Справа № 22-ц-3421/2011 Провадження № 22-ц/2590/3100/11 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Головченко М.М. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:прокурора Копистко Н.В., представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Ічнянського району Чернігівської області на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2011 року в справі за позовом прокурора Ічнянського району Чернігівської області в інтересах ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства „Блок-Агросвіт" про витребування земельних ділянок,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор Ічнянського району просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ічнянського районного суду від 27 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд при ухваленні рішення припустився порушення та неправильного застосування норм чинного земельного законодавства. Апелянт посилається на те, що при укладенні договору оренди не дотримані вимоги щодо належності всіх документів, які передбачені земельним законодавством та є невід'ємною частиною договору оренди: акт, схема земельної ділянки, кадастровий план та акт визначення меж в натурі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Копистко Н.В., представника відповідача - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду -залишенню без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельних ділянок площею 0,42 га та 3,79 га, які розташовані на території Парафіївської селищної ради. 01.01.2007 року сторонами був підписаний договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,21 га, яка знаходиться на території Парафіївської селищної ради на строк 5 років, що підтверджується копією договору (а.с. 7). Вказаний договір був зареєстрований в Ічнянському райвідділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис 01.02.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, за весь час дії договору оренди ОСОБА_5 одержував передбачену договором орендну плату, відповідач не порушував умов договору.

Ст. 18, ч. 1 ст. 20 Закону України „Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, такий правочин є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який у силу ст. 106 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди землі є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення права оренди земельних ділянок.

Таким чином, державна реєстрація правочину є юридичним посвідченням його укладення та підтвердженням дійсності такого правочину.

Тому висновок суду, що відповідач використовує орендовані земельні ділянки на відповідних правових підставах, відповідає встановленим обставинам.

Доводи апелянта про те, що позивач підписував пусті бланки договорів оренди, які не містили необхідної інформації про об'єкт оренди, не підтверджені жодним доказом, а відповідно до положень ч.4 ст.60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 15 Закону України „Про оренду землі", яка є спеціальною нормою, права по відношенню до ст. 638 ЦК України, якою регулюються саме спірні правовідносини, відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, може бути підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону, а не визнання такого договору неукладеним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Сторонами визнається факт виконання умов договору протягом тривалого часу після його укладення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для повернення земельної ділянки на підставі ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм як матеріального, так і процесуального права і, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ічнянського району Чернігівської області -відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: