Справа № 2/1713/622/11
УХВАЛА

16 листопада 2011 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Василевич О.В., перевіривши дотримання вимог ст.ст.119-120 ЦПК України при зверненні ОСОБА_1 до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики та моральної шкоди, -

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 1 159 124,71 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Позивач звертаючись до суду з вимогами майнового та немайнового характеру просив звільнити його від сплати судового збору, вказуючи на те, що він є особою, яка потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи, в підтвердження чого надав копію посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4).

Згідно п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду), від сплати державного мита (судового збору) звільняються громадяни, віднесені до категорії 4 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно працюють і проживають або постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що станом на 1 січня 1993 р. вони прожили або відпрацювали в цій зоні не менше чотирох років.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач з 13.10.2011 р. змінив місце свого проживання та зареєструвався за адресою : с.Морочне Зарічненський район Рівненської області, проте при зверненні до суду позивач не зазначив доказів, які підтверджують віднесення вищевказаного населеного пункту до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно ст.2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", крім того позивач не зазначив доказів, як це передбачено п.18 ч.1 ст.14 вищевказаного Декрету, в підтвердження постійного працевлаштування або відпрацювання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 р. не менше чотирьох років, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що на позивача не поширюються пільги при сплаті державного мита (судового збору).

Ухвалою суду від 31 жовтня 2011 року позовну заяву залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків та запропоновано сплатити судовий збір в розмірі, передбаченому вищевказаним Декретом, а також розяснено наслідки невиконання ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху було надіслано позивачу з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою, вказаною у позовній заяві, та вказане поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою поштового відділення про те, що позивач за вищевказаною адресою не проживає.

Беручи до уваги відсутність позивача за вказаною ним у позовній заяві адресою, суд, з урахуванням положень абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про винесену у справі ухвалу.

Крім того, згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", який набрав чинності 01.11.2011р., від сплати судового збору звільняються позивачі-громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви та згідно Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 не належить до категорії позивачів, які звільняються від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.121 ЦПК України позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики та моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_3