Справа № 2-1852/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

27 грудня 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Федій О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, реальний поділ домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20 травня 2011 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилалася на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, подружжям спільно було придбано старий житловий будинок в м. Полтаві по вул. Нагірна, 3а, який було зруйновано та побудовано новий. Вказувала, що земельна ділянка за адресою м. Полтава, вул. Нагірна, 3а та житловий будинок зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2

Посилаючись на те, що будинок та земельна ділянка є їх з відповідачем спільною сумісною власністю, просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння та земельну ділянку в м. Полтава, вул. Нагірна, 3а та виділити майно в натурі.

В судових засіданнях позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Позивач просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння з земельною ділянкою та поділити домоволодіння в натурі згідно висновку експерта.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка по вул. Нагірна, 3а в м. Полтаві є їх спільною сумісною власністю та не заперечував щодо позовних вимог про визнання права власності на ? частину майна за позивачем ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Цись) В.І. 07 серпня 1982 року зареєстрували шлюб.

Відповідно до ст.22 КпШС України 1969 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Статтею ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30 березня 2011 року житловий будинок по вул. Нагірна, 3а в м. Полтаві зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2. Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради взамін договору купівлі-продажу, посвідченого 2-ю Полтавською державною нотаріальною конторою від 22 квітня 1981 року за № 1494.

Також встановлено, що земельна ділянка по вул. Нагірна, 3а в м. Полтаві площею 855 кв.м. відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 415424 зареєстрована за ОСОБА_2 та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнавав обставину того, що житловий будинок набутий подружжям за час спільного проживання та є їх з позивачем спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин, враховуючи, що спірний житловий будинок по вул. Нагірна, 3а в м. Полтаві є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку в місті Полтава, вулиця Нагірна, 3а.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Тому за позивачем необхідно визнати право власності на ? частину земельної ділянки площею 855 кв.м., що розташована в місті Полтава, вулиця Нагірна, 3а.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивач ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві просила суд виділити їй в натурі частину домоволодіння та земельної ділянки. В судових засіданнях, посилаючись на висновок судової експертизи, просила виділити їй квартиру № 1 в будинку по вул. Нагірна, 3а, що за висновком зафарбовано червоним кольором та відповідно встановити порядок користування земельною ділянкою.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 11, 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Як встановлено судом, згідно з висновком № 139-11 судової будівельно-технічної експертизи від 04 листопада 2011 року, запропоновано один варіант розподілу домоволодіння, що розташоване по вул. Нагірна, 3а в м. Полтаві в натурі з урахуванням часток співвласників по ? частині.

При цьому згідно з висновком експерта, щоб виконати даний варіант розподілу будівель, необхідно здійснити певні переобладнання, які необхідно робити за умови отримання дозволу на виконання будівельних робіт на підставі затвердженої проектної документації, при наявності дозволу виконкому місцевої ради.

Як встановлено судом, станом на час вирішення справи, жодною із сторін не було отримано дозволу на проведення робіт по переобладнанню, затверджена проектна документація відсутня.

Встановивши дані обставини, враховуючи принцип диспозитивності, право особи на власний розсуд користуватися наданими їй процесуальними правами, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поділу домоволодіння в натурі задоволенню не підлягають за їх недоведеність в судовому засіданні.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що судовим експертом в наданому до суду висновку експертизи допущено помилку, не заслуговує на увагу.

Клопотання позивача в судовому засіданні 27 грудня 2011 року про відкладення розгляду справи для надання їй додаткового часу близько двох місяців для отримання затвердженої проектної документації та відповідних дозволів на проведення робіт по переобладнанню не ґрунтується на нормах ст. 169 ЦПК України в частині підстав для відкладення розгляду справи та термінів розгляду справ, що встановлені ст. 157 ЦПК України.

При вирішенні справи судом також враховується, що згідно зі ст. 133 ЦПК України способами забезпечення доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. Вимоги позивача ОСОБА_1 про зобовязання виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради ухвалити рішення щодо можливості виконання перепланування житлового будинку в м. Полтаві по вул. Нагірна, 3а згідно висновку експерта знаходяться поза межами позовних вимог, що є предметом судового розгляду та не можуть бути вирішені шляхом постановлення судом ухвали про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку в місті Полтава, вулиця Нагірна, 3а.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 855 кв.м., що розташована в місті Полтава, вулиця Нагірна, 3а, кадастровий номер :05:002:0059.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко