовами є фінансування та набуття права власності згідно часток в пайовому будівництві, а також і те, що обєкт перебуває у спільній частковій власності пайовиків, а від так посилання позивачки на фіктивність договору є безпідставними.

Оскільки позивачка не набула права власності на спірну будівлю, будь-яких доказів у відповідності вимог статті 60 ЦПК України щодо придбання будівельних матеріалів та використання їх у будівництві спірного будинку та порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину у відповідності вимог статті 203 ЦК України суду не представила, то позов в частині визнання недійсним договору про інвестування коштів слід залишити без задоволення, так як право власності позивачки укладеним договором не порушуюється.

З наведених вище обставин підлягає залишенню без задоволення також і позов в частині скасування рішення виконавчого комету Камянець-Подільської міської ради № 1321 від 30 липня 2009 року Про внесення змін у рішення виконавчого комітету міської ради від 30 грудня 2004 року № 2677 «Про дозвіл на відбудову втраченої забудови по вул. Зарванській, 20», оскільки оспорюване рішення було прийняте органом місцевого самоврядування в межах його компетенції з приводу будівництва на земельній ділянці, яка є комунальною власністю на підставі заяви ОСОБА_2 про відмову від відтворення втраченої забудови та договору № 1 про інвестування коштів у пайове будівництво, згідно умов якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають по 50 % у пайовому спільному будівництві, яким також будь-які права власності позивачки не порушуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 204 ч.1, 215 ч.3, 331 ч.2, ч. 3 ЦК України, ст. 60 СК України, Законом України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 договору № 1 від 6 січня 2005 року про інвестування коштів у пайове будівництво та рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради № 1331 від 30 липня 2009 року «Про внесення змін у рішення виконавчого комітету міської ради від 30 грудня 2004 року № 2677 «Про дозвіл на відбудову втраченої забудови» відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення суду

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду В. М. Бориславський