Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О.О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_4 до якої приєднався ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 липня 2011 року,

встановила:

В лютому 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду з позовом.

Просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором фінансового лізингу у сумі 12 838 гривень 83 копійки, матеріальні витрати в сумі 34 956 гривень, штраф в сумі 672 гривні, пеню в сумі 503 гривні 88 копійок, компенсацію інфляційних витрат у сумі 530 гривень 10 копійок, три відсотки річних за користування чужими коштами в сумі 390 гривень 50 копійок, неустойку у сумі подвійного лізингового платежу в сумі 25 708 гривень 38 копійок.

Посилалося на те, що між ТОВ «Порше Лізинг Україна» з відповідачами уклали договір фінансового лізингу відповідно до якого позивач зобовязувався надати у розпорядження ОСОБА_1 транспортних засіб VW Golf Plus VI, а відповідач прийняти обєкт лізингу і сплатити суму відповідно до договору згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні суми у 17 912,70 доларів США, не враховуючи авансового платежу у сумі, що дорівнює еквіваленту у гривні суми 9 654,30 доларів США.

ОСОБА_4 поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків за вищевказаним договором.

З серпня 2010 року ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобовязання за договором фінансового лізингу. У звязку з цим станом на 4 лютого 2011 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за несплаченими лізинговими платежами в сумі 12 838 гривень 83 копійки.

Після отримання повідомлення про припинення договору ОСОБА_1 не виконав вимогу позивача про повернення обєкту лізингу. У звязку з цим позивач вважає, що відповідачем повинна бути сплачена неустойка в сумі 25 708 гривень 38 копійок.

У звязку із вилученням обєкта лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» було завдано матеріальні збитки в сумі 34 956 гривень.

Крім того, в результаті неналежного виконання взятих на себе договірних зобовязань ОСОБА_1 повинен сплатити штраф в сумі 672 гривні 15 копійок, пеню в сумі 503 гривні 88 копійок, три відсотки річних за користування чужими коштами в сумі 390 гривень 50 копійок, а також компенсацію інфляційних витрат у сумі 530 гривень 10 копійок.

Рішенням Шевченківського районного суду від 8 липня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість в сумі 40 404 гривні 51 копійка, яка складається із заборгованості за несплаченими лізинговими платежами в сумі 12 838 гривень 83 копійки, неустойки в розмірі подвійного лізингового платежу в розмірі 25 708 гривень 38 копійок, штрафних санкцій в сумі 672 гривні 15 копійок, трьох відсотків річних в сумі 151 гривня 17 копійок, інфляційних витрат в сумі 530 гривень 10 копійок та пені 503 гривні 88 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

Посилаються на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

До апеляційної скарги ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що 16 квітня 2010 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір про фінансовий лізинг.

Згідно вказаного договору позивач зобовязувався надати у розпорядження ОСОБА_1 транспортних засіб VW Golf Plus VI, а відповідач прийняти обєкт лізингу і сплатити суму відповідно до договору згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів.

28 квітня 2010 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ОСОБА_1 обєкт лізингу, в відповідач сплав авансовий платіж в сумі 76 487 гривень 23 копійки.

З серпня 2010 року ОСОБА_1 відповідно до умов вищевказаного договору припинив сплачувати щомісячні лізингові платежі, чим порушив свої договірні зобовязання.

В результаті неналежного виконання взятих на себе договірних зобовязань ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем за договором про фінансовий лізинг в сумі 40 404 гривень 51 копійка, в тому числі: по несплаченим лізинговим платежам 12 838 гривень 83 копійки, штрафу 672 гривні 15 копійок, три відсотки річних 151 гривня 17 копійок, інфляційним витратам 530 гривень 10 копійок, пені 503 гривні 88 копійок.

4 листопада 2010 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення обєкту лізингу, яку ОСОБА_1 отримав 11 листопада 2010 року. Оскільки вказану вимогу відповідачем виконано не було, з нього підлягає стягненню неустойка в розмірі подвійного лізингового платежу за період користування річчю за час простроченого повернення обєкту лізингу в сумі 25 708 гривень 38 копійок.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» направляло всі листи за адресою ОСОБА_1, яка вказана в договорі про фінансовий лізинг. Відповідач в порушення умов вказаного договору не повідомив позивача про зміну свого місця проживання.

ОСОБА_4 поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків за договором про фінансовий лізинг та несе солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_1 зобовязань за вказаним договором.

Такі висновки суду є правильними.

Так, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно частини 1 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено в чому полягає порушення зобовязання та його наслідки.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно частини 1 статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Статтею 806 ЦК України та статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року N 723/97-ВР визначено поняття договору фінансового лізингу.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6, 7 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право:

- вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках;

- стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору;

- вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Згідно пунктів 2, 3 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг»лізингоодержувач зобов'язаний:

- відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані;

- своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до пункту 6.1. договору про фінансовий лізинг від 16 квітня 2010 року для експлуатації обєкта лізингу лізигоодержувач щомісяця виплачуватиме позивачу лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що щомісячний платіж здійснюється на рахунок зазначений позивачем, не пізніше десятого календарного дня з дати направлення рахунку лізингоодержувачу.

Пунктом 8.2. вищевказаного договору встановлені санкції у випадку прострочення сплати платежу лізингоодержувачем.

Згідно пункту 12.9 договору про фінансовий лізинг у разі припинення лізингу відповідно до пункту 12, а також якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимагає повернення обєкта лізингу, лізингоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані до головного офісу позивача впродовж десяти робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 16 квітня 2010 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір про фінансовий лізинг (16-34).

28 квітня 2010 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» згідно умов вказаного передав ОСОБА_1 обєкт лізингу, в відповідач сплатив авансовий платіж в сумі 76 487 гривень 23 копійки (а.с.35).

З серпня 2010 року ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні лізингові платежі, чим порушив свої договірні зобовязання.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що в результаті неналежного виконання взятих на себе договірних зобовязань ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем за договором про фінансовий лізинг в сумі 40 404 гривень 51 копійка, в тому числі: по несплаченим лізинговим платежам 12 838 гривень 83 копійки, штрафу 672 гривні 15 копійок, три відсотки річних 151 гривня 17 копійок, інфляційним витратам 530 гривень 10 копійок, пені 503 гривні 88 копійок, неустойки в розмірі подвійного лізингового платежу 25 708 гривень 38 копійок.

ОСОБА_4 поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків за договором про фінансовий лізинг та несе солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_1 зобовязань за вказаним договором.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 повинен був здійснювати щомісячні платежі виключно лише після отримання від позивача платіжних доручень. Однак таких доручень ОСОБА_1 не отримував, , оскільки змінив місце проживання, а тому не повинен нести відповідальність за несвоєчасну оплату предмета лізингу.

Так, відповідно до пункту 6.1. договору про фінансовий лізинг від 16 квітня 2010 року ( далі договору)для експлуатації обєкта лізингу лізингоодержувач щомісячно виплачує ТОВ „Порше Лізинг Україна лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів ( плану відшкодування).

Згідно п. 6.8. договору лізигоодержувач інформує ТОВ „Порше Лізинг Україна протягом пяти робочих днів з дати виставлення рахунку щодо можливого неотримання такого рахунку.

Згідно п. 8.1. договору лізингоодержувач зобовязаний негайно повідомляти ТОВ „Порше Лізинг Україна про будь-яку передбачувану затримку платежів або прострочення, що вже відбулося.

Відповідно до пункту 19.1. договору лізингоодержувач негайно інформує ТОВ „Порше Лізинг Україна про усі зміни внесені до первинної інформації ( включаючи особисту та фінансову інформацію) протягом строку дії Контракту.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєднався ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 липня 2011 року, в частині яка оскаржується, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: