Справа № 1316/1573/11 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/548/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 215 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кіпру" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставне майно,,-

в с т а н о в и л а :

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1140880,94 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок та земельну ділянку, на якій розташований будинок, за адресою: АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням позов ПАТ "Банк Кіпру" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Кіпру" заборгованість за кредитним договором в сумі 1140880,94 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором на: житловий будинок загальною площею 232 кв.м., житловою площею 111, 4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку призначену для обслуговування господарського будинку і господарських споруд загальною площею 0,0804 га у с. Зубра Пустомитівського району Львівської області, який належить ОСОБА_3 на праві власності шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що відповідач належним чином виконував свої зобов'язання, намагаючись не допускати заборгованості, однак позивач не надав суду розгорнутого розрахунку суми заборгованості, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення. Крім того зазначає, що вона не отримувала жодного повідомлення від позивача про дострокове погашення кредиту. Посилається на те, що судом не встановлено дійної суми заборгованості, не враховано погашеної суми коштів. Також зазначає, що судом стягнуто суму боргу та звернуто стягнення на предмет іпотеки, що дає підстави позивачу отримати подвійну суму кредиту, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання, колегія суддів виходить із того, що відповідачам направлялись судові повістки за адресою, вказаною в матеріалах справи, однак судове повідомлення повернулось за закінченням терміну зберігання, іншої адреси відповідачі не зазначили, то у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України сторони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає скаргу обгрунтованою і тому підлягає до часткового задоволення, а рішення - скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.05.2011 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір та останньому надано кредит в сумі 1100000 грн. зі сплатою процентної ставки за кредитом 19, 9% річних та 22,9 % річних у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором з кінцевим терміном повернення до 11.05.2018 р.,

В забезпечення виконання зобов'язання 13.05.2011 р. між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язання в повному обсязі грошових зобов'язань, що випливають з кредитного договору.

Згідно іпотечного договору від 27.12.2007 р. між банком та ОСОБА_3, як майновим поручителем, був укладений іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку банку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований будинок.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, а тому позивач правомірно звернувся із позовом до боржника у відповідності до вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України про стягнення заборгованості.

Як убачається із розрахунку суми заборгованості за кредитним договором станом на 20.11.2013 р. заборгованість за кредитом складає 1140880,94 грн., з яких: 874943,27 залишок за кредитом; 106667,09 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 18475,75 грн. нараховані проценти за кредитом; 140794,83 грн. прострочені нараховані проценти за кредитом (а.с. 15).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Пунктом 3.3.5. кредитного договору передбачено право вимоги Банку про дострокове стягнення кредиту, нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій (а.с. 9) у тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення в разі погіршення фінансового стану позичальника, затримок погашення кредиту та сплати процентів.

Право вимоги банку на звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено й п. 2.4.3. іпотечного договору.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є одночасно боржником та іпотекодавцем, а отже він відповідає перед банком за виконання свого зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки, а поручитель відповідає перед банком в межах грошового зобов'язання за кредитним договором, укладеного між банком та ОСОБА_3

Задовольняючи позов, суд першої інстанції стягнув заборгованість солідарно як з боржника, який є іпотедавцем, так і з поручителя, що суперечить вимогам цивільного законодавства, оскільки відповідальність майнового поручителя і поручителя є різна, а тому суд безпідставно стягнув солідарно заборгованість за кредитним договором із майнового поручителя.

Крім того, як роз'яснено в п. 42 вищезазначеної постанови резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення.

Із резолютивної частини рішення суду першої інстанції випливає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, одночасно стягнув заборгованість за кредитним договором та звернув стягнення на предмет іпотеки, що є грубим порушенням цивільного законодавства.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому його слід скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3,4 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк Кіпру" заборгованість за кредитним договором в сумі 1140880,94 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 232 кв.м., житловою площею 111,4 кв.м. та земельну ділянку, на якій розташований будинок загальною площею 0,084 га у с. Зубра Пустомитівського району в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "Банк Кіпру" за кредитним договором у сумі 1140880,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 874943,27 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 106667,09 грн. нараховані проценти за кредитом - 18475,75 грн.; прострочені нараховані проценти за кредитом - 140794,83 грн.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: