Справа №22-ц-5004/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

12 січня 2011 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Сибільової Л.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 9 грудня 2010 року про закриття провадження

у справі за позовом ОСОБА_3 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Сумського обласного відділення Харківської філії про захист прав споживача,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 9 грудня 2010 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Сумського обласного відділення Харківської філії про захист прав споживачів у звязку зі смертю позивача (а.с. 40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд. Вказують, що після смерті їх дочки, позивача по справі, яка померла під час розгляду справи, вони є правонаступниками, до яких перейшли права та обовязки померлої, а тому в даній справі вони повинні виступати в якості позивачів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3, звернувшись у жовтні 2009 року до суду з вказаним позовом, мотивувала вимоги тим, що вона 9 січня 2007 року уклала з відповідачем договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, на підставі якого отримала кредит на споживчі цілі, розмір відсоткової ставки за яким склав 13 процентів річних. З 20 жовтня 2008 року відповідач підвищив в односторонньому порядку відсоткову ставку до 15 % річних, не повідомивши її про це підвищення.

Просила визнати незаконним збільшення відповідачем процентної ставки за користування кредитом за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії та визнати недійсною з 9 січня 2009 року умову пункту 2.10 вказаного договору щодо такої події як ненадання позичальником згоди на зміну відсоткової ставки, що дає право банку вчинити дії, передбачені п.п.3.2.3 п. 3.2 ст. 3 і п.п 3.3.10 п.3.3 ст. 3 цього договору, а саме «не отримання від позичальника згоди на зміну відсоткової ставки за користування кредитом до дати вступу в силу зміненої відсоткової ставки» (а.с.2-5).

Ухвалою судді від 21 жовтня 2009 року відкрите провадження в даній справі.

5 квітня 2010 року позивач ОСОБА_3 померла (а.с.25).

6 травня 2010 року до суду звернулась мати позивача ОСОБА_1 з заявою про зупинення провадження в справі, посилаючись на смерть позивача.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 травня 2010 року провадження по даній справі зупинене на час прийняття спадщини спадкоємцями на шість місяців. Розгляд справи призначено на 12 листопада 2010 року (а.с.27).

12 листопада 2010 року батьки померлого позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право на спадщину по ? частині нежитлового приміщення кафе по вул. Кірова, 8 в м. Суми (а.с. 31).

1 грудня 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою, в якій, посилаючись на те, що вони прийняли спадщину після смерті дочки, позивачки в справі, просили замінити позивача, а саме - визнати їх позивачами як правонаступників та залучити їх до участі в справі, та підтримали позовні вимоги ОСОБА_3 (а.с.35-36).

Закриваючи ухвалою суду від 9 грудня 2010 року провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦПК України, до складу спадщини не входять права та обовязки, які нерозривно звязані з особою спадкодавця, а саме права та обовязки особи як кредитора та боржника, передбачені ст. 608 ЦК України, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є спадкоємцями померлої ОСОБА_3 в цій частині, і спірні правовідносини, що склались між сторонами, не допускають правонаступництва.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 201, ч.1 ст. 203 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Провадження у справі зупиняється до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

П. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України передбачає, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема, права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Висновок суду при закритті провадження у справі, що зобовязання померлої позивачки у спірних правовідносинах з банком є нерозривно повязані з її особою як боржника, є помилковими, оскільки її зобовязання перед банком не можна вважати такими, що не можуть бути виконані іншою особою.

Згідно ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. право кредитора спадкодавця

Ст. 1282 ЦК передбачає обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, вказані норми закону у спірних правовідносинах допускають правонаступництво.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками померлої позивача ОСОБА_3 і є спадкоємцями першої черги за законом та прийняли спадщину, а тому можуть підтримувати позовні вимоги дочки, заявлені у даній справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 9 грудня 2010 року про закриття провадження в даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді