__________________________________________________________________
Справа№1512/2-768/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2011 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О. М.

за участю секретаря - Фірко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа про стягнення збитків -

встановив:

30.05.2003 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги (а.с.180), просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4 000 гривень, моральну шкоду у розмірі 3000 грн., витрати на юридичну допомогу у сумі 1000 гривень та сплачений при поданні позову судовий збір у розмір 51 гривня. Свої вимоги мотивував тим, що 25.04.2003 року відповідач ОСОБА_2, що мешкає над позивачем, залила його квартиру АДРЕСА_1, чим спричинила позивачу матеріальний збиток та моральну шкоду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі, вказуючи на те, що відповідачем факт заливу був визнаний, однак, добровільно відшкодувати спричинену шкоду відповідач відмовляється, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково, проти факту заливу не заперечувала, однак вказувала, що його масштаб був значно менший, у зв`язку з чим погоджувалась відшкодувати позивачеві збитки у розмірі, еквівалентному 50 доларам США.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, надала письмові пояснення, в яких вказувала на недоведеність вини відповідача у залитті квартири позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позову просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 25.04.2003 року в квартирі АДРЕСА_1, яка на той час належала позивачеві, сталось залиття.

Як пояснила відповідач у судовому засіданні, в належній їй квартирі АДРЕСА_2 на той час ніхто не проживав, так як вона була придбана від продажу квартири її померлих батьків, квартира не здавалась та була порожня. Як стверджувала відповідач, про залиття їй стало відомо приблизно через 2-3 години після того, як було відновлено водопостачання, десь о 8год.20хв. після телефонного дзвінка доньки, яка повідомила, що у зв`язку з раптовою подачею води та сильним її напором в належній відповідачці квартирі лопнув кран. Після чого відповідач одразу попросила сантехніка школи №83, де працює, та технічку цієї школи піти до квартири. В квартирі, за твердженням відповідача, верхня частина крану була зірвана та сантехніком був відремонтований вентель крану. По факту залива в ДЄЗ вона не зверталась, так як причина вже була усунена (а.с.60-63). Крім того, відповідач підтвердила, що у неї в квартирі була залита лише кухня, до кімнат вода не попала. Також вона підкреслювала свій намір з метою врегулювання конфлікту розрахуватись з позивачем, для чого пропонувала йому 50 доларів США.

Сама ОСОБА_2 заходила в квартиру позивача приблизно о 9-10 годині ранку, де з розмови з дружиною позивача дізналась про те, що остання викликала працівників ДЄЗу. Однак, до її квартири ніхто не приходив та квартиру не обстежував.

У судовому засіданні встановлено, що 25.04.2003 року майстром ділянки №1 КП ДЄЗ „Вузівське ОСОБА_3 за фактом заливу був складений акт, в якому зазначено, що сліди залиття були: - в коридорі на стелі площею 2,5 кв.м., - на стіні в коридорі площею 4,5 кв.м., - на стелі в кухні площею 9,5 кв.м., -на стінах в кухні площею 12 кв.м., - на стелі в кімнаті площею 3,5 кв.м., - на стіні в імнаті площею 11,5 кв.м., була зіпсована електропроводка в кухні, ванній, коридорі, кімнаті.

За даними вказаного акту позивачем був замовлений робочий проект ремонтно-відновлюваних робіт належної йому квартири, згідно якого вартість робіт станом на 30.05.2003 року склала 4300 гривень (а.с.12-18).

Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.09.2010 року загальна вартість робіт у сумі 4309 гривень в квартирі АДРЕСА_3 відповідає роботам, вартості та показникам, зазначеним у сметному розрахунку, прийнятими у відповідності до даних Держбуду України станом на травень 2003 року.

Як вбачається з даного акту, він також був підписаний старшим майстром ділянки ОСОБА_4 та сантехніком ОСОБА_5 Однак, у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який працює сантехніком вказаного будинку, пояснив суду, що даний акт не підписував, заявок на залиття 25 квітня 2003 року до нього не надходило (а.с. 72-зворот).

Старший майстер ділянки ОСОБА_6 також у судовому засіданні підтвердив, що під актом від 25.04.2003 року він не підписувався. Також зазначав, що будинок №37 по вул. Ол. Невського у м. Одесі дійсно був закріплений за майстром ОСОБА_7, яка мала право складати акти, та якій він час від часу дозволяв підписуватись за нього (а.с.105-зворот- 107).

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що акт від 25.04.2003 року складався нею особисто, огляд в квартирі позивача вона проводила самостійно.

Факт залиття та його розмір також підтверджується показами свідків ОСОБА_8 (а.с.91-зворот-93), ОСОБА_9 (а.с.93-93-зворот), ОСОБА_10 (76-77), ОСОБА_11 (а.с.75-76), ОСОБА_12 (а.с.94), ОСОБА_13 (а.с.94-95), ОСОБА_14 (а.с. 102-105).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи

бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 зазначеної статті, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Суд вважає, що відповідачка не довела своєї невинності у залитті квартири позивача, більш того, визнала факт залиття, та не надала суду докази, які б могли довести відсутність її вини та непричетність до заливу.

У зв`язку з наведеним, на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 4000 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи той факт, що дана сума грошових коштів позивачем не індексувалась та значно знецінилась з часу пред`явлення позову.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди встановлено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань чи фізичних страждань та інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У звязку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, суд, керуючись принципом розумності і справедливості, вважає, що моральну шкоду, спричинену позивачам, можливо оцінити в 1000 гривень, враховуючи те, що справа розглядається судом дуже тривалий час майже 8 років, судові засідання багаторазово відкладались у зв`язку з неявкою відповідача та її представника у судові засідання або за їх клопотаннями, позивач був вимушений нервувати, витрачати час для того, щоб брати участь у судових засіданнях, оплачувати послуги адвоката, витрачати кошти на проведення експертних досліджень тощо.

Також стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають і витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень, так як вони підтверджені договором про надання юридичних послуг від 10.06.2007 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №7/710 від 10.07.2007 року та сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 51 гривня.

При винесенні рішення суд бере до уваги той факт, що представник позивача ОСОБА_15 приймав участь більш ніж у 30 судових засіданнях по даній справі та мав право на оплату витрат на правову допомогу у більшому розмірі, однак таких вимог не заявляв, так як і не просив про стягнення витрат на проведення судових експертиз.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.22,23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 209,

212, 213, 214, 215, 223, 293 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов позивача ОСОБА_1 до відповідач ОСОБА_2 , третя особа про стягнення збитків - позов задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 4000 гривень, моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, витрати на юридичну допомогу у розмірі 1000 гривень та судовий збір, сплачений при подання позову у сумі 51 гривня, а всього 6051 гривень, у задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя : Куриленко О. М.