АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-5109/11 р. Головуючий 1 інст. - Вергун І.В.
Категорія: інші Доповідач - Довгаль Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Довгаль Г.П.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про зобовязання обчислення та виплату належної щорічної допомоги на оздоровлення за період 2007 - 2009 років, допомогу на оздоровлення за період 2007-2009 років та моральну шкоду в сумі 500 гривень.

В обгрунтування позову посилався на те, що є інвалідом 2 групи і віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок захворювання Чорнобильської катастрофи, а також має статус інваліда війни, оскільки інвалідність повязана з перебуванням на військовій службі.

Згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни мають право на отримання суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Справа розглянута у відсутності сторін.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2010 року позов задоволено частково.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області призначити і виплатити ОСОБА_3 суми одноразової допомоги на оздоровлення за період 2007 - 2009 років з урахуванням абзацу 7 частини 4 ст. 48 Закону України № 796 - XII та з урахуванням раніше сплачених сум вищезазначеної соціальної допомоги.

Постановлено стягнути з управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові. При цьому посилається на не правильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу просить розглянути за відсутності свого представника.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржував, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надавав.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те і це не заперечується сторонами, що позивач є 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено 2 групу інвалідності.

Абзацом 3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що для осіб, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії та інвалідами 2 групи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 7 ст.48 вищенаведеного закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Пунктом 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік була призупинена дія положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і ст. 101 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік надано право Кабінету Міністрів України у 2007 р. встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати.

У 2007 році щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначалась і виплачувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі "Про соціальні гарантії громадян" положення пунктів 13 і 30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін, до деяких законодавчих актів України» була зупинена на 2008 рік дія абзацу 3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

В 2008 році як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 2 групи допомога на оздоровлення призначалась і виплачувалась також згідно постанови Кабінету Міністрів У країни № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну дорогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 1-4, 6-22, 24- 100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, у 2007-2008 роках позивачу щорічна допомога на оздоровлення призначалась и виплачувалась до прийняття Конституційним Судом України рішень про визнання неконституційними окремих положень Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 роки.

Згідно ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому для перегляду та перерахунку розміру виплачених у 2007-2008 роках щорічної допомоги на оздоровлення не має підстав, так як рішення Конституційного Суду України набрали чинність відповідно тільки з 09.07.2007 р. та 22.05.2008 р. та їх дія не має зворотної сили.

У 2009 році статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Згідно ст. 61 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік в органах Державного казначейства України та у разі їх відповідності бюджетним паспортам. Щорічна допомога на оздоровлення, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачувалась також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну дорогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо позовних вимог в частині виплати одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни 2 групи у 2007-2009 році, судом враховано наступне.

Статтею 71 Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік» ( Закон № 835-УІ) від 26.12.2008 року передбачено право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області моральної шкоди в розмірі 500 гривень, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги в повному розмірі викликана не противоправними діями управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області, а прийняттям законодавцем неконституційних положень до постанов Кабінету Міністрів України в період 2007-2009 років, а також визначення, неконституційного порядку виплати соціальної допомоги.

Суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Виходячи із системного аналізу приписів Конституції України та наведених нормативно - правових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обгрунтування правомірності невиконання своїх зобовязань.

Колегія суддів вважає за необхідне, рішення суду у частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_3 витрати з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн. - змінити до 37, 00 грн., оскільки цей спір не є майновим.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, 207, 209, 254 КАС України, колегія судів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2010 змінити: зменшити суму стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з 120 грн. на 37 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: