Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-1868/2011 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 56 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Іваненка В.Д.

суддів Захарової А.Ф., Скіця М.І.

при секретарі Бурдуковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області про зняття арешту з майна, -

встановила:

В грудні 2010 року ОСОБА_3 діючи в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ПАТ «Ерсте Банк», ВДВС Головного управління юстиції в Черкаській області про виключення майна з акта опису й арешту, посилаючись на те, що 7 грудня 2010 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7 проведено опис нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та кв. 90.

На вказане майно накладено арешт.

Відповідно до актів опису й арешту майна, зазначені дії проведено при примусовому виконанні виконавчого листа №6-122/2010, виданого 24 лютого 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6В„ в солідарному порядку з ПП «Будерст», ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте-Банк» заборгованості за кредитним договором.

В квартирі АДРЕСА_2 проживає неповнолітня особа -ОСОБА_5, та малолітня особа - ОСОБА_4.

Вказані особи є дітьми відповідача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження від 23 липня 1993 року та від 20 вересня 2006 року.

ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_3 у власності не має.

Просила суд зобов'язати державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_7 зупинити виконавчі провадження, відкриті за постановами про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №6-122/2010, виданого 24 лютого 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва, виключити з акту опису й арешту майна від 07 грудня 2010 року серія АА №884956, зокрема квартиру №89, яка розташована в м. Черкаси по вул. Гоголя, 221. та виключити з акту опису й арешту майна від 07 грудня 2010 року серія АА №884954 квартиру № 90, яка розташована в м. Черкаси по вул. Гоголя, 221.

При розгляді справи по суті позивачка змінила предмет позову і просила суд зняті-: арешт з квартир № 89 та № 90.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 травня 2011 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_6 Л.1., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися. вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав:

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні вимог про виключення майна з акту опису і арешту суд першої інстанції послався на приписи ст. ст. 40, 50, 55, 59 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши , що 24.11.2010 року заступником Міністра Юстиції України було створено виконавчу групу на виконання рішення суду про стягнення солідарно з ПП «Будерст», ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк», заборгованості за кредитним договором в сумі 14 748 286 грн. 15 коп. та судових витрат в сумі 25 500 грн. і при складенні актів опису і арешту майна державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції не було допущено порушень вищезазначеного закону.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 зокрема зазначала, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 з метою подальшої її реалізації буде суперечити житловим інтересам неповнолітніх дітей, котрі хоч і не є власниками майна, однак володіють житлом правомірно.

Крім того вказувала, що фактично квартири № 90 за вищезазначеною адресою не існує, оскільки згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 403 від 04.07.2002 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на перепланування однокімнатної квартири № 89 та трикімнатної квартири № 90 в одну чотирьохкімнатну квартиру з відкриттям особового рахунку на чотирьохкімнатну квартиру № 89.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору поруки № 010-05/928п1 від 27 березня 2008 року громадянин ОСОБА_6 виступив поручителем за належне виконання зобов»язань за кредитним договором ПП «торгівельний центр «Постачальник» (а.с. 64-66).

Згідно договору поруки № 010-05/928п 1 від 24 квітня 2008 року громадянка ОСОБА_3 виступила поручителем за належне виконання зобов»язань за кредитним договором ПП «торгівельний центр «Постачальник» (а.с. 67-69).

Згідно договору іпотеки № 010-05/928іпф від 08 грудня 2008 року іпотекодавець ОСОБА_6 передав іпотеко держателю ПАТ «Ерсте Банк» в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_4, на забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором (а.с. 77-82).

Слід зазначити, що при укладенні договору іпотеки ОСОБА_3 дала письмову згоду і зазначила, що дана дія буде відповідати інтересам сім»ї (а.с. 85).

На час укладення договору іпотеки в квартирі АДРЕСА_4 було зареєстровано дві особи, а саме ОСОБА_6 і ОСОБА_3 ( а.с. 86).

Так відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" виконання рішень судів покладено на державну виконавчу службу. Здійснює виконання судових рішень, виконання яких покладено на державну виконавчу службу, державний виконавець (ч. 2 ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу").

Також з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні виконавчих дій державним виконавцем було складено Акти опису й арешту майна боржника від 07 грудня 2010 року. Зауважень від учасників виконавчої дії, в тому числі і від ОСОБА_6не надійшло, що засвідчено їх підписами ( а.с. 7-10).

Надавши письмові пояснення по суті пред»явленого позову представник ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області зокрема зазначив, що фактично ДВС не є належним відповідачем у даній справі і вмотивував свою позицію, пославшись на приписи ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того зазначив, що при вчиненні виконавчих дій було витребувано довідки з ЧООБТІ, з котрих вбачається, що на праві приватної власності ОСОБА_6 належить дві квартири № 89 та № 90 ( а.с.39-40, 46-47).

Також слід зазначити, що при реєстрації договору іпотеки приватним нотаріусом були знесені відомості до Єдиного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, а саме чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 ( а.с. 83-84).

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що діти боржників були 5ареєстровані в квартирі АДРЕСА_4 вже після внесення відомостей / вищезазначені реєстри ( а.с. 14).

Згідно ч.І ст. 50 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті опису), вилученні та примусовій реалізації. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно порушення житлових прав неповнолітніх дітей в результаті опису та арешту майна їх батьків не знайшли своє підтвердження і дії вчинені державним виконавцем по виконанню рішення суду про стягнення солідарно з ПП «Будерст», ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк», заборгованості за кредитним договором в сумі 14 748 286 грн. 15 коп. та судових витрат в сумі 25 500 грн. є законними і правомірними.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 і ОСОБА_3 у правовідносинах із банком діяли як фізичні особи і вчиняли дії в інтересах сім»ї, передавши в іпотеку житло, місцевий суд відповідно до вимог ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" правильно визначився з характером спірних правовідносин і вирішив справу по суті в порядку цивільногосудочинства.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 209 ЦПК України, колегія суддів судової палати -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного овариства «Ерсте Банк», відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області про зняття арешту з майна - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності одразу після проголошення однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий

Судді