_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1028/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2011 року.

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Міщанчук О.Ф.

За участю адвоката ОСОБА_1

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним заповіту, визнання недійсним договору дарування, встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на частину спадкового майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 Одеської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинної будівлі, відшкодування шкоди,

Встановив:

ОСОБА_2 у 2008 році звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по вуд.Обільна,87 у м.Одесі та автомобіля марки ГАЗ-24 після смерті батька ОСОБА_7, померлого 1.09.1997 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 8.10.1998 року, виданого на ім.я матері ОСОБА_8; визнати недійсним заповіт, укладений матірю ОСОБА_8 23.08.1999 року, визнати недійсним договір дарування, укладений 31.10.2002 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_3; визнати за нею позивачкою- право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 у м.Одесі та на легковий автомобіль марки ГАЗ-24. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 не визнала і заявила зустрічні вимоги про усунення перешкод у володінні і користуванні власністю шляхом знесення самочинної будівлі по вул.Обільна,87 у м.Одесі, визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників у будівлях і спорудах по вул.Обільна,87 у м.Одесі, відшкодувати з відповідачів ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

ОСОБА_4 з позовом ОСОБА_2 не погодилась. Відповідач ОСОБА_5 до суду не зявився, про час слухання справи сповіщений. Представник Одеського міськвиконкому до суду не зявився, про час слухання справи сповіщений.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

1 вересня 1997 року після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м. по вул.Обільна,87 у м.Одесі, грошові внески та автомобіль марки ГАЗ-24. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась дружина померлого ОСОБА_8 і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом (24.08.1998 року- на автомобіль, 8.10.1980 року на грошові внески та житловий будинок з надвірними спорудами). 23 березня 1999 року ОСОБА_8 уклала заповіт, за умовами якого автомобіль марки ГАЗ-24 заповідала на користь ОСОБА_3, житловий будинок з надвірними спорудами заповідала на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_2 У заповіті ОСОБА_8 зазначила, які приміщення у будинку та які господарські споруди переходять у спідок до ОСОБА_3В.( в літ.Априміщення 1-1,1-4,1-2,1-5, гараж літ.Б, літня кухня літ.В, сан блок літ.Д), а які до ОСОБА_2 ( в літ.Априміщення 2-1,2-2,2-3). 31.10.2002 року ОСОБА_8 і ОСОБА_3 уклали договір дарування, за ямовами якого ОСОБА_8 передала, а ОСОБА_3 прийняла в дар 16/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 у м.Одесі. Зазначена частина будинку складається з приміщень 1-1,1-2,1-4,1-5 та надвірних споруд гаражу, літньої кухні, сан блоку,огорож, мостіння. 28.04.2008 року ОСОБА_8 померла. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась тільки ОСОБА_4

ОСОБА_2 вважає, що її право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7 порушено з боку ОСОБА_8, що вона позивачка- мала право на спадкування нарівні з матірю ОСОБА_8, що у спадковому будинку вона позивачка проживала як на момент смерті батька так і після його смерті, тому вимагає встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька і визнати свідоцтво про право на спадщину на ім.я матері ОСОБА_8 частково недійсним. ОСОБА_2 також стверджує, що заповіт, укладений у 1999 році матірю і договір дарування від 31.10.2002 року порушують її право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. по вул.Обільна,87 у м.Одесі, тому і вимагає їх визнати недійсними. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку літ.А(зазначає усі приміщення разом з самочинною прибудовою, крім приміщень 1-2,1-5) з усіма господарськими спорудами та автомобіль марки ГАЗ-24.

ОСОБА_3, не визнаючи позов ОСОБА_2, пояснила, що за усною домовленістю між ОСОБА_8 та її дочками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла тільки ОСОБА_8, яка у 1999 році уклала заповіт і таким чином поділила будинок і автомобіль між дочкою ОСОБА_2 і онукою ОСОБА_3 Оскільки між ОСОБА_2 і ОСОБА_8 склались не добрі стосунки, ОСОБА_8 настояла на укладанні договору дарування, за яким передала їй відповідачці- в дар 16/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 та автомобіль ГАЗ-24. З 2002 року вона ОСОБА_3- несе усі витрати по утриманню житлового будинку, сама ОСОБА_2 у будинку не проживає. ОСОБА_2 більше 10 років тому назад самочинно зробила двоповерхову прибудову до будинку, належним чином не ввела прибудову в експлуатацію. Газові прибори (лічильник) встановлені в прибудові з порушенням діючих Правил безпеки систем газопостачання в Україні, що стало причиною відключення усього будинку від газопостачання у 2008 році. З огляду на викладене ОСОБА_3 вимагає зобовязати ОСОБА_2 знести самочинну прибудову. ОСОБА_2 створює умови, за якими спільне користування будинком є неможливим, тому ОСОБА_3 просить суд визначити між нею і ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою площею 600 кв.м. по вул.Обільна у м.Одесі. Моральна шкода для позивачки то її переживання та незручності, які вона терпить у звязку з наявністю самочинної прибудови. ОСОБА_3 оцінила моральну шкоду у розмір 10000 грн.

На обґрунтування своїх вимог сторони посилались на такі докази: спадкову справу до майна ОСОБА_7, що надана в копії Третьою нотаріальною конторою м.Одеси, технічні паспорти на будинковолодіння, свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_8, заповіт від 23.03.1999 року, договір дарування від 31.10.2002 року, копію домової книги на будинковолодіння №87 по вул.Обільна у м.Одесі.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, недоведеними і не обґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Так, ОСОБА_2 вимагає встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька на майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами і автомобіль, а в позові і в своїх поясненнях визнає право на цю ж спадщину з боку матері ОСОБА_8 і сестри ОСОБА_4 Позивачка не визначилась, яку частку спадкового майна вона фактично прийняла після смерті батька, тому ні в позові ні в поясненнях ОСОБА_2 не зазначила, в якій частині свідоцтво про право на спадщину на ім.я ОСОБА_8 є недійсним, з її позивачки точки зору. Безперечних доказі фактичного прийняття спадщини після смерті батька у 1997 році ОСОБА_2 суду не надала, а цей факт ОСОБА_3 не визнає. До того ж, позивачка вимагає встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась у 1997 році, і посилається норми Цивільного Кодексу України,який діє з 1 січня 2004 року. Ні в позові ні в поясненнях ОСОБА_2 (її представник) не зазначили правові підстави, з яких вони вважають недійсним договір дарування, укладений 31.10.2002 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 Щодо права власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 у м.Одесі, то ці вимоги не підлягають задоволенню, тому як ОСОБА_2 також не визначилась з яких правових підстав вона набула права власності на цю частину будинку : якщо в порядку спадкування, то чому зазначила самочинну прибудову; не визначилась вона спадкує майно після смерті батька, чи після смерті матері. Право на спадкування земельної ділянки у позивачки відсутнє, оскільки земельна ділянка у спадкодавців перебувала у користуванні, а не у власності.

Зустрічні вимоги ОСОБА_3 щодо усунення перешкод в користуванні і володінні власністю шляхом знесення самочинної прибудови не містяться на вимогах закону: ч.7 ст..376 ЦК України передбачає право звернення до суду з позовом про знесення самочинної прибудови тільки у відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Щодо вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників у будівлях і спорудах, що розташовані на спірній земельній ділянці то ці вимоги є недоведеними: сторона не надала суду будь-яких доказів технічної можливості визначення такого порядку користування земельною ділянкою. Відшкодування моральної шкоди можливо відповідно до вимог Закону при наявності вини з боку особи, яка її завдала. У даному випадку відсутні докази вини ОСОБА_2 в спричиненні моральної шкоди ОСОБА_3

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним заповіту, визнання недійсним договору дарування, встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на частину спадкового майна.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 Одеської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинної будівлі, відшкодування шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя : Калашнікова О. І.