Дата документу 20.09.2011
СПРАВА N 2-3469
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" вересня 2011 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
головуючого - судді Кучеренко В.В.
при секретарі - Левандовській Т.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, процентів за
договором позики, моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
на його користь суму боргу за договором
позики з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
річних від простроченої суми боргу за
весь час прострочення в розмірі 875
гривень та судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 211 гривень 59
копійок та оплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 гривень,
зазначивши, що 03 серпня 2008 року між ним
та відповідачем була укладена боргова
розписка, за якою він передав
відповідачу ОСОБА_2 грошову суму в
прийняла на себе зобов'язання
повернути вказану суму в строк до 30
грудня 2009 року. Однак до цього часу
відповідач грошей не повернула, на
неодноразові вимоги позивача
повернути борг ніяк не відреагувала. До
теперішнього часу відповідач борг не
повернула. Також позивач зазначає, що в
зв'язку з такими діями відповідача йому
було заподіяно суттєву моральну шкоду,
яку оцінює в 1000 гривень.
Позивач в судове засідання не з'явився,
від представника позивача ОСОБА_3
надійшла заява з проханням розглянути
справу за їх відсутності. Позовні
вимоги, викладені в позовній заяві
підтримує у повному обсязі. Проти
винесення заочного рішення не
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, не повідомила суд про
причини неявки, про час і дату судового
засідання була повідомлена належним
чином, заяви про відкладення розгляду
справи та про розгляд справи за її
відсутності від неї не надходило, тому
суд визнає її неявку неповажною та
вважає можливим розглянути справу за
її відсутності, ухваливши заочне
рішення у справі на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином і від якого не надійшло заяви про
розгляд справи за його відсутності або
якщо повідомлені ним причини неявки
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

При цьому згідно листа Верховного Суду
України від 27.09.2010 року, направленого на
ім'я голів Апеляційного суду АРК,
областей міст Києва та Севастополя,
якщо відповідач належним чином
повідомлений про дату судового
засідання не з'явився до суду та від
нього не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або
повідомлені ним причини визнані
неповажними, незалежно від того це його
перша чи повторна неявка, суд має право
на ухвалення заочного рішення, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з
урахуванням заяви представника
позивача про слухання справи за його
відсутності та в зв'язку з неявкою
відповідача, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно копії розписки від 03 серпня 2008
року, відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у
ОСОБА_1 18000 гривень та зобов'язалася
повернути вказану суму в строк до 30
грудня 2009 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві (грошові кошти у такій
самій сумі) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, не його банківський
рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є право відношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичайного ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановлено під час розгляду справи
до теперішнього часу відповідач суму
боргу позивачу не повернула.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
ОСОБА_2 в односторонньому порядку
відмовилася від виконання
зобов'язання, а тому з неї на користь
позивача ОСОБА_1 слід стягнути суму
боргу в розмірі 18000 гривень.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так, 3% річних від простроченої суми за
час користування грошима, тобто за 592
дні складає 875 гривень (18000 : 365 : 100% х 3% х
592 = 875 гривень).

Сума боргу з урахуванням індексу
інфляції за період з січня 2010 року по
серпень 2011 року складає 19284 гривні.

Розрахунок суми боргу з урахування
індексу інфляції, наданий позивачем,
суд приймає як вірний. Так, сума боргу з
урахуванням індексу інфляції за період
з січня 2010 року по серпень 2011 року
становить: 18000 гривень х 1,01 (січень 2010
року) х 1,01 (лютий 2010 року) х 1,009 (березень
2010 року) х 0,99 (квітень 2010 року) х 0,99
(травень 2010 року) х 0,99 (червень 2010 року) х
0,99 (липень 2010 року) х 1,01 (серпень 2010 року)
х 1,02 (вересень 2010 року) х 1,005 (жовтень 2010
року) х 1,003 (листопад 2010 року) х 1,008
(грудень 2010 року) х 1,01 (січень 2011 року) х
1,009 (лютий 2011 року) х 1,01 (березень 2011
року) х 1,01 (квітень 2011 року) х 1,008
(травень 2010 року) х 1,004 (червень 2011 року)
х 0,98 (липень 2010 року)= 19284 гривні.

Вказані суми також підлягають
стягненню з відповідача, оскільки ним
було прострочено виконання грошового
зобов'язання перед позивачем.

Крім того, суд вважає що позивач не
надав жодного доказу на підтвердження
позовних вимог в частині відшкодування
моральної шкоди. Тому задовольняючи
позов в частині стягнення суми боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, 3%
річних від простроченої суми боргу за
весь час прострочення та понесених
судових витрат, суд вважає це
достатньою компенсацією позивачу його
моральних страждань, тому дана вимога
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, аналізуючи
зібрані у справі докази кожний окремо
та всі в сукупності, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог та стягнення з
відповідача на користь позивача суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення в розмірі 19284 гривні, 3%
річних від простроченої суми боргу за
весь час прострочення в розмірі 875
гривень, а в іншій частині позову -
відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволення
позовних вимог, а тому підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача понесені останнім витрати на
по оплаті судового збору в розмірі 201
гривня 59 копійок та витрати на
інформаційне-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 612, 625, 1046, 1047,
1049 ЦК України, ст.ст. 15, 57, 59, 81, 88, 107, 197, 208,
212-215, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, процентів за договором позики,
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення в
розмірі 19284 (дев'ятнадцять тисяч двісті
вісімдесят чотири) гривні 00 копійок, 3%
річних від простроченої суми боргу за
весь час прострочення в розмірі 875
(вісімсот сімдесят п'ять) гривень 00
копійок та судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 201 (двісті
одна) гривня 59 копійок та оплаті витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 (сто
двадцять) гривень 00 копійок, а всього
20480 (двадцять тисяч чотириста
вісімдесят) гривень 59 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя: В.В.
Кучеренко