Єдиний унікальний номер 2-135/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2011 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно договору купівлі-продажу від 19.04.2010 року придбала у ОСОБА_5 квартиру № 18, яка знаходиться у м. Чернівці по вулиці Українській будинку №48, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 55,20 кв.м., в тому числі житловою площею 34,00 кв. м.

Згідно довідки ЖРЕП №9 від 17.05.2010 року за №1065, у вищевказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Вказувала, що ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були вселені попереднім власником, ОСОБА_5.

Також відмічала, що Рішенням виконавчого комітету №5/1 від 21.01.2010 року встановлено, що житлові інтереси неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не порушуються та надано згоду на укладання договору купівлі-продажу попереднім власником, ОСОБА_5.

Зазначала, що в добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити спірне житлове приміщення та провести зняття з реєстрації по вищевказаній адресі.

Посилаючись на ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка вказувала, що в порушення зазначеної норми, користування відповідачкою, ОСОБА_2 разом з її з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, спірною квартирою позбавляє її користуватись, розпочати ремонт та переїхати туди, що порушує її права як власника майна.

Вважає, що право користування ОСОБА_2 з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вищевказаною квартирою припинились із припиненням права власності ОСОБА_5 на спірне приміщення.

Оскільки відповідачі безпідставно відмовляються в добровільному порядку звільнити вищевказану квартиру, яка належить їй на праві власності, що позбавляє позивачку вільно реалізувати своє право на користування, володіння та розпорядження своєю власністю, остання, на підставі ст. 386, 391 ЦК України, була змушена звернутись з даним позовом до суду з вимогами усунення і перешкод в користуванні квартирою №18 по вулиці Українській, 48 у м. Чернівці шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Просила зобовязати відповідачку, ОСОБА_2, усунути перешкоди в користуванні квартирою №18 житлового будинку №48 по вул. Українській у м. Чернівці, шляхом виселення ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зняття їх з реєстрації за даною адресою.

Позивачка у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання, звернулась до суду з заявою, де зазначала, що вимоги, заявлені в позові підтримує, просить розглянути справу без її участі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради заперечувала проти позову, посилаючиь на те, що їхньої згоди щодо виселення та зняття з рееєстрації неповнолітніх дітей немає, зазначила, що при при винесенні рішення про надання згоди на укладення договору купівлі-продажу, служба у справах дітей Чернівецької міської ради керувалась виключно інтересами неповнолітніх, та надала згоду на укладення зазначеного договору, так як відповідно до заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7, діти залишались зареєстрованими за місцем проживання.

Заслухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 19.04.2010 р., ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_1 квартиру №18, що знаходиться у будинку №48 по вул. Українській в м. Чернівці (а.с.5).

05.05.2010 року даний договір зареєстрований в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 8534273 (а.с.6)

Факт реєстрації відповідачки разом з неповнолітніми дітьми підтверджується довідкою ЖРЕП №9 від 17.05.2010 року за №1065, відповідно до якої у вищевказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21.01.2010 р. № 5/1, надано згоду на укладання договору купівлі-продажу частин квартир, належних малолітнім, неповнолітнім за умови одночасного продажу і придбання, забезпечення батьками (опікунами або піклувальниками) рівноцінної житлової площі, що належить їм на праві свідоцтва про право власності, дарування та де зареєстровані і право користування якими мають діти з обовязковим збереженням права дітей на житло як співвласників і подальшим інформуванням органу опіки та піклування виконання Рішення виконавчого комітету міської ради: квартири №18, що знаходиться у будинку №48 по вул. Українській в м. Чернівці, в якій зареєстровані та мають право користування малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.30-31).

Дане рішення було прийняте на підставі заяв законних представників дітей (батьків) ОСОБА_2 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що зазначені особи звертались до Чернівецької міської ради з метою отримання згоди на укладення договору купівлі-продажу, так як ОСОБА_2 купує квартиру АДРЕСА_1, де залишаються зареєстровані малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.32, 37).

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженняя своїм майном.

По даній справі позивачка просить захистити її права власника квартири шляхом виселення відповідачки із спірного житла та зняття з реєстраційного обліку.

Таким чином, предметом спору між сторонами є обєкт власності жиле приміщення, і режим проживання в ньому регулюються нормами ЖК України.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України, - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.156, 157 ЖК виселення таких осіб може бути здійснене в судовому порядку лише за наявності підстав, передбачених ст.116 ЖК.

Згідно зі ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених першою статі 116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Виходячи з положень ч.1 ст.116 Житлового кодексу України обовязковими умовами, для вирішення питання щодо виселення особи без надання іншого жилого приміщення, є систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичне порушення правил співжиття, яке робить неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Крім цього, представником позивачки в судовому засіданні підтверджено, що відповідачка поселилась у її квартиру як член родини. Переконливих обставин чинення відповідачкою перешкод у користуванні спірною квартирою не наведено.

Відсутні у справі і належні докази стосовно твердження позивачки, що відповідачці пропонувалося добровільно виселитися з квартири, що заперечується з боку відповідачки ОСОБА_6

Відповідно до зазначеного, позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що з боку відповідачки має місце систематичне порушення правил співжиття, яке робить неможливим для інших проживання із нею в одній квартирі, а також існування з боку відповідачки перешкод у користування позивачкою ОСОБА_1 спірною квартирою та не надано доказів щодо обставин, які можуть слугувати підставами для виселення.

Що стосується вимог про усунення власнику перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, слід зазначити, що оскільки реєстрація відповідачки в належній позивачці квартирі є лише офіційним документальним підтвердженням місця її проживання і не може вважатися дією, яка порушує право власності позивачки на цю квартиру, припинення реєстрації за рішенням суду можливе лише у разі втрати відповідачкою права на користування цим жилим приміщенням.

Заявляючи позов про зняття відповідачки з реєстрації місця проживання у квартирі № 18, яка знаходиться у м. Чернівці по вулиці Українській будинку №48, позивачка посилалась на те, що вона стала власником квартири.

Проте, ставши власником квартири, позивачка позову про позбавлення відповідачки права користування жилим приміщенням з підстав і в порядку, передбачених законом (вибуття на постійне проживання до іншого жилого приміщення тощо), не заявляла.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто.

У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх, які не мають батьків, та осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування.

Згідно ст.12 Закону України «Про засади соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», - для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Доказів щодо згоди органів опіки та піклування стосовно зняття з реєстраційного обліку неповнолітніх дітей відповідачки, суду не надано, а відсутність реєстраційної адреси ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 становить ризик втрати людьми права користування на жилі приміщення, потягне негативні суспільні наслідки, пов'язані з відсутністю житла і буде спрямована на порушення правових, соціальних та інших прав дитини, виникнення бездомності та безпритульності.

Тобто, передбачених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підстав для зняття з реєстрації місця проживання відповідачки ОСОБА_6 разом із неповнолітніми дітьми у квартирі № 18, яка знаходиться у м. Чернівці по вулиці Українській будинку №48 немає.

Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті у судовому засіданні докази, судом встановлено, що позовні вимоги необґрунтовані, доказів порушення відповідачкою по справі - ОСОБА_6 прав та свобод ОСОБА_1 не встановлено, на підставі наведеного - в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 116, 156, 157 ЖК, ст.ст.8, 10, 27-1, 209, 212-215, 218, ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 12 Закону України «Про засади соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька