РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ГримайлоА.М.

при секретарі Смородській М.С.

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Слобожанської філії акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», 3-тя особа Акціонерне товариство «Райфайзен банк Аваль» про стягнення страхової суми , -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2011 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму страхової виплати у розмірі 167 138, 30 грн. за договором добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби, за рахунок якої погасити фактичну заборгованість за кредитним договором на день настання страхового випадку, а також стягнути з відповідача сплачені нею судові витрати при зверненні до суду з цим позовом на загальну суму 1 820, 00 грн.

01 листопада 2011 року позовні вимоги були уточнені та позивач просить стягнути з відповідача суму страхової виплата в розмірі 167 138, 30 грн. на її користь.

В обгрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначає, що 06 липня 2010 року між нею та Акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби № РХ 091/008/001732, предметом якого відповідно до п. 5 є майнові інтереси, що не суперечать закону, повязанні з життям, здоровям та її працездатністю. Відповідно до п.п.6.6. зазначеного договору страховим випадком є стійка втрата працездатності (інвалідність II групи) внаслідок хвороб (виникнення або загострення), виявлених під час дії договору страхування. Страхова сума при цьому складає 167 138, 30 грн.. 29 листопада 2010 року у звязку зі стійким розладом функцій організм, зумовлених загальним захворюванням, медико-соціальної експертною комісією її визнано інвалідом другої групи. Відповідно до умов договору з необхідним пакетом документів вона звернулась до представника 3-ї особи, яких направив зазначені документи до відповідача. Останній своїм листом № 992 від 15 лютого 2011 року відмовив їх у здійсненні страхової виплати на підставі того, що нею подані свідомо неправдиві відомості про предмет договору страхування або факт настання страхового випадку. Таку відмову вона вважає безпідставною, оскільки отримана нею черепно- мозкова травма, як можлива причина, що призвела до стійкого розладу функцій організму та другої групи інвалідності почала розглядатися лікарями тільки в період її знаходження на обстеженні та лікуванні в інституті неврології, психіатрії та наркології академії медичних наук України в період з 01.09.2010 року по 23.09.2010 року та з 20.10.2010 року по 09.11.2010 року.

У судовому засідання позивач повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що між ними та позивачем по справі 06 липня 2010 року дійсно був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків та на випадок хвороби № РХ 091/008/001732. Відповідно до п.6.6. зазначеного Договору страховим випадком визнається стійка втрата працездатності (інвалідність II групи) внаслідок хвороб (виникнення або загострення, виявлених під час дії договору страхування. При цьому, п.13.1 договору зазначено, що до страхових випадків не відносяться будь-які наслідки нещасного випадку та/або захворювання, що сталися до набуття чинності вказаного договору, а п.13.2 передбачено, що не вважаються страховим випадком будь-які наслідки нещасного випадку, якщо він стався до набуття чинності Договором.. Крім того, 06 липня 2010 року позивачем була заповнена та підписана заява-анкета по страхуванню від нещасного випадку на випадок захворювання, в розділі відомостей про стан здоровя якої позивачем зазначено, що до моменту укладення договору на тривалому лікуванні (понад 1 місяць) внаслідок нещасного випадку вона не знаходилась, в аварії вона не попадала та не одержувала серйозних травм, ушкоджень та каліцтва, а також, що ускладнень після хвороб в неї не було. Згідно листа КЗОЗ «Обласного центру медико-соціальної експертизи» № 899 від

16.12.2010року ОСОБА_1 за результатами огляду визнана інвалідом II групи по патології центральної нервової системи, внаслідок черепно-мозкової травми, отриманої у 1992 році, причина інвалідності - загальне захворювання. У виписках з історії хвороб № 2793 та №3321 Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології академії медичних наук України» також зазначено діагноз, який є наслідком черепно- мозкової травми, отриманої у 1992 році. Оскілки в заяві-анкеті позивачем не зазначено факту отримання черепно-мозкової травми у 1992 році та наявності ряду інших захворювань до моменту укладення договору, її інвалідність встановлена внаслідок нещасного випадку, який стався до моменту набуття чинності договору страхування, в них відсутні підстави для визнання події страховою та здійснення страхової виплати за договором страхування. З цих підстав у задоволенні позовних вимог, вони просять відмовити.

Представник 3-ї особи у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справи докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2010 року між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби № РХ 091/008/001732, страхова сума по якому складає 167 138, 38 грн.

01 вересня 2010 року ОСОБА_2 була госпіталізована до Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології академії медичних наук України» зі скаргами щоденні головні болі, серцеві напади та болі у хребті. За результатами проведених обстежень в неї виявлено енцефалопатію змішаного генезису з лікворной гіпертензією, гідроцефальними атаками, вегето-судинними параксизмами, синкопальними станами, вестибуло-атактичним, вираженим астенічним синдромами на фоні наслідків ЗЧМТ (струс головного мозку 1992 р.), вегето-судинну дистонію змішаного типу, шийний остеохондроз з протрузією диску С5-С6, аномалію Киммерлі; цервикобрахіалгію (змішенний варіант) та стійкий больовий синдром. 23 вересня 2010 року позивач виписана зі стаціонару з незначними поліпшенням стану здоровя, непрацездатною для продовження лікування за місцем проживання.

20 жовтня 2010 року ОСОБА_1 знов поступила до стаціонару тієї ж лікарні з аналогічними скаргами. За результатами обстеження та лікування також був встановлений такий діагноз: енцефалопатія змішаного генезису з лікворной гіпертензією, гідроцефальними атаками, вегето-судинними параксизмами, синкопальними станами, вестибуло-атактичним, вираженим астенічним синдромами на фоні наслідків ЗЧМТ (струс головного мозку 1992 р.), вегето-судинна дистонія змішаного типу, шийний остеохондроз з протрузією диску С5-С6, аномалія Киммерлі; цервикобрахіалгія (змішенний варіант) та стійкий больовий синдром. 09 листопада 2010 року виписана з нестійким ефектом після лікування непрацездатною для продовження лікування вдома.

Актом МСЕК від 29.11.2010 року ОСОБА_2 встановлена II група інвалідності.

Таким чином, втрата працездатності ОСОБА_1 (інвалідність II групи) сталася в результаті захворювань, що мали місце в період дії договору страхування, а саме восени 2010 року.

Встановлено, що метою договору с добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби № РХ 091/008/001732 було страхування ризиків стійкої втрати позичальником (страхувальником) працездатності внаслідок захворювань.

На підтвердження стійкої втрати працездатності позивачем надано виписки з історії хвороб № 2793 та №3321 Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології академії медичних наук України», а також довідку до акту МСЕК № 017793 від 29.11.201 року про встановлення II групи інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01.12.2011 року.

26 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про сплату страхового відшкодування за договором страхування, у звязку з настанням страхового випадку, однак, у виплаті їй було відмовлено листом № 992 від 15.02.2011 року, підставами чого вказано те, що інвалідність встановлена внаслідок нещасного випадку, який стався до моменту набуття чинності договору страхування, а застрахованою особою надано свідомо неправдиві відомості про стан свого здоровя.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його вимог не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.І ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору-

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Тому, вирішуючи спір у даній справі відповідно до виниклих договірних правовідносин, суд, керуючись вимогами ст.ст. 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст.19,21 Закону України Про страхування, «Правила добровільного страхування здоровя на випадок хвороби» АТ «Українська пожежно-страхова компанія» приходить до висновку, що відповідач допустив неналежне виконання договірних зобовязань та безпідставно відмовив у страховій виплаті вигодонабувачу (позивачу) за договором особистого страхування.

Між тим, суд, перевіряючи у повному обсязі всі обставини у даній справі, зокрема і заперечення представника відповідача проти позову, де вказує як підставу для відмови у позові це подання страхувальником ОСОБА_1 свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування (стан здоров»я), на підставі чого вважає підставною відмову у страховій виплаті, суд вважає таку позицію представника відповідача хибною і як такою, що спростовується дослідженими доказами у судовому засіданні.

Так, із дослідженої судом копії Заяви на укладання договору страхування життя ОСОБА_1 вбачається формальний підхід і вимоги для її складення.

Як встановлено судом, при подачі цієї заяви страхувальник ОСОБА_1 не була повністю ознайомлена із Правилами добровільного страхування життя громадян АТ «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки, у додатках до вищеназваної Заяви на укладання договору страхування життя вони не значаться.

Тому суд, проаналізувавши суть заперечень представника відповідача, не знаходить їх переконливими і достатніми для відмови у позову про стягнення страхової виплати, оскільки, у даному разі є безпідставним посилання відповідача на положення ст.26 ЗУ «Про страхування» і Правила добровільного страхування життя громадян АТ «Українська пожежно-страхова компанія», виходячи з наступного.

Так, дійсно страхувальник ОСОБА_1 у 1992 році, потрапила в ДТП та отримала струс мозку та захворювання хребта, про що мається відповідний запис у її амбулаторній картці. Від стаціонарного лікування у 1992 році позивач відмовилась у звязку з вагітністю, що свідчить про задовільний стан її здоровя. Надалі, протягом 1992-2010 років позивач зверталася за медичною допомогою виключно з приводу хвороб, які жодним чином не можуть бути наслідками зазначеного ДТП (10.05.1994 р. - гострий бронхіт, 23.10.1995 р. - гострий міозит, 29.04.1997 р. - пневмонія, 06.04.1998 року - ВСД по змішаному типу, 12.04.1999 року - гострий бронхіт, 17.04.2000 р. - фолікулярна ангіна, 02.01.2001 р. - ГРВІ, 01.11.2004 р. - гострий бронхіт 10.04.2006 р. та 21.04.2009 р. - гостра кропивниця, 20.07.2009 р. - пошкодження зв'язок правого суглобу та перелом кістки.

Виходячи із наведених вище документальних даних, а також пояснень в судовому засіданні позивачки та її представника, суд вважає достовірними пояснення сторони позивача про те, що на час укладення договору страхування ОСОБА_1 вважала себе здоровою, оскільки жодного разу до лікарні з приводу наслідків ДТП 1992 року до лікарів вона не зверталася. Тому суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що страхувальник ОСОБА_1 ніби-то не надала повну та правдиву інформацію про обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Відповідач, зі свого боку, не довів того, що відомості, вказані позивачкою у заяві-анкеті до договору страхування є завідомо неправдиві або абсолютно помилкові відносно обєкту страхування, яким є майновий інтерес, пов'язаний з життям.

Крім того суд вважає, що якби обидві сторони мали неформальний підхід до укладання договору страхування життя, як про це зазначено вище при всіх позначках «ні» щодо захворювань ОСОБА_1 у Заяві про страхування, сам страховик АТ «Українська пожежно-страхова компанія» керуючись вимогами п.п. 6.2. та 8.3 Правил добровільного страхування здоровя на випадок хвороби мав право і можливість перевірити всі інтересуючи його дані про страхові ризики (стан здоровя), чого він не зробив.

Тому, заслуговують на увагу пояснення сторони позивача, що відповідачем уже після настання страхового випадку та з метою позбавити вигодонабувача отримати страхове відшкодування - вхопився за факт дорожньо-транспортної пригоди 1992 року.

За таких обставин, на підставі досліджених судом доказів у даній справі слід прийти до висновку про відсутність у діях страховика ОСОБА_1 подання свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування, а тому, згідно вищеназваних норм діючого законодавства у страховика (відповідача) не було підстав для відмови страхової виплати вигодонабувачу (позивачу) у даній справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 525, 526, 530, 979, 988, 990 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 167 138,30 грн. (сто шістдесят сім тисяч сто тридцять вісім грн.. 30 коп.) страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби № РХ 091/008/001732 від 06.07.2010 року.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати: 120, 00 грн. (сто двадцять грн.. 00 коп.) за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи та 1700, 00 грн. (одна тисяча сімсот грн.. 00 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду перщої інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Гримайло