Справа № 2-5154/11
У Х В А Л А

28 січня 2011 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П. розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

24.01.2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього на свою користь матеріальну шкоду у сумі 5810 гривень, 2000 гривень моральної шкоди та судові витрати.

Одночасно зі поданням позову позивачі звернулись до суду зі заявою про забезпечення позову, в якій просять накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу.

При цьому, позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_2, яка була затоплена з вини відповідача, який проживає в квартирі № 1, цього ж будинку.

Вивчивши заву про забезпечення позову, матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви слід відмовити, на підставі нижченаведеного.

Так, позивачі звернулись до суду з клопотанням про накладення арешту на частину квартири, що належить відповідачу, посилаючись на те, що відповідач має намір розпорядитися належною йому частиною квартири. Але, позивачами не вказано на яку саме частину квартири АДРЕСА_3 вони просять накласти арешт, а також не надали доказів належності частини квартири, саме відповідачу. У звязку з чим, не має підтверджень належності майна відповідачу, що може привести до порушення майнових прав інших осіб, які не є сторонами по справі.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України позивачами не надано суду обґрунтованої заяви про забезпечення позову, не наведено причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких відомостей щодо майна відповідача.

Посилання позивачів на те, що відповідач має намір розпорядитися частиною квартири, не може бути підставою для забезпечення позову, оскільки такі дані позивачами не надані, а також позивачами не представлені доказі того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам, або захист таких прав стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, сума матеріальної шкоди заподіяної позивачам діями відповідача визначена у 5810 гривень, на підставі чого також не можливо вжити засоби забезпечення позову, оскільки, це буде суперечити вимогам ч. 3 ст. 152 ЦПК України, якою передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимоги.

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову, не обґрунтована, не доведена та задоволенню не підлягає, оскільки, заявники просять вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на частину квартири відповідача, але не надавши доказів належності йому цього майна, а також, майно, на яке просить накласти арешт, не є предметом спору по справі, на підставі чого суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 151-153, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя