Справа № 2-4109/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" листопада 2011 р. м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Управління комунальної власності Бердянської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частку приміщення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2010 р. позивач звернувся до суду із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частку приміщення, зазначивши, що 27.11.1982 р. був зареєстрований шлюб з відповідачем, який 26.06.2007 р. розірвано. За час спільного проживання на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2004 р. ними було придбано ціле убудоване приміщення, що розташоване по вул. Червона, 6 / пр. Леніна, 18 в м. Бердянську. Право власності на вказане приміщення зареєстроване за відповідачем. Просив визнати ціле убудоване приміщення їх з відповідачем спільною сумісною власністю, визнати за ним право власності на Ѕ частку зазначеного приміщення.

23.03.2011р. у справі було постановлено заочне рішення, яке скасовано судом 31.08.2011р. Справа розглядається в загальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у цьому судовому засіданні позов підтримали. Суду пояснили, що в період спільного проживання з ОСОБА_3 ними було придбано ціле убудоване приміщення загальною площею 99,7 кв.м., розташоване по вул. Червона,6 / пр. Леніна, 18 в м. Бердянську, Запорізької області. Договір купівлі продажу зазначеного приміщення був оформлений на відповідача, як на фізичну особу. Зазначене приміщення купувалося в кредит. Договір кредиту та іпотечний договір укладалися ОСОБА_3 і АКБ СР «Укрсоцбанк». На укладання договору купівлі- продажу та іпотечного договору він надавав нотаріально засвідчену згоду, як чоловік ОСОБА_3 Погашення кредиту здійснювалося за рахунок коштів, отриманих подружжям від зайняття підприємницькою діяльністю. Тобто зазначене майно придбано ними за спільні кошти. Він особисто займався ремонтом цього приміщення. Особисто, від імені дружини, укладав договори з комунальними установами на обслуговування цього приміщення тощо. Відповідач добровільно поділити це майно не хоче, тому, посилаючись на ст.ст. 60,70 СК України, ст. 368 ЦК України, просять визнати спірне нежитлове приміщення спільною сумісною власністю подружжя і визнати за позивачем право власності на Ѕ частку цього приміщення.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечують. В обґрунтування своїх заперечень зазначили, що спірне нерухоме майно було придбано ОСОБА_3, як фізичною особою підприємцем, за власні кошти, отримані нею від зайняття підприємницькою діяльністю, і використовувала вона це майно тільки у своїй підприємницькій діяльності. Позивач мав інше нерухоме майно, яке використовував у своїй підприємницькій діяльності. Посилаючись на 57,61 СК України, ст. 52 ЦК України, п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя»просять відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1982 р. по 26.06.2007 р. Зазначені обставини визнані сторонами у справі і підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с.37, копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.5).

Ціле убудоване приміщення загальною площею 99,7 кв.м., розташоване по вул. Червона,6 / пр. Леніна, 18 в м. Бердянську, Запорізької області, було придбано ОСОБА_3 за договором купівлі- продажу від 21.07.2004 року ( а.с.8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу власником майна стає покупець, який прийняв передане від продавця майно та сплатив за нього обумовлену договором грошову суму.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

За правилами ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За нормами ст. 65 СК України, яка регулює право подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зазначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути подана письмово і має бути нотаріально засвідчена.

Як вбачається з наданої копії заяви ОСОБА_1 ( а.с.61), яка засвідчена приватним нотаріусом 21.07.2004 року, він надавав дружині свою згоду на купівлю спірного майна та наступну передачу цього майна в іпотеку.

Доказів того, що спірне майно було зареєстровано за ОСОБА_3 як за фізичною особою підприємцем, відповідач суду не надала.

Таким чином суд вважає доведеним, що придбане 21.07.2004 року ціле убудоване приміщення загальною площею 99,7 кв.м., розташоване по вул.. Червона,6 / пр. Леніна, 18 в м. Бердянську, Запорізької області є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За таких підстав, суд вважає встановленим, що частки в праві спільної власності співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є рівними, тобто по 1/2 частині за кожним, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними чи законом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання цілого убудованого приміщення, що розташоване по вул. Червона, 6 / пр. Леніна, 18 в м. Бердянську, спільною сумісною власністю подружжя і визнання за ним права власності на Ѕ частку цього приміщення підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,10,15,60,88,169,208,212-215,224-228, ЦПК України, ст.ст. 60,61,70 СК України, 372 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ціле вбудоване приміщення загальною площею 99,7 кв.м. по вул. Червона, буд. 6 / пр. Леніна, буд.18 в м. Бердянську Запорізької області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку цілого вбудованого приміщення загальною площею 99,7 кв.м. по вул. Червона, буд. 6 / пр. Леніна, буд.18 в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5