Справа № 2-32/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м. П'ятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Резніченка М.С.,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про забезпечення позову,

встановив:

ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ПСП «Заготзерно», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 13190597,97 грн. заборгованості за кредитними зобовязаннями та понесені судові витрати.

Заявник у поданій до суду заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачеві, для чого просить суд направити запити до ДПА у Дніпропетровській області, КП «Дніпропетровське МБТІ», УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області з метою виявлення майна та грошових коштів відповідача. Крім того, позивач просить забезпечити позов шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_4 у виїзді за межі України, накласти арешт на корпоративні права ОСОБА_4, заборонивши йому та будь- яким особам проводити будь-які дії, повязані з переоформленням, перереєстрацією та відчуженням права власності на корпоративні права ОСОБА_4 і заборонити державному реєстратору проводити будь-які дії, повязані з реєстрацією будь-яких змін, доповнень до установчих документів.

Зазначена заява ПАТ «ПроКредит Банк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно.

Згідно з ч. 3 ст. 152 цього ж Кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, прохання заявника накласти арешт на все майно відповідача безпідставні та незаконні, оскільки ухвалою суду від 20 січня 2011 р. на домоволодіння АДРЕСА_1, на 8/100 частки домоволодіння по вул.. Бородинська, 15 в м. Дніпропетровську, на земельну ділянку (кадастровий номер 010120171), розташовану в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, с/т «Здоровя площею 0,14 га. Накладено арешт, заявником не зазначений перелік іншого майна, цінностей, наявність у ОСОБА_4 грошових коштів, на які слід накласти арешт, їх місцезнаходження та вартість, підтвердження належності такого майна відповідачеві на праві власності, рахунки, на яких знаходяться вклади відповідача, найменування банку та інші дані.

Вирішуючи питання щодо тимчасового обмеження права виїзду ОСОБА_4 за межі України суд вважає, що і в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 р. «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду. Крім того, заявником не надано доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за кордон, що б унеможливило стягнення з нього боргу, призвело б до порушення прав та інтересів стягувана.

З наведеного слідує, що заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, не врахував вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України.

Крім того, у вимозі щодо накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_4 йдеться про те, щоб заборонити ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам проводити будь-які дії, повязані з переоформленням, перереєстрацією та відчуженням права власності на корпоративні його права, заборонивши державному реєстратору проводити будь-які дії, повязані з реєстрацією будь-яких змін, доповнень до установчих документів ПСП «Заготзерно», при тому, що позов заявлено не до ПСП «Заготзерно», саме яке і є позичальником кредитних коштів, а до ОСОБА_4, який у даному спорі є поручителем. В заяві не конкретизовано про які саме корпоративні права йдеться, яке відношення і хто саме крім ОСОБА_4 мають право на ті ж корпоративні права та ін..

Таким чином, прохання заявника забезпечити позов безпідставні та незаконні.

Керуючись ст..ст. 151-153 ЦПК України,

Ухвалив:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня проголошення.

Суддя