Справа №2-193/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді - Підкурганного В.В.,

при секретарі - Грищенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород цивільну справу за лозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства садівників «Колективна праця» про захист честі і гідності та ділової

репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та СТ «Колективна праця» у якому просить визнати відомості, що розповсюджені в листі до Старопетрівської сільської ради та в характеристиці, наданій до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області - недостовірними. Зобов'язати ОСОБА_2 В,В. відкликати з Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області характеристику на ОСОБА_1, відкликати з Старопетрівської сільської ради листа від 6 лютого 2006 року та зобовязати ОСОБА_2 вибачитися перед ОСОБА_1 у письмовому вигляді, також на черговій сесії Старопетрівської сільської ради та на чергових зборах товариства садівників «Колективна праця» за розповсюдження недостовірних відомостей про ОСОБА_1

Крім того, однією із позовних вимог є стягнення із відповідачів у рівних частинах моральної шкоди у розмірі 50000 тисяч гривень та судових витрат.

Позов обгрунтовується наступними обставинами.

Позивач був власником земельної ділянки, яка знаходиться в товаристві садівників «Колективна праця» на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району, а саме по вул. Дачній №35.

Через неприязні стосунки із позивачем, голова правління громадянини ОСОБА_2 розповсюдив відомості, що ображають честь гідність та ділову репутацію громадянина ОСОБА_1

Зокрема, це було зроблено шляхом звернення із заявою від 6 лютого 2006 року № 06-02, адресованою голові Старопетрівськорї сільської ради від імені ТС «Колективна праця».

Крім того, у характеристиці, що надавалась ТС «Колективна праця» до Вишгородського РВ МВС України у Київській області також міститься інформація, яка на думку позивача не відповідає дійсності та порушила його особисті немайнові права. Зокрема останній абзац зазначеного документу наступного змісту: «Підсумовуючи, коротко можна охарактеризувати пана ОСОБА_1В як нестриману людину з брутальною поведінкою, яка впевнена в своїй безнаказанності і яка для досягнення своїх цілей, використовує наклеп, підкуп, погрози та порушує Закони р країни».

Зі слів позивача, такі дії відповідачів призвели до значних втрат громадянина ОСОБА_1 у аспекті його авторитету та ділової репутації серед мешканців с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, завдали йому душевних страждань, змусили його продати належні йому на праві власності земельні ділянки ТС «Колективна праця» та негативно позначилась на стані його здоров'я.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення у повному обсязі.

У свою чергу, представник відповідача ТС «Колективна праця» та відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечила, зазначивши, що зміст та текст заяви до сільської ради та характеристики обговорювався на засіданні правління, а голова товариства ОСОБА_2 їх підписав і направив до відповідних органів.

Крім того, відомості що містяться у заяві та характеристиці на громадянина ОСОБА_1 є оціночними судженнями, а тому не можуть вважатись такими що порушили права позивача і не можуть слугувати підставами для задоволеного позову про захист честі, гідності та ділової репутації.

Також вона зазначила, що характеристика та заява були адресовані до органу внутрішніх справ та органу місцевого самоврядування, відповідно. Тому, факт розповсюдження інформації про громадянина ОСОБА_1 - відсутній.

Представник відповідачів, надав суду документальну інформацію, яка на її думку, підтверджує обставини, що характеризують позивача які і були викладені у заяві та характеристиці на громадянина ОСОБА_1

Співвідповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову також заперечив і просив про відмову у його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 1 статті 3 ЦПК України закріплено право особи в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні було встановлено, що факт надсилання заяви на адресу Старопетрівської сільської ради та характеристики на адресу Вишгородського РВ МВС України у Київської області мав місце.

Крім того, у судовому засіданні зясовано, що зміст зазначених спірних документів затверджувався саме членами правління ТС «Колективна праця», а не одноособово ОСОБА_2

Судом враховано положення пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових(службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює.

Зокрема, це підтверджується показаннями голови правління ОСОБА_2 та показами свідка ОСОБА_3 (а.с. 124-130), яка виконувала функції секретаря ТС «Колективна праця» та протоколами засідань правління зазначеного садового товариства від 6 лютого 2006 року № 1 (а.с. 75-76) та від 30 червня 2006 су № 3 (а.с.77-78).

Відповідно до статті 277 ЦК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право дати докази недостовірності поширеної інформації а також те, що внаслідок цього до порушено його особисті немайнові права.

На підтвердження достовірності інформації про ОСОБА_1, яка міститься у характеристиці, представником відповідачів надано примірники звернень членів ТС «Колективна праця» до його керівництва зі змісту яких вбачається виникнення конфліктних ситуацій між заявниками та ОСОБА_1, актів від 2 березня 2006 с.125) та від 29 жовтня 2000 року (а.с. 124).

Судом враховано положення пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду країни «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого під ширенням інформації слід розуміти, зокрема, викладення у характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво.

Відповідно до абзацу 6 пункту 15 зазначеної постанови ПВСУ негативною слід вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, що на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування такої інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до абзацу 4 пункту 15 зазначеної постанови ПВСУ, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Підтвердження вжиття таких заходів відповідачем при направленні за належністю заяви та характеристики, суду не надано.

Крім того, належних доказів того, що громадянином ОСОБА_1 вчинялись дії. які з об'єктивної сторони виразились у наклепі, підкупі, погрозах чи порушень Законів України відповідачем та його представником суду не надано.

Також, фактів притягнення позивача до юридичної відповідальності за вчинення зазначених у характеристиці діянь судом не встановлено.

Отже, зміст останнього абзацу характеристики на громадянина ОСОБА_1 містить дані, які не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і є недостовірним.

Відповідно до пункту 25 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) доспособу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за ви, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

В той же час, судом враховано, що відповідно до статті 471 Закону України ро інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за ловлення оціночних суджень.

У частині 2 статті 471 Закону України «Про інформацію» зазначено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Виходячи зі змісту характеристики, вбачається, що інформація про ОСОБА_1, за виключенням останнього абзацу, підпадає під дію статті 471 Закону країни «Про інформацію».

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення, зокрема, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб.

Таким чином, виходячи зі змісту заяви ТС «Колективна праця», адресованої Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ляхом реалізації конституційного права на звернення, підстав вважати порушеними особистих немайнових права позивача немає.

Стосовно стягнення моральної шкоди, судом зазначається наступне.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, позивачем суду не надано належних доказів, що підтверджують перенесених ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих зв'язків у результаті саме надсилання відповідачами листа до Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та характеристики до Вишгородського РВ ГУ МВС у Київській області.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, никає спір.

Судом вжито заходів для реалізації зазначеного обовязку сторонами у ході розгляду справи у суді.

Судові витрати підлягають розподілу із урахуванням положень статті 88 ЦПК країни.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та СТ «Колективна праця» про захист честі і гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недостовірними дані про громадянина ОСОБА_1, що містяться у останньому абзаці характеристики, складеноїї Товариством садівників «Колективна праця», а саме ті, що характеризують ОСОБА_1 як людину, яка впевнена в своїй безнаказанності і яка для досягнення своїх цілей, використовує наклеп, підкуп, погрози та порушує Закони України.

Зобов'язати правління ТС «Колективна праця» спростувати дані, що містяться у останньому абзаці характеристики на ОСОБА_1, які характеризують ОСОБА_1 як людину, яка впевнена в своїй безнаказанності і яка для досягнення своїх цілей, використовує наклеп, підкуп, погрози та порушує Закони України на найближчому засіданні загальних зборів Товариства садівників «Колективна праця».

Стягнути із Товариства садівників «Колективна праця» на користь ОСОБА_1 судові виграти у розмірі 27 гривень.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області у порядку, визначеному статтею 294 ЦПК України.

Суддя