Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1177/11 Головуючий у 1-й інст. МІХНЕНКО
Категорія 46,48 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2011 року, -........

встановила:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 грн., з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 23.09.2005 року по 13.12.2010 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, під час якого народилося двоє дітей. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на дітей, які на даний час повністю знаходяться на її утриманні, тому просила стягнути з нього аліменти.

Рішенням Малинського районного суду від 24 лютого 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26.01.2011 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення змінити та постановити нове рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) по 17% на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.01.2011 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а в подальшому в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на другу дитину до 19.02.2018 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що з позивачкою проживає тільки син ОСОБА_4, що визначено рішенням суду про розлучення, а син ОСОБА_3 знаходиться на його утриманні. Крім того, він вже два роки не працює, перебуває на обліку у Малайському районному центрі зайнятості.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, але їх мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 СК України).

Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23.09.1995 року по 13.12.2010 року (а.с. З, 7), під час якого народилися діти: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач (а.с. 4, 5).

Діти є потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи, часто хворіють та потребують матеріального утримання, проживають разом з матірю (а.с. 32, 33, 34, 36-39, 40, 41).

ОСОБА_1 працює у ПАТ ОСОБА_5 кредит, проте її розмір заробітної плати є незначний (а.с. 45). Позивачка є інвалідом 3 групи загального захворювання, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи та потребує лікування (а.с. 46, 47, 48).

ОСОБА_2 є працездатним, проте з 25.12.2008 року офіційно не працює, протягом 2009 року отримував допомогу по безробіттю (а.с. 22). З довідки виконкому Заньківської сільради вбачається, що відповідач проживає разом з батьками, допомагає їм по господарству (а.с. 50).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що він час від часу працює у приватних осіб, але не офіційно. На постійну роботу не влаштовується, оскільки підшукує роботу із великим заробітком. Згоден платити аліменти, але вважає, що їх розмір повинен бути меншим, оскільки постійної роботи у нього немає.

Задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка має право на їх отримання та потребує такої допомоги, а відповідач не надає допомоги на утримання дітей, має нерегулярний, мінливий дохід. Такий висновок суду є обґрунтованим, та відповідає встановленим фактам.

Є безпідставиними доводи апелянта з приводу того, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться тільки один син, а інший проживає разом з ним. При апеляційному розгляді ОСОБА_2 підтвердив, що Дмитро та Олександр проживають разом з позивачкою, яка їх утримує. Вказана обставина підтверджується і довідкою КВЖРЕП (а.с. 34).

Також, не заслуговують на увагу доводи відповідача і з приводу необхідності зменшення розміру аліментів, встановленого судом першої інстанції. При цьому, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_2 є працездатним, неофіційно працює (що сам підтвердив при апеляційному розгляді), а тому зобовязаний виконувати свої батьківські обов'язки по утриманню дітей, а не перекладати цей тягар на державу.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що встановлений судом розмір аліментів є для нього неприйнятним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді