Справа №2-170/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Лахматовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними правочинів, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину, посилаючись на те, що 29.09.2009 року помер її батько ОСОБА_8, який за життя, 28.08.2009 року, видав довіреність на імя ОСОБА_4, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за номером в реєстрі №2506, на розпорядження належною йому на праві власності квартирою №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, й ОСОБА_4 29.09.2009 року, діючи від імені вже померлого ОСОБА_8, уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири з ОСОБА_2, посвідчивши його у державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 за номером в реєстрі №5-1705.

Позивачка вважає, що квартира №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі вибула з власності її батька незаконно, так як згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, відповідно 29.09.2009 року ОСОБА_8 в день смерті втратив цивільну дієздатність, а тому укладений 29.09.2009 року договір купівлі-продажу суперечить вимогам ст.203 ЦК України і на підставі ст..215 ЦК України є недійсним правочином.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, у судовому засідання 30.03.2010 року уточнили позовні вимоги, посилаючись на те, що 24.02.2010 року відповідачка ОСОБА_2 продала спірну квартиру ОСОБА_3, посвідчивши договір купівлі-продажу у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за номером в реєстрі №454. Позивачка та її представник вважають, що даний правочин, які і попередній договір купівлі-продажу від 29.09.2009 року, є недійсним. Крім того, 17.12.2010 року позивачка подала до суду позовну заяву, а 06.06.2011 року - письмове звернення, яке виклала у формі позову, яку 14.11.2011 року уточнила свій позов, зазначивши, що своїми діями відповідачі спричинили їй матеріальну шкоду та моральну шкоду, які вона оцінює у суму 100 000,00 гривень.

Позивачка та її представник обґрунтовують позовні вимоги положеннями статті 215 ЦК України, згідно яких підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; положеннями ч.4 ст.25 ЦК України, згідно яких цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; положеннями ст.248 ЦК України, згідно яких представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

20.09.2010 року до участі у справі у якості третіх осіб були залучені спадкоємці померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, які з позивачкою ОСОБА_1 після смерті свого батька звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи №779/09 до майна померлого 29.09.2009 року ОСОБА_8, заведеної Шостою одеською державною нотаріальною конторою.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_12 позов ОСОБА_1 підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, надали суду заяви від 15.10.2010 року від 18.03.2011 року про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи ОСОБА_5 позов не підтримав, просить в його задоволенні відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, проте пояснила, що укладаючи договір купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі з ОСОБА_4, який діяв від імені власника квартири ОСОБА_8, кошти йому не сплачувала. В подальшому 24.02.2010 року продала квартиру №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі ОСОБА_3, посвідчивши договір купівлі-продажу у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, проте кошти за квартиру отримав ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала, пояснила, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі з ОСОБА_2, яка була власником цієї квартири, були дотримані усі умови щодо даного виду договорів, при цьому вона сплатила ОСОБА_2 вартість квартири у розмірі еквівалентному 54 000,00 доларів США, про що була складена відповідна розписка. Відповідачка ОСОБА_3 вважає, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири, а тому не може бути позбавлена права власності на квартиру.

Третя особа ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнав, пояснив, що спірний договір купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі було укладено на той момент, коли власник квартири ОСОБА_8 був живий, а тому видана ним довіреність не припинила свою дію. Крім того, ОСОБА_4 не заперечує, що отримав від продажу спірної квартири ОСОБА_3 суму еквівалентну 54000,00 доларів США, які зберігаються на його банківському рахунку і які він готовий передати спадкоємцям померлого ОСОБА_8

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належала квартира №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі: 1/3 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району 17.10.2000 року за №0543, зареєстрованого в КП ОМБТІ та РОН09.02.2001 року в книгу №391пр., на стор.50, під реєстровим №313, та 2/3 частини квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 28.09.2009 року за номером в реєстрі №5-1696, зареєстрованого в КП ОМБТІ та РОН29.02.2009 року в книзі №679пр-5, запис №313, реєстраційний номер 28252049.

29.09.2009 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30.09.2009 року Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис №5228).

Судом зясовано, що за життя ОСОБА_8 склав довіреність на імя ОСОБА_4, посвідчивши її 28.08.2009 року у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за номером в реєстрі №2506, якою доручив ОСОБА_4, зокрема, розпоряджатися квартирою №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі.

В день смерті ОСОБА_8, 29.09.2009 року, було укладено договір купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, з якого вбачається, що ОСОБА_8, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4, продав, а ОСОБА_2 купила зазначену квартиру за 14 461,00 гривень. Договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 за номером в реєстрі №5-1705.

За змістом ст.25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки є правоздатністю. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 237, ст. 239 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Суд не приймає до уваги посилання третьої особи ОСОБА_4 та відповідачки ОСОБА_2 на те, що на час укладення договору купівлі-продажу 29.09.2009 року ОСОБА_8 був ще живий, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.251 Поняття строку та термінуЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч.2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою.

Таким чином, в день смерті ОСОБА_8 (29.09.2009 року) його цивільні права і обов'язки припинилися, а також припинена довіреність, яка видана 28.08.2009 року на ім'я ОСОБА_4Ю, а відтак - правочин укладений 29.09.2009 року від його імені померлого ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст.203 ЦК України і є недійсним.

Відповідно до вимог п.1, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що договір купівлі-продажу від 29.09.2009 року був укладений в момент його вчинення з недотриманням вимог чинного законодавства України, а саме - за відсутності повноважень у ОСОБА_4 укладати від імені ОСОБА_8 договір про відчуження належного йому майна - квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, посвідчений 29.09.2009 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 за номером в реєстрі №5-1705 між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, від імені якого діяв ОСОБА_4

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги той факт, що відповідачка ОСОБА_2В не набула права власності на спірну квартиру у встановленому чинним законодавством порядку та не мала права в подальшому розпоряджатися квартирою №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, так як згідно ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, суд вважає договір купівлі-продажу, укладений 24.02.2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за номером в реєстрі №454, таким, що не відповідає вимогам ст.203 ЦК України і є недійсним.

Визнаючи недійсними вказані спірні договори купівлі-продажу квартири№35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі від 29.09.2009 року та від 24.02.2010 року, слід застосувати правові наслідки недійсності правочину передбачені ст.216 ЦК України, та зобовязати ОСОБА_4, який фактично одержав передбачене за договором купівлі-продажу, повернути ОСОБА_2В 14 461,00 гривень, й ОСОБА_2В повернути ОСОБА_3 кошти у сумі 14 461,00 гривень.

Стосовно відшкодування суми матеріальної та моральної шкоди у розмірі 100 000,.00 гривень, які позивачка просить стягнути з відповідачів, суд вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами наведених статей для застосування такої міри відповідальності, як стягнення матеріальної та моральної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Доводи ОСОБА_1 суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення відповідачів до цивільної відповідальності, а отже, не дають і достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 16, 25, 203, 215, 216, 237,239,248,658, 1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,58,59, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 217, 256, 259 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними правочинів задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, посвідчений 29 вересня 2009 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 за номером в реєстрі №5-1705, укладений між ОСОБА_8, від імені якого діяв ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, та ОСОБА_2.

Повернути сторони за договором купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, укладеним 29 вересня 2009 року, у первісний стан, зобовязавши ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 14 461,00 гривень.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, посвідчений 24 лютого 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за номером в реєстрі №454, укладений між та ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Повернути сторони за договором купівлі-продажу квартири №35 в будинку №23, корпус №2 по проспекту Гагаріна в м. Одесі, укладеним 24 лютого 2010 року, у первісний стан, зобовязавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 14 461,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

14.12.2011