Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/828/11 Головуючий у 1-й інст. Бучик
Категорія 27 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької I.A.

суддів: Товянської О.В.

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання : Сапінської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.- Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_4 про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 лютого 2011 року,

встановила:

В вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 11.06.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в сумі 32000,00 доларів США та договір іпотеки. Одночасно між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. В кредитному договорі грошове зобов»язання виражене в іноземній валюті, в той час як єдиним законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Спірний договір укладено з метою порушення валютного законодавства, у відповідача відсутня індивідуальна ліцензія НБУ на право здійснення валютних операцій. Просив визнати недійсним кредитний договір з тих підстав, що він суперечить чинному законодавству і під час укладення кредитного договору Банком були порушені його права, як споживача послуг. Також просив визнати недійсними договір іпотеки та договір поруки, укладені на забезпечення кредитного договору.

Рішенням Богунського райсуду м. Житомира від 04.02.2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове - про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення дійсним обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано, що чинним законодавством на момент укладення кредитного договору не було передбачено, що банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу Національного банку України надають право громадянам України здійснювати валютні операції, виконувати грошові зобов»язання за кредитним договором в іноземній валюті.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму 32000,00 доларів США. На забезпечення виконання цього договору того ж дня було укладено договір іпотеки та договір поруки з ОСОБА_4 Під час підписання спірних договорів сторони були ознайомлені з їх умовами та наслідками.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону. Нормами ст.ст. 610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених ст.ст.203,215 ЦК України підстав для визнання кредитного договору, договорів іпотеки та поруки недійсними.

ОСОБА_4 не оспорювала договір поруки, позивач не є стороною даного договору, його права та інтереси даним договором не порушені.

Твердження позивача про відсутність у ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операції з використанню іноземної валюти на території України, як засобу платежу, в зв'язку із чим банк не мав права надавати кредит у доларах США, є безпідставними.

Відповідно до матеріалів справи, Національним Банком України відповідачу була видана банківська ліцензія на право здійснювати банківські операції, визначені ч.І, п.5- 11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозвіл на право здійснення операцій, визначених п.п.1-4 ч.2,ч.4 ст.47 вказаного Закону, тобто відповідач вправі, в тому числі, залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Згідно з ч.2 ст. 198 ЦК України виконання зобов'язань, виражених у національній валюті, здійснюється відповідно до закону.

За змістом п. 1 ч.2 ст.92 Конституції України статус національної валюти та статус іноземних валют на території України встановлюється виключно законами України.

Положеннями ч.І ст.З Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань. Отже, чинні законодавчі акти передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони встановлення грошових зобов'язань у іноземній валюті.

За оспорюваним договором одна сторона - банк передала, інша - прийняла в борг кошти, на умовах, викладених в договорі, тобто сторонами вчинено дію, що призводить до виникнення взаємних прав та обов'язків, що з урахуванням положень ст. 235 ЦК України, п. 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від б листопада 2009 року, та відповідно до ст. 47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснення таких банківських операцій, як розміщення залучених від свого імені, на власних умовах та на власний ризик грошових коштів.

Коштами, відповідно до даного Закону, є гроші в національній або іноземній валютах чи їх еквівалент.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 від 19.02.1993 року передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Виходячи з наведеного, укладання кредитного договору і його виконання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Підписуючи кредитний договір з додатками до нього в іноземній валюті, позивач повністю погоджувався з його умовами та повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти до іноземної не є незмінним, що зміна курсу можливо настане, а також передбачати та враховувати підвищення валютного ризику.

З огляду на викладене, посилання у позовній заяві на те, що банк, надаючи кредит, створив невигідні умови для позивача, чим порушив його права, є безпідставним.

Викладені в тексті договору його істотні умови, права і обов'язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи.

Предметом кредиту були долари США. Тому, виходячи з положень ст. 1054 ЦК України, на позичальникові лежав обов'язок саме по їх поверненню кредиторові.

В даному випадку валюта не виступала засобом платежу і, з врахуванням специфіки кредитного договору та визначених ним прав і обов'язків сторін, відсутні підстави вважати про порушення положень ст. 524 ЦК України при його укладенні.

Долученими до справи документами, визначеними Законом України «Про банки і банківську діяльність», підтверджується право ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, в т. ч. надання кредитів у іноземній валюті фізичним особам.

Покладення на позичальника обов'язку по поверненню кредиту у отриманій ним іноземній валюті, не може вважатись таким положенням договору, яке завідомо є невигідним для нього, оскільки волевиявлення позичальника було направлене саме на отримання кредиту в доларах США, а не гривнях чи іншій валюті.

Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 04 лютого 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: