Справа №22ц-411,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач Воронцова Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця «15»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Пузанової Л.В.

Суддів: Воронцової Л.П., Закарян К.Г.

при секретарі Красношапка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «23»листопада 2010 року у справі

за позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2010 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до суду з вище зазначеним позовом, надалі доповнили вимогою про спонукання до вчинення дії, посилаючись на те, що 16 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на суму 54000 доларів на умовах строковості і оплатності.

Зазначаючи, що надання і одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу, можливо при наявності індивідуальної ліцензії, якої у відповідача не було, позивачі просили визнати недійсними кредитний договір від 16.04.2007 року і договір іпотеки від 17.04.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та Банком у забезпечення виконання кредитного договору, зобовязати відповідача зарахувати отримані від позивача кошти в порядку виконання кредитного договору на повернення отриманого кредиту та зобовязати ОСОБА_3 повернути Банку 94391,78 грн..

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 23 листопада 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу НБУ просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підставах.

Відмовляючи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний кредитний договір не суперечить вимогам чинного законодавства, тому підстав для визнання його недійсним та похідного від нього договору іпотеки - немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Конституцією України, ст.99, встановлено грошову одиницю України гривню, при цьому не встановлено обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №1593 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який не містить заборони надання кредиту в іноземній валюті і регламентує, що підставою здійснення операцій з валютними цінностями є наявність у Банку банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями.

Наявність у відповідача банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями підтверджена наданими суду і дослідженими ним доказами та позивачами не оспорюється і не спростовується.

При вказаних обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність заявлених позивачами підстав для визнання кредитного договору і договору поруки недійсними та вважає, що цей висновок ґрунтується на належних доказах та відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про необхідність отримання індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України, і позичальником, колегія суддів вважає необґрунтованими, погоджується з запереченнями з цього приводу як відповідача, так і третьої особи - ОСОБА_5 Банку України про те, що відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»порядок і термін видачі ліцензій, перелік документів необхідних для одержання ліцензій, а також підстави для відмови у видачі ліцензії визначаються ОСОБА_5 банком України, який у пункті 1,5 Положення про порядок видачі ОСОБА_5 банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу визначив, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк, тобто банк, якому ОСОБА_5 банк України видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі, готівкою іноземною валютою.

Зазначене та правова позиція ОСОБА_5 банку України в зазначеній справі свідчить про те, що уповноважений державою орган ОСОБА_5 України, не вимагає від позичальників наявності індивідуальної ліцензії на здійснення розрахунків (платежів) з банком щодо повернення кредитних коштів, відсотків та комісій за користування кредитними коштами.

На будь-які труднощі щодо придбання готівкових валютних коштів для здійснення платежів за спірним кредитним договором позивачі не посилаються і не порушують перед банком або судом питання про проведення виплати в національній валюті України.

Тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає юридично неспроможними і до уваги не приймає.

Рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.В.Пузанова

Судді: Л.П.Воронцова, К.Г.Закарян

Копія вірна: ОСОБА_6