Справа № 2-122/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2011 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О. М.

при секретарі - Гура Ю.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідачка до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте надала до суду заяву в якій вказала, що позов визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 08.05.1960 року помер батько сторін, ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого в м. Тараща по вул.. Лугова, 32 (раніше вул..Леніна, 65) Таращанського району, що стверджується довідкою № 597 від 07.02.2011 року виданою виконавчим комітетом Таращанською міської ради Київської області, відповідно до якої будинок, який належав ОСОБА_3, згідно схематичного плану щодо впорядкування нумерації будинків вулиць міста, відповідно присвоєний № 32 по вул.. Лугова (колишній №65-А по вул.. Леніна).

Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.. 529 ЦК Української РСР 1963 року були сторони, та їх мати, ОСОБА_4.

Сторони, спадщину після смерті батька не приймали.

ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління будинком, здійснювала його ремонт, вживала заходи по охороні спадкового майна, сплачувала по державному обовязковому страхуванню будинку, що відповідає положенням ст. 549 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дане стверджується фактом проживання останньої на день смерті спадкодавця і в подальшому за адресою знаходження спадкового майна, наявністю у неї документів на спадкове майно, а також квитанцією про сплату платежів по державному обовязковому страхуванню будинку.

До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини сторони не зверталися.

Отже, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після спадкодавця але юридично не оформила її.

Відповідно до ч.2 ст..548 ЦК Української РСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

09.09.1987 року ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого в м. Тараща по вул.. Лугова, 32 (раніше вул..Леніна, 65) Таращанського району, який належав ОСОБА_3, який помер 08.05.1960 року, спадщину після якого прийняла але юридично не оформила ОСОБА_4.

Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її діти, тобто сторони по справі: позивачка і відповідачка.

Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Відповідачка спадщину не приймала і не претендує на неї, що стверджується її заявою, посвідченою нотаріально.

Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця вступила в управління будинком, здійснювала його ремонт, вживала заходи по охороні спадкового майна, користувалася земельною ділянкою, що відповідає положенням ст. 549 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дане стверджується: наявністю у неї документів на спадкове майно, квитанцією про сплату страхових платежів за будинок від 07.07.1993 року серія ОГ № 908974, платіжним повідомленням № 1685 про сплату податків від 15.01.1987 року, копією Свідоцтва про добровільне страхування спадкового будинку серії 00001 № 185884 від 30.10.1997 року..

До нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачка звернулася лише в грудні 2010 року. Проте, у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено з тих підстав, що нею пропущений строк прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка своєчасно прийняла спадщину і є спадкоємицею за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 09.09.1987 року на спадкове майно, яке складається із з житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого в м. Тараща по вул.. Лугова, 32 (раніше вул..Леніна, 65) Таращанського району, вартістю 6773 грн, який належав ОСОБА_3, який помер 08.05.1960 року, спадщину після якого прийняла але юридично не оформила ОСОБА_4.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Сторони підлягають звільненню від сплати судового збору: позивачка як потерпіла від аварії на Чорнобильській АЕС, відповідачка як дитина війни.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 130, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 524-527, 529, 548, 549, 553, 554 ЦК Української РСР суд,-

вирішив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідачка до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте надала до суду заяву в якій вказала, що позов визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 08.05.1960 року помер батько сторін, ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого в м. Тараща по вул.. Лугова, 32 (раніше вул..Леніна, 65) Таращанського району, що стверджується довідкою № 597 від 07.02.2011 року виданою виконавчим комітетом Таращанською міської ради Київської області, відповідно до якої будинок, який належав ОСОБА_3, згідно схематичного плану щодо впорядкування нумерації будинків вулиць міста, відповідно присвоєний № 32 по вул.. Лугова (колишній №65-А по вул.. Леніна).

Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.. 529 ЦК Української РСР 1963 року були сторони, та їх мати, ОСОБА_4.

Сторони, спадщину після смерті батька не приймали.

ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління будинком, здійснювала його ремонт, вживала заходи по охороні спадкового майна, сплачувала по державному обовязковому страхуванню будинку, що відповідає положенням ст. 549 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дане стверджується фактом проживання останньої на день смерті спадкодавця і в подальшому за адресою знаходження спадкового майна, наявністю у неї документів на спадкове майно, а також квитанцією про сплату платежів по державному обовязковому страхуванню будинку.

До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини сторони не зверталися.

Отже, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після спадкодавця але юридично не оформила її.

Відповідно до ч.2 ст..548 ЦК Української РСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

09.09.1987 року ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого в м. Тараща по вул.. Лугова, 32 (раніше вул..Леніна, 65) Таращанського району, який належав ОСОБА_3, який помер 08.05.1960 року, спадщину після якого прийняла але юридично не оформила ОСОБА_4.

Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її діти, тобто сторони по справі: позивачка і відповідачка.

Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

Відповідачка спадщину не приймала і не претендує на неї, що стверджується її заявою, посвідченою нотаріально.

Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця вступила в управління будинком, здійснювала його ремонт, вживала заходи по охороні спадкового майна, користувалася земельною ділянкою, що відповідає положенням ст. 549 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дане стверджується: наявністю у неї документів на спадкове майно, квитанцією про сплату страхових платежів за будинок від 07.07.1993 року серія ОГ № 908974, платіжним повідомленням № 1685 про сплату податків від 15.01.1987 року, копією Свідоцтва про добровільне страхування спадкового будинку серії 00001 № 185884 від 30.10.1997 року..

До нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачка звернулася лише в грудні 2010 року. Проте, у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено з тих підстав, що нею пропущений строк прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка своєчасно прийняла спадщину і є спадкоємицею за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 09.09.1987 року на спадкове майно, яке складається із з житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого в м. Тараща по вул.. Лугова, 32 (раніше вул..Леніна, 65) Таращанського району, вартістю 6773 грн, який належав ОСОБА_3, який помер 08.05.1960 року, спадщину після якого прийняла але юридично не оформила ОСОБА_4.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Сторони підлягають звільненню від сплати судового збору: позивачка як потерпіла від аварії на Чорнобильській АЕС, відповідачка як дитина війни.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 130, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 524-527, 529, 548, 549, 553, 554 ЦК Української РСР суд,-

Головуючий:ОСОБА_5.