Справа №2-1120/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі : головуючого судді Підкурганного В.В.

при секретарі Грищенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги,

ВСТАНОВИВ:

позивач відповідно до договору від 26.10.2010 року, надавав ОСОБА_2 юридичну допомогу при розгляді цивільної справи у Коростишівському районному суді Житомирської за позовом ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке сталося 16.07.201 Ороку на 100-му кілометрі а/д Київ - Чоп.

Відповідно до укладеного між сторонами договору, ОСОБА_2 зобовязаний в день набрання законної сили остаточного рішення суду справі, здійснити розрахунок з ОСОБА_1 за надані послуги у розмірі 3000 гри.

Однак, відповідачем у визначений строк кінцевого розрахунку не було здійснено, і позивач просить стягнути з відповідача залишок коштів за надані послуги у розмірі 2 600 грн.00 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 177 грн.00 коп.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, та просив задовольнити. Пояснив, що відповідачем вимог укладеного договору не виконано, а на претензії, які позивач надсилав ОСОБА_2, останній ніяким чином не відреагував.

Відповідач заперечення проти позову подав у письмовій формі у якому стверджує, що позивач не в повній мірі виконав умови укладеного зобовязання, оскільки сума за послуги у розмірі 3 000 гривень встановлювалася при повному задоволенні позовних вимог, зокрема стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Однак, на думку відповідача, ОСОБА_1 не спромігся довести завдану ОСОБА_2 шкоду за вартість переїздів для організації ремонту автомобіля, втраченого наручного годинника, компенсацію за легкі тілесні ушкодження та розбиті окуляри про що були докази на суму 1 897 грн.60 коп. та відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі, а тому неналежним чином виконав умови укладеного між ними 26 жовтня 2010 року договору.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У судовому засіданні сторонами було підтверджено факт укладення договору із надання юридичної послуг від 26 жовтня 2010 року (далі - Договір).

Відповідно до розділу Договору виконавець був зобовязаний проводити роботу в порядку досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідних листів, скласти позовну заяву, подати її до суду, здійснювати представництво громадянина ОСОБА_2 у суді, давати консультації ОСОБА_2 та супроводжувати розгляд справи у апеляційній та касаційній інстанціях.

У судовому засіданні позивач підтвердив та довів виконання ним покладених на нього обовязків. Зокрема й відповідач не заперечував, що позивачем було підготовлено та направлено ряд листів, спрямованих на отримання інформації необхідної при розгляді справи у суді, складено та подано до суду позовну заяву, а також те, що ОСОБА_1 був його представником у судовому засіданні при розгляді справи у Коростишівському районному суді Житомирської області.

Згідно статті 526 ЦК України, встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до ЦК України, умов договору та інших актів цивільного законодавства.

Відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що сума за надані послуги у розмірі 3000 гривень встановлювалася у випадку повного задоволення позовних вимог у заявленому розмірі, що включає в себе і матеріальну і моральну шкоду.

Однак, у Договорі не визначено умови про здійснення оплати у разі обовязкового задоволення позовних вимог у заявленому розмірі, а зазначено і було погоджено сторонами при підписанні Договору, що за роботу виконану ОСОБА_3, ОСОБА_2 сплачує винагороду за надані послуги у розмірі 3000 грн. у день набрання законної сили остаточного рішення суду у цивільній справі про відшкодування ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке сталося 16 липня 2010 року на 100 км автодороги Київ-Чоп.

Як вбачається із належним чином завіреної копії рішення Коростишівського районного суду по цивільній справі № 2-38/2011 про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яке набрало законної сили 21 лютого 2011 року, воно набрало законної сили, а тому відповідач згідно умов Договору, зобовязаний розрахуватись із позивачем, однак сплатив позивачеві лише 400 грн.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязком для виконання сторонами.

Крім того, ОСОБА_2 підтвердив розпискою від 26 жовтня 2010 року своє зобовязання виплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 3000 гривень як винагороду за надання правової допомоги у справі яка розглядатиметься Коростишівським районним судом Житомирської області після прийняття остаточного рішення судом.

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання згідно умов визначених договором, і його послуги підлягають оплаті у визначеному договором розмірі, а порушене право - захистові.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі позивачем, а саме: витрати по сплаті судового збору - 51 грн. 00 коп., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу 120 грн. 00 коп. з витратами на послуги банку у розмірі - 6 гривень.

На підставі статтей 526,629 ЦК України. Керуючись статтями 15,30,62,75, 202, 209 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за надані послуги та судову витрати понесені позивачем при розгляді справи у розмірі 2 777 грн. 00 коп. (дві тисячі сімсот сімдесят сім гривень).

Рішення протягом 10 днів може бут(іі оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання Апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя