Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-346/11
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Жеребець I.A., Ричок Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, що також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 29 по вул. Дяченка, в с.Красилівка, Броварського району. Київської області.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за вказаною адресою. В будинку разом з нею зареєстровані: ОСОБА_5Т - чоловік, ОСОБА_6 - донька, та відповідачі ОСОБА_2, та онуки ОСОБА_4, та ОСОБА_4

В 1998 році донька ОСОБА_2 вийшла заміж, та з того часу в будинку не проживає, її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в будинку на її прохання.

У 2005 році відповідача почали проживати у новозбудованому житловому будинку за адресою: Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Зелена, 30.

Тому оскільки позивач та її діти з 1998 року в будинку не проживають, мають інше житло, не несуть витрати на ремонт будинку в якому зареєстровані, що також перешкоджає оформленню позивачу субсидії для отримання пільг вона звернулася до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дійсно після реєстрації шлюбу у 1998 році вони з чоловіком близько трьох місяців проживали у матері в будинку за адресою вул. Дяченка, 29 в с. Красилівка, але після побутової сварки зібрали речі та почали знімати квартири, в них народились двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Вони з чоловіком на належній їй на праві власності самовільно побудували будинок, але документи не оформили оскільки для цього необхідне нести витрати які вони собі не можуть дозволи у звязку із скрутним матеріальним становищем. Заперечує проти визнання її та дітей такими, що втратили право користування будинком, так як без реєстрації вона та діти не зможуть лікуватися. Суд вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 29 по вул. Дяченка, в с.Красилівка, Броварського району. Київської області дійсно належить на праві власності ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 10 листопада 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3431. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом за позивачем зареєстровано право власності на вказаний будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно Броварського бюро технічної інвентаризації.

Згідно з поясненнями позивача та відповідача, відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітні діти з червня 1998 року в цьому житловому будинку не проживають, проживають в житловому будинку № 30 по вул. Зеленій в м. Бровари, хоча згідно довідки № 1242 від 09 серпня 2010 року виданої виконкомом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області з залишаються в ньому зареєстрованими.

Дані обставини відповідачка не заперечувала в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод по користуванню своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Згідно ст.317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном, причому відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України захист права власності забезпечується державою.

Відповідно до ст.150,155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Враховуючи те, що відповідачка не проживає в житловому будинку з червня 1998 року без поважної причини, не оплачує житлово-комунальні послуги, забрала всі свої речі та не бажає добровільно виписатися з будинку, що дійсно спричиняє перешкоди власнику будинку - позивачу по справі здійснювати свої права власника будинку, то на думку суду позовні вимоги знайшли своє обґрунтування і позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.72, 150 ЖК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком № 29 по вул. Дяченка, в с. Красилівка, Броварського району, Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 витрати по сплаті судового збору у розмірі 17 грн. 00 коп. (сімнадцять гривень 00 коп.) та витарти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп. (тридцять гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Г. Радзівіл