Справа № 2-2047/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2011 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зіміна В. Б. ,

при секретарі - Мацюк М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Подільського районного суду м.Києва позовну заяву -ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя: -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до Подільського районного суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що під час шлюбу з відповідачем, за спільні кошти подружжя сторони придбали майно, яке є їх спільною сумісною власністю, а саме:

двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 25000 грн., яка зареєстрована на праві власності за відповідачем;

земельну ділянку, площею 0,0998 га., що розташована в АДРЕСА_5, вартістю 32480 грн., яка зареєстрована на праві власності за відповідачем;

земельну ділянку, площею 0,1000 га., що розташована в АДРЕСА_6, вартістю 50400 грн., яка зареєстрована на праві власності за відповідачем;

автомобіль НОМЕР_1, вартістю 158582 грн., якій зареєстрований за відповідачем;

автомобіль марки Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_7, вартістю 222000 грн.; автомобіль марки Renault Clio реєстраційний номер НОМЕР_8, вартістю 115500 грн. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, позивачка посилаючись на вимоги ст.70 СК України запропонувала свій варіант поділу майна подружжя, визнання за нею права власності на кв.128 в 6.7 по вул.Захарівська в м.Києві та визнання за відповідачем права власності на все інше майно.

Відповідач не погодився з запропонованим варіантом розподілу майна, посилаючись на те, що позивачкою безпідставно включено до складу майна автомобіль марки Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_7 та автомобіль НОМЕР_2, оскільки сторони розпорядились зазначеним майном під час шлюбу та використали отримані від їх продажу кошти на потреби сім'ї.

Крім того, позивачем не враховані спільні боргові зобов'язання сторін по двом кредитним договорам, які існували на час розірвання шлюбу. Відповідач самостійно сплатив в період з жовтня 2009р. по серпень 2010р. зобов'язання по кредитним договорам в загальному розмірі 172776 грн., що повинно бути враховано під час розподілу майна подружжя.

Відповідач запропонував свій варіант розподілу майна та просив визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину АДРЕСА_2 (орієнтована вартість квартири - 700000 грн.) Визнати за ним право власності на 1/2 частину АДРЕСА_2, двох земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 (орієнтована вартість земельних ділянок по 60000 грн. кожна), право власності на автомобіль марки Renault Megane реєстраційний номер НОМЕР_9 (орієнтована вартість 96000 грн.) та поділити боргові зобов'язання між сторонами.

У судовому засіданні позивачка визнала факт того, що автомобілі Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_7 та Renault Clio реєстраційний номер НОМЕР_8 були відчужені під час шлюбу, отримані від їх продажу кошти були витрачені сторонами на спільні потреби та просила виключити їх із числа спільного майна, що підлягає поділу.

Під час розгляду справи сторони також дійшли згоди, щодо орієнтованої вартості майна на час розгляду справи, що підлягає розподілу, а саме: вартість квартири 640000 грн., вартість земельних ділянок по 60000 грн. кожна, вартість автомобіля НОМЕР_3 - 1 10000 грн., сума спільних боргових зобов'язань, які були сплачені відповідачем самостійно складає 172776 грн.

Сторони погодились на те, що відповідачу в рахунок сплачених ним боргових зобов'язань виділяється земельна ділянка. Відповідачу також виділяється автомобіль НОМЕР_3, а відповідач компенсує позивачки 1/2 частину його вартості, що становить 55000 грн.

При цьому, сторони не дійшли згоди щодо поділу квартири. Позивачка та її представник наполягали на тому, щоб право власності на квартиру було визнано за позивачкою, зі сплатою відповідачу відповідною суми компенсації в розмірі 320000 грн., що становить 1/2 частину вартості квартири або визнання права власності на квартиру за відповідачем, з відповідною компенсацією 1/2 частини її вартості, на користь позивачки. Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що вона хоче мати можливість самостійно розпоряджатися та користуватися майном, без участі відповідача, що не можливо при наявності у сторін спільної часткової власності.

Відповідач та його представник наполягали на визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 частину квартири, посилаючись на те, що відповідач іншого житла не має, запропонованою йому суми компенсації для придбання житла не достатньо, а сам він не має коштів на виплату компенсації за квартиру.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 06.08.94р. відділом РАГС Шполянської районної Ради народних депутатів Черкаської області зареєстровано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1, призвіще дружини після одруження: ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 (а.с. 10).

18.08.10р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, після реєстрації розірвання шлюбу ій присвоєно призвіще ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_6 ( а.с.9).

Як вбачається з пояснень сторін та досліджених у суді документів під час шлюбу на спільні кошти подружжя сторонами було придбане наступне майно:

згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2000р. двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 12);

згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.09.07р. земельну ділянку, площею 0,0998 га., що розташована в АДРЕСА_5, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 13, 37);

згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.09р. земельну ділянку, площею 0,1000 га., що розташована в АДРЕСА_6, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с. 15-16, 59);

згідно договору купівлі продажу від 03.09.09р. автомобіль НОМЕР_1, якій зареєстрований за відповідачем (а.с. 47-48).

17.08.07р. ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_3 уклав кредитний договір з Приватбанком, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 60000 доларів CLUА , зі сплатою відсотків та строком погашення до 17.08.2017р. (а.с. 39-45).

03.09.09р. ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_3 та за її поручительством уклав кредитний договір з AT «ІНДЕКС-Банк», відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 79291 грн., зі сплатою відсотків та строком погашення до 02.09.2011 р. (а.с. 49-53).

На час розгляду справи у суді обидва кредити погашені. ОСОБА_2 самостійно сплатив в період з жовтня 2009р. по серпень 2010р. зобов'язання по кредитним договорам в загальному розмірі 172776 грн., що підтверджується поясненнями сторін та дослідженими у суді документами ( а.с. 42-46, 54-58, 60, 63-64).

Сторони визначили, що на час розгляду справи у суді орієнтовна вартість квартири складає 640000 грн., вартість автомобіля - 110000 грн. Сторони погодились на те, що відповідачу в рахунок сплачених ним боргових зобов'язань виділяється земельна ділянка. Відповідачу також виділяється автомобіль НОМЕР_3, а відповідач компенсує позивачки 1/2 частину його вартості, що становить 55000 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою.

Приймая до уваги те, що частки майна дружина та чоловіка є рівними, а також те, що відповідач не погоджується на отримання грошової компенсації за 1/2 частину квартири і не погоджується на сплату відповідної компенсації позивачки, суд вважає за необхідне виділити кожній із сторін по 1/2 частині АДРЕСА_3.

Оскільки право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем за рішенням суду визнається право ОСОБА_1 на 1/2 частину спірної квартири.

Інше майно поділити відповідно до домовленості сторін, оскільки визначена домовленість не протирічить вимогам закону та не порушує прав та інтересів сторін.

Слід також зазначити, що позивачка ОСОБА_1 визнала факт того, що автомобілі Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_7 та Renault Clio реєстраційний номер НОМЕР_4 були відчужені під час шлюбу, а отримані від їх продажу кошти були витрачені сторонами на спільні потреби, тому рішення в цієї частині судом не приймається.

Судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного Кодекса України, керуючись ст.ст. 213-215, 292,294 ЦПК України, суд;-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 із спільного майна подружжя:

1/2 частину квартири АДРЕСА_4,

Виділити ОСОБА_2 із спільного майна подружжя:

1/2 частину квартири АДРЕСА_4;

земельну ділянку, площею 0,0998 га., що розташована в АДРЕСА_1;

земельну ділянку, площею 0,1000 га., що розташована в АДРЕСА_7;

автомобіль НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4.

Зобов'язати ОСОБА_2 виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1 в розмірі 55000 (п'ятдесят п'ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва в порядку та строки, встановлені законом. Аапеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. Б. Зіміна