Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1709/11 Головуючий у 1-й інст. Драч
Категорія 51, 52 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського державно- кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект", Міністерства аграрної політики України про визнання недійсною додаткової угоди, укладення на невизначений строк трудового контракту, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою Житомирського державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект"

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2011 року, -

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він з 19.08.1992 року працював директором державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект" на контрактній основі, оскільки в майні інституту є частка державного майна. Останній раз з ним укладено контракт 19.08.2003 року № 3709 на строк з 01.09.2003 року по 01.09.2006 року. Дію даного контракту було продовжено до 01.09.2009 року на підставі додаткової угоди від 26.07.2006 року та наказу Міністерства аграрної політики України № 171 від 26.06.2006 року.

Наказом Міністерства аграрної політики України № 225-п від 29.09.2006 року з ним достроково розірвано контракт, а його звільнено з роботи. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.01.2007 року даний наказ скасовано, а його поновлено на роботі. У зв'язку з цим, Міністерство аграрної політики України наказом №108-п від 22.05.2007 року скасувало свій незаконний наказ № 225-п від 29.09.2006 року.

Посилаючись на порушення роботодавцем вимог ч. 2 ст. 23, ст. 9 КЗпП України, позивач просив визнати недійсною додаткову угоду від 26.07.2006 року про продовження дії трудового контракту та визнати укладеним на невизначений строк трудовий контракт № 3709 від 19.08.2003 року.

28.10.2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив скасувати наказ Міністерства аграрної політики України №158-п від 31.08.2009 року про розірвання контракту № 3709, поновити його на роботі на посаді директора державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект" з 01.09.2009 року, та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с. 28). Зазначив, що трудовий контракт, укладений з ним, він вважає недійсним в частині строку його дії, а тому звільнення з роботи є незаконним.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2011 року позов задоволено. Скасовано наказ Міністерства аграрної політики України №158-п від 31.08.2009 року про розірвання контракту № 3709. ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді директора Житомирського державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект" з 01.09.2009 року. Стягнуто з Міністерства аграрної політики України на користь позивача 66027 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі державно-кооперативний проектно-вишукувальний інститут "Житомирагропроект", посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

До вищезазначеної апеляційної скарги, в порядку ст.299 ЦПК України приєдналося Міністерство аграрної політики України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія судців приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивача фактично вже поновлено на роботі рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.01.2007 року, а тому наказ №158-п від 31.08.2009 року про розірвання контракту підлягає скасуванню.

Погодитися з такими висновками неможна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.08.2003 року між Міністерством аграрної політики України та ОСОБА_1 укладено трудовий контракт №3709 на строк з 01.09.2003 року по 01.09.2006 року (а.с. 5-10), на підставі якого наказом Міністерства № 421-к від 19.08.2003 року позивача призначено на посаду директора державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект" (а.с. 11).

Строк дії вищевказаного контракту продовжено до 01.09.2009 року на підставі додаткової угоди від 26.07.2006 року (а.с. 12) та наказу Міністерства аграрної політики України № 171-п від 26.06.2006 року (а.с. 43).

Наказом Міністерством аграрної політики України № 158-п від 31.08.2008 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади директора державно- кооперативного проектно-вишукувального інституту "Житомирагропроект" з 01.09.2009 року, на підставі п. 2 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту № 3709 від 19.08.2003 року (а.с. 29).

Частиною 3 ст. 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" за № 8-92 від 15.12.1992 року (з послідуючими змінами), та Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 року, наймання на роботу керівника підприємства, що є у загальнодержавній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" від 19.03.1993 року № 203 передбачено, що даний контракт укладається строком від одного до п'яти років і є обов'язковим. З керівниками підприємств, раніше обраними чи призначеними на посаду, також укладаються або переукладаються контракти.

Зі справи вбачається, що державно-кооперативний проектно-вишукувальний інститут "Житомирагропроект" є колективним підприємством, засновниками якого є Українське державно-кооперативне проектно-вишу кувальне і науково-дослідне обєднання "Укрндіагропроект" та Міністерство аграрної політики України (а.с. 38, 144-145).

Оскільки інститут "Житомирагропроект" містить частку державної власності, укладення строкового контракту з її керівником є обов'язковою умовою для прийняття на роботу, та не порушує вимоги ч. 2 ст. 23 КЗпП України.

Зі справи, також, вбачається, що наказом Міністерства аграрної політики України № 225-п від 29.09.2006 року з позивачем достроково розірвано контракт та останнього звільнено з роботи. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.01.2007 року даний наказ скасовано, а ОСОБА_1 поновлено на роботі (а.с. 40-41).

На виконання рішення суду першої інстанції Міністерство аграрної політики України наказом №108-п від 22.05.2007 року скасувало свій незаконний наказ № 225-п від 29.09.2006 року.

Поновлення позивача на роботі на підставі вищевказаного рішення суду не змінило умов контракту № 3709 від 19.08.2003 року та додаткової угоди від 26.07.2006 року щодо строку його дії, та не є підставою для визнання його безстроковим.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Дану справу розглянуто колегією суддів у відсутності ОСОБА_1 та його представника, оскільки причина їх неявки до суду є неповажною. Так, в день судового засідання від позивача та його представника - ОСОБА_2 надійшли заяви про відкладення слухання справи у зв'язку з тим, що вони не отримали копію апеляційної скарги Міністерства аграрної політики України та представник приймає участь у іншому судовому процесі. При цьому ні позивачем, ні його представником не було подано жодних доказів на підтвердження зайнятості ОСОБА_2 в іншому судовому засіданні. Крім того, з ОСОБА_1 та його представником заздалегідь (за три тижні) було узгоджено дату розгляду даної справи та вручено судові повістки (а.с. 188, 189).

Що стосується апеляційної скарги Міністерства аграрної політики України, то ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21.09.2011 року скаргу визнано неподаною та повернуто скаржнику, в зв'язку з чим копія даної скарги не наплавлялася сторонам.

Слід зазначити, що подання ОСОБА_1 заяви до суду про відкладення розгляду справи не надає йому право не з'являтися в судове засідання, оскільки у заяві не викладено причин його неявки до суду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Житомирського державно-кооперативного проектно- вишукувального інституту "Житомирагропроект" задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирського державно-кооперативного проектно- вишукувального інституту "Житомирагропроект", Міністерства аграрної політики України про визнання недійсною додаткової угоди, укладення на невизначений строк трудового контракту, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді