АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-3953/2011 рік. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Категорія: спадкові. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі - Ковач О.О., Ткаченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 9 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, 3 - особа: Друга державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області - про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, встановлення юридичного факту, визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, 3 - особа: Друга державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області - про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,

встановила:

У серпні 2010 року ОСОБА_5 звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнив у січні 2011 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що його батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1949 року.

Під час шлюбу вони збудували житловий будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, право власності на який оформили на імя ОСОБА_8

За життя мати склала заповіт, яким заповіла все своє майно на випадок її смерті ОСОБА_6

У січні 2008 року ОСОБА_8 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, з яких 1/12 частину в якості обовязкової частки у спадщині спадкував її непрацездатний чоловік ОСОБА_7, а іншу частину за заповітом син ОСОБА_6

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів йому все своє майно на випадок смерті.

У травні 2010 року ОСОБА_7 помер, не встигнувши оформити на своє імя 1/2 частину житлового будинку, належну йому у праві спільної сумісної власності подружжя .

Після смерті батька він прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак оформити спадкові права не має можливості, оскільки 28 липня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району на імя його брата ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області після смерті ОСОБА_8

Вважав, що він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_7 7/12 частин спірного житлового будинку.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 1222, 1226, 1241, 1268-1270 ЦК України, ОСОБА_5 просив суд визнати частково недійсним в 5/12 частинах свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 28 липня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на імя ОСОБА_6; встановити факт, що померлому ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності подружжя належало 1/2 частина вказаного житлового будинок з надвірними будівлями; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 7 /12 частин житлового будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області після смерті його батька ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

У січні 2011 року ОСОБА_6 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_5, З - особи: Другої державної нотаріальної контори Харківського району про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_7

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що 1 січня 2008 року померла його мати ОСОБА_8, яка була власником всього житлового будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області.

Після смерті матері він прийняв спадщину та 28 липня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області.

Крім нього, спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняв її чоловік ОСОБА_7, який на час відкриття спадщини був непрацездатним та постійно проживав із спадкоємцем. Частка в праві на спадщину ОСОБА_7 складала 1/6 частину житлового будинку.

У травні 2010 року ОСОБА_7 помер.

Після смерті батька з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори подали він та його рідний брат ОСОБА_7

Його частка в праві на спадщину після смерті ОСОБА_7 становить 1/12 частину житлового будинку.

Оформити свої спадкові права після смерті батька він не має можливості, оскільки ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане йому нотаріальною конторою після смерті матері ОСОБА_8

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 1268 -1270 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд визнати за ним право власності на 1/12 частину житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_5 зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що його брат ОСОБА_6 на день смерті їх батька був працездатним та не мав права на обовязкову частку у спадщині.

Представник Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав.

При цьому посилався на те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6, державний нотаріус виходив з того, що ОСОБА_7 успадкував після смерті своєї дружини лише 1/6 частину житлового будинку як обовязкову частку у спадщині.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 9 лютого 2011 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/24 частини житлового будинку літ. «А- 1», з прибудовами літ. «А 1 -1», літ. «А2-1», верандою літ. «а», господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Люботин, вул. Весела №34, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлого 2 травня 2010 року.

В іншій частині позову ОСОБА_5 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 30 серпня 2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного позову та відмові у задоволенні зустрічного позову з таких підстав.

З адольняючи частково позов ОСОБА_5, суд виходив з того, що спірний житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8, ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_8 її чоловік ОСОБА_7 прийняв спадщину за законом, яка склала 1/6 частину житлового будинку. Після смерті ОСОБА_7 його син ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом, яка склала 3/24 частин житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, суд виходив з того, що після смерті батька ОСОБА_7, він мав право на обовязкову частку у спадщині у вигляді 1/24 частини житлового будинку, однак предявив позов про визнання за ним право власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. З ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 1949 року (а. с. 11).

Від сумісного проживання подружжя має двох синів: - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12, 64).

Під час шлюбу ОСОБА_7, ОСОБА_8 збудували житловий будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, право власності на який оформили на ОСОБА_8 (а. с. 8-10).

7 грудня 2005 року ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського РНО ОСОБА_9, яким заповіла все своє майно на випадок її смерті сину ОСОБА_6І (а. с. 47).

1 січня 2008 року ОСОБА_8 померла (а. с. 13).

Після її смерті з заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернувся її син ОСОБА_6, якому 28 липня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинкл №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області.

Інша 1/6 частина спадкового майна після смерті ОСОБА_8 залишилася відкритою для оформлення спадщини згідно ст. 1241 ЦК України її чоловіком ОСОБА_7. який постійно мешкав в будинку разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 7, 17- 20,77).

31 березня 2008 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського РНО ОСОБА_10JL, яким заповів все своє майно на випадок його смерті ОСОБА_5 (а. с.14-15).

2 травня 2010 року ОСОБА_7 помер (а. с. 16).

Після його смерті з заявами про прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_5, як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_6 в порядку ст. 1241 ЦК України (а. с. 44).

Судовою колегією встановлено, що на час складання заповіту ОСОБА_8 фактично являлася власником 1/2 частини житлового будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області та згідно ч. 2 ст. 67 СК України вона мала право скласти заповіт лише на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 на 5/6 частин житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, державний нотаріус помилково дійшов висновку, що за життя ОСОБА_8 являлася власником всього спірного житлового будинку та мала право заповідати частку свого чоловіка у праві спільної сумісної власності подружжя.

Зважаючи на те, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а частки майна дружини та чоловіка є рівними, судова колегія визнає, що за життя подружжя ОСОБА_8, ОСОБА_7 мали право кожний з них на 1/2 частину житлового будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області.

Після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_7, який на час відкриття спадщини являвся непрацездатним вдівець, постійно проживав в будинку із спадкоємцем та мав право на обовязкову частку у спадщині..

Крім нього спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняв син померлої ОСОБА_6, який звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори в шестимісячний строк.

Обовязкова частка ОСОБА_7 у спадковому майні становила 1/12 частину житлового будинку (1/2:3 =1/6; 1/6:2 = 1/12), частка ОСОБА_6 у спадковому майні за заповітом становила 5/12 частин житлового будинку (1/2 - 1/12 = 5/12).

На день смерті ОСОБА_7 являлася власником 7 /12 частини житлового будинок №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області (1/2 + 1 /12 = 7/12, де 1 /2 частка у праві спільної сумісної власності подружжя, 1/12 обовязкова частка у спадщині після смерті ОСОБА_8С.).

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем за заповітом є його син ОСОБА_5І, який звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори в шестимісячний строк.

Таким чином, частка у спадковому майні за заповітом ОСОБА_5 після смерті його батька ОСОБА_7 становить 7/12 частин житлового будинку ( 7/12 + 5/12 = 12/12 = 1).

На день смерті ОСОБА_7, його другий син ОСОБА_6 не досяг віку 60 років, не був визнаний у встановленому законом порядку інвалідом I, II чи III груп, та не мав права на обовязкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_7

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати частково недійсним у 5/12 частинах свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, видане Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 28 липня 2010 року за реєстром №2-867 на імя ОСОБА_6 та визнати за ОСОБА_6 право власності на 5/12 частин житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_8

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 7/12 частин житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_7

В іншій частині позов ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права.

Оскільки ОСОБА_6 не має права на обовязкову частку у спадщині після смерті свого батька ОСОБА_5, судова колегія відмовляє йому у задоволенні зустрічного позову про визнання за ним права власності на 1/12 частину житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що рішення суду ухвалюється судом на користь ОСОБА_5, судова колегія стягує на його користь з ОСОБА_6 понесені ним і документально підтверджені судові витрати у сумі 420 грн. 79 коп. (судовий збір 255 грн. 59 коп. і 75 грн. 20 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.)

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. З ч. 1 ст. 307, п. п. З, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 9 лютого 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним у 5/12 частинах свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, видане Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 28 липня 2010 року за реєстром №2-867 на імя ОСОБА_6 та визнати за ОСОБА_6 право власності на 5/12 частин житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 7/12 частин житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_7.

В іншій частині позову ОСОБА_5 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, 3 - особа: Друга державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області про визнання за ним права власності на 1/12 частину житлового будинку №34 по вул. Веселій в м. Люботин Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 79 (сімдесят девять) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: