Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2011 Справа №2-2260/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Шилівської М.Б., Матрифайло І.А., Дилієвської І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_4 нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства Український інноваційний банкв особі Тернопільської філії ПАТ Укрінбанкпро визнання недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.06.2007 р. між АТ Укрінбанк, від імені якого діє Тернопільська філія АТ Укрінбанк, та між ОСОБА_2, укладено Кредитний договір №70/07-ф. Також, 05.06.2007 р. АТ Укрінбанк, від імені якого діє Тернопільська філія АТ Укрінбанк, було укладено ще два кредитні договори, на аналогічних умовах, з ОСОБА_3 (договір № 71/07-ф від 05.06.07р.), та з ОСОБА_1 (договір № 72/07 - ф від 05.06.07р.). 24.03.2008 року між АТ Укрінбанкта ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 були укладені договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору відповідно № 70/07-ф від 05.06.2007 року; № 71/07-ф від 05.06.2007 року; № 72/07 - ф від 05.06.2007 року, а саме до п. 3.3 Договорів. 05.06.2007 року між АТ Укрінбанкта ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитними договорами було укладено договір, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку належне йому майно земельну ділянку №23 площею 0,145га., що розташована на території с. Петриків Петриківської сільської ради. При укладенні кредитних договорів сторони визначили ціну в іноземній валюті, що є порушенням вимог ст.524 ЦК України. Банк використовує іноземні валюту для прийняття платежів по кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, хоча у відповідача була відсутня індивідуальна ліцензія на використання іноземної валюти, зокрема і на отримання платежів у іноземній валюті, тому на підставі ст.ст.203,215, 227, ч.2 ст.548 ЦК України просять визнати кредитні договори та похідний від них договір іпотеки недійсними.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились надали суду письмові заяви, згідно яких позов підтримали в повному обсязі, просять слухати справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що банком при укладенні з позивачами спірних кредитних договорів та визначенні платежів за кредитними договорами у іноземній валюті не було порушено вимог чинного законодавства. Банк здійснює операції з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ. Вважає позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні.

Третя особа - ОСОБА_4 нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 - в судове засідання не зявилась, надіслала суду письмові заяви, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Судом встановлено наступні обставини.

05.06.2007 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та АТ Укрінбанк, правонаступником якого є ПАТ Укрінбанк, укладено кредитні договори, відповідно №№72/07-ф, 70/07-ф, 71/07-ф, згідно яких ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 отримали кредитні кошти в розмірі 39600дол. США кожному, із процентною ставкою 12,5% річних та терміном повернення кредиту - до 04.06.2010 року.

Відповідно до пунктів 3.6 вказаних договорів позичальник зобовязується погашати кредит згідно графіку зменшення ліміту заборгованості, який є невідємною частиною цього договору в строк до 04.06.2010 року на рахунок, вказаний в п.3.4 договору або шляхом внесення коштів готівкою на цей рахунок.

Згідно додатків до кредитних договорів, у графіку зменшення ліміту заборгованості суми погашення заборгованості визначені в іноземній валюті доларах США.

05.06.2007 року між АТ Укрінбанк, правонаступником якого є ПАТ Укрінбанкта ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитними договорами було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку належне йому майно земельну ділянку №23 площею 0,145га., що розташована на території с. Петриків Петриківської сільської ради.

10.01.2002 року АТ Укрінбанкотримав від НБУ банківську ліцензію №23 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" та 30.09.2002 року дозвіл №23-2 на право здійсненні банківських операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" згідно додатку до даного дозволу.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.524, ч.2 ст.192 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.2, п.3 ч.1 ст.47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. На підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних

умовах та на власний ризик.

Згідно ч.1 ст.49 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" Як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у пункті 3 частини першої та у пунктах 3-7 частини другої статті 47 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Згідно п."в", "г" ст.5 вказаного Декрету КМУ індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Згідно п.1.5 положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 р. N 483 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Суд критично оцінює доводи позивачів, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, оскільки вони спростовуються вищенаведеними нормами.

Так, щодо вимог пп. вп. 4 ст. 5 вказаного Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Таким чином, аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що ПАТ Укрінбанк, на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ, укладаючи кредитні договори з позивачами та нараховуючи платежі за цими договорами в іноземній валюті, діяв в межах своїх повноважень та згідно вимог чинного законодавства, підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними відсутні, права позивачів відповідачем не порушено, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 192, 524, 526, 629, 1054 ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Декретом КМУ від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", положенням про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 р. N 483, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні позивачів ОСОБА_4 нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства Український інноваційний банкв особі Тернопільської філії ПАТ Укрінбанкпро визнання недійсними договорів відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.