Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-136/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

при секретарі - Кравченко О.М.,Безсмертній М.В.,

за участю

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.05.2010 року ОСОБА_2 отримав у неї в борг за договором позики, кошти в сумі 25000 грн. в строк до 01.06.2010 року. Пороте в установлений строк відповідач не повернув їй отримані кошти, в звязку з цим просила суд стягнути з нього суму боргу в розмірі 25000 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначила, що вона особисто передала відповідачу зазначену в розписці суму в присутності його дружини та матері, а відповідач написав їй розписку про їх отримання. Однак до цього часу ОСОБА_2, отримані кошти не повернув. Відкіля в нього копія розписки від 05.05.2010 року вона не знає.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволення, зазначивши, що кошти в сумі 25000 грн. він в борг у позивачки не брав. Розписку про їх отримання він написав її чоловіку ОСОБА_4, якому він продав будинок. 01.06.2010 року він в присутності своєї дружини та матері у відділенні ЗАТ КБ Приватбанкповернув ОСОБА_4 25000 грн., а останній віддав йому розписку від 05.05.2010 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого останній отримав у позивачки в борг 25000 грн., які зобовязувався повернути до 01.06.2010 року, що підтверджується розпискою (а.с. 99).

У відповідності до ст.. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст.. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Як встановлено судом, відповідач у визначений у розписці строк грошові кошти в сумі 25000 грн. ОСОБА_1 не повернув чим порушив умови договору.

Приймаючи до уваги те, що відповідач у визначений у розписці строк не виконав взятого на себе зобовязання, та повернув грошові кошти, отримані в борг за договором позики, позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 25000 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 11 частиною 1 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не отримував у позивачки вказані кошти, оскільки це спростовується його ж поясненнями, згідно яких він повернув чоловіку позивачки, зазначену в розписці суму, натомість останній віддав написану ним 05.05.2010 року розписку.

Також суд вважає недоведеним заперечення відповідача, що він 01.06.2010 року він повернув чоловіку позивачки ОСОБА_4 25000 грн., оскільки належних письмових, або інших доказів на підтвердження даної обставини він не надав. При цьому суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які стверджували, що відповідач повернув обумовлену суму, оскільки вони являються близькими родичами відповідача. Крім того, суд приймає до уваги, що договір позики укладався саме з ОСОБА_1, а не ОСОБА_4, і саме позивачці відповідач зобовязувався повернути суму боргу.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 250 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн..

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст..ст.. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 25 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 250 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Чумак О.В.