Справа 2-573/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2011 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сєрікової О.О.

при секретарі Віслогузовій Т.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним в частині права банку підняти відсотки,

та за зустрічним позовом

ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 06 червня 2011 року звернувся до Дружківського міського суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним в частині підняття відсотків.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № KTD0AK08224152 у розмірі 241186 грн. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.17% на місяць (14.4% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом та 0.14% щомісячної винагороди від суми кредиту з кінцевим терміном повернення 05.08.2014 року.

Згідно даного договору йому була встановлена оплата кредиту і процентів по ньому в сумі 3363 грн.25коп. щомісяця. З часу укладення договору позивач своєчасно платив вказану суму.

12 лютого 2009 року від банку він отримав письмове повідомлення про те, що, починаючи з 01 лютого 2008 року відсоткова ставка буде складати 27.48% на рік.

Підставою для підвищення відсоткової ставки вказувалося, що відповідно до п.2.3.1 кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Вважає, що дії банку неправомірні і суперечать законодавству. Просить визнати дії банку по підвищенню відсоткової ставки по кредитному договору неправомірними та зобовязати нараховувати платіж по кредитному договору в сумі 3363 грн.25коп. Визнати п. 2.3.1. кредитного договору недійсним, оскільки він суперечить законодавству та Закону України "Про захист прав споживачів" та стягнути з Банку судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що дійсно між ПриватБанком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 06.08.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач отримав кредит в сумі 241186грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.4% на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом та 0.14% щомісячної винагороди від суми кредиту з кінцевим терміном повернення 05.08.2014 року..

Відповідно до п.2.3.1., укладеного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадку зміни курсу долару США до гривни більше ніж на 10% у порівняні з курсом долару США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті.

Отже, ініціювання ПриватБанком підвищення процентних ставок за кредитами відбулось у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» та Правил.

Пунктом 2.3.1. договору встановлено, що банк при збільшенні розміру процентної ставки надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки, тобто, договір вже змінено. Про цю зміну банк повідомляє клієнта. Банк 03.10.2008 року отримав наказ про зміну процентної ставки, а 10.10.2008 року надіслав позивачу лист про зміну процентної ставки. Якщо позивач не був згодний з її підвищенням, то він мав право погасити весь кредит за старою процентною ставкою, але він цього не зробив.

05.01.2009 року банк отримав наказ про зміну відсоткової ставки. 08.01.2009 року банк направив позивачу лист про зміну процентної ставки, який позивач отримав 12.02.2009 року.

Відповідно до закону закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

По закону, який діяв на час укладення договору, дозволялось в односторонньому порядку змінювати умови договору, якщо це було передбачено умовами самого договору.

Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надіслання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року банк діяв відповідно до умов укладеного з позивачем договору та в рамках чинного законодавства. Представник відповідача просить в задоволені позову відмовити.

Банк подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про звернення стягнення (а.с.19-23), в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № KTD0AK08224152 від 06.08.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 241186 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2014 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання виконуються належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених ном закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

З зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.08.2010 року має заборгованість 162033.59 грн., яка складається з наступного:

150154.91грн. - заборгованість за кредитом;

11491.94грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

232.29грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

154.45грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПриватБанком і відповідачем був укладений 06.08.2007 року договір застави рухомого майна, згідно з яким останній надав в заставу автомобіль Subaru, модель Outback. рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий універсал, №кузова/шасі JF1BP9LLA7G078384, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем /позичальником/ зобов'язань за кредитним договором, або договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує,предмет застави в заклад банку не передав.

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмета застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у ому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу застави від імені Заставодавця.

Одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі.

Просить суд в рахунок заборгованості за кредитним договором № KTD0AK08224152 від 06.08.2007 в сумі 162033.59грн. звернути стягнення на автомобіль Subaru, модель Outback. рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий універсал, №кузова/шасі JF1BP9LLA7G078384, реєстраційний номер НОМЕР_1,що належить на праві власності відповідачушляхом продажу вказаного автомобіля Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПриватБанку всіх повноважень. необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідача судові витрати.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" пр визнання дій протиправними задоволенню не підлягають, а зустрічний позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" 06.08.2007 року був укладений кредитний договір № KTD0AK08224152. відповідно до якого ОСОБА_1 отмав кредит в сумі 241186 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2014 року.

Пунктом 2.3.1 вказаного кредитного договору передбачене право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому ОСОБА_3 надсилає позивальникові письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки потягом 7 календарних днів з дати, коли змінена відсоткова ставка набирає чинності. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та пункту 3.5. Постанови Правління Національного Банку України від 10 травня 2005 року №168 "Про затвердження правил надання Банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках, які були визначені сторонами договору при укладанні кредитного договору 06 серпня 2007 року.

Згідно з п.2.3.1 кредитного договору, відповідач у зв'язку з умовами, які передбачені цимпунктом, домовився з позивачем про можливість підвищити розмір процентної ставки що під час укладення договору.

У відповідності зі ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. тому підписавши кредитний договір позивач погодився з такими умовами та отримав кредит.

Виконуючи умови п.2.3.1 договору, 06 січня 2009 року у зв'язку зі зміною середньозваженої ставки за кредитами, відповідач надіслав позивачу лист-повідомлення про підвищення процентної ставки до 27.48 % річних рекомендованою поштою (а.с.10).

За таких обставин відповідач виконав умови договору та ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" про можливість підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки та обов'язкове повідомлення про це споживача.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

На час укладання кредитного договору законодавство дозволяло банкам в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку за кредитом.

Ствердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 зобов'язаний був отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про збільшення відсоткової ставки, суд не приймає до уваги, оскільки вважає, що п.2.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування, передбачено отримання підтвердження про ознайомлення з інформацією передбаченою п.2.1 вказаного положення, яку ОСОБА_3 надає перед укладанням кредитного договору, а не під час виконання кредитного договору.

Суд приходить до висновку, що підстав для визнання п.2.3.1 кредитного договору від 06.08.2007 року недійним немає підстав, тому в замовленні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Що стосується зустрічного позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення, то він підлягає задоволенню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позиву частинами ( з розстроченням), то в разу прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Банком 06.08.2007 року був укладений кредитний договір № KTD0AK08224152, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 241186 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2014року.

Згідно п.п.2.2.2.,2.2.3, 2.2.4 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати відсотки за користування кредитом, винагороду, погашати кредит в порядку, сумах і в терміни, передбачені договором.

Суд встановив, що ОСОБА_3 виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а ОСОБА_1 не виконував належним чином умови кредитного договору, щодо погашення кредиту, відсотків, комісії, у зв'язку з чим станом на 20 серпня 2010 року виникла заборгованість у загальній сумі 162033.59грн., включаючи заборгованість за кредитом -150154.91грн., проценти за користування кредитом - 11491.94коп.;232.29грн. -комісія; 154.45грн. - пеня.

В судовому засіданні перевірений розрахунок заборгованості, суд вважає його правильним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.

Судом встановлено, що між банком та ОСОБА_1 укладений договір застави автотранспорту від 06 серпня 2007 року, згідно якому забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № KTD0AK08224152 від 06 серпня 2007 року.

Згідно з договором застави рухомого майна, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 надав в заставу автомобіль Subaru, модель Outback. рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий універсал, №кузова/шасі JF1BP9LLA7G078384, реєстраційний номер НОМЕР_1. Предмет застави належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів.

Згідно з п.15.7.1 ДЗ та відповідно до ст.20 Закону України "Про заставу", банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання термінів виконання заставодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Згідно з п.15.8. ДЗ у разі звернення стягнення на предмет застави згідно п.15.7.1., 15.7.2, 15.7.3.,15.8 цього договору, ОСОБА_3 має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, проценти, винагороди та інші платежі.

Згідно ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки ОСОБА_1 порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків за його користування, винагороди, пені в загальній сумі 162033.59 грн., позовні вимоги Банку про звернення стягнення на заставлене майно підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стягненню на користь Банку підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. та ІТЗ забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 530, 536, 549, 651, 575, 589, 590, 591, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів" суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк" про захист прав споживача, визнання п. 2.3.3. кредитного договору №KD0AK08224152 від 06 серпня 2007 року недійсним в частині права банку підняти відсотки - відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KD0AK08224152 від 06 серпня 2007 року в розмірі 162033 ( сто шістдесят дві тисячі тридцять три ) грн.59коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Subaru модель Outback, рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий універсал, № кузову /шассі YF1BP9LLA7G078384, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобілю Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" з правом укладання договору купівлі-продажу автомобілю з іншою особою покупцем від імені ОСОБА_1, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (р/р 0001 МФО 305299, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення суду набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення, якщо впродовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом в разі подання апеляційної скарги.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів після проголошення рішення, або отримання його копії.

Суддя: О. О. Сєрікова