Справа № 2-998/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2011 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Меженнікової С.П.

при секретарі Шаргородській М.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ДП Чернігівторф- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Чернігівторфпро стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

Встановив:

23 серпня 2011 року ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 25 896 грн. 96 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за лютий -березень 2011 року в сумі 199 грн. 16 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., мотивуючи вимоги тим, що він працював на підприємстві у відповідача по 22.03.2011 рік. Звільнений за угодою сторін. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення складала 6 509 грн.93 коп., яка була виплачена 29 липня 2011 року, що є порушенням строку розрахунку при звільненні, передбаченого ст.116 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини та розрахунок, викладений в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення в матеріалах справи на а.с.13. Пояснив, що моральна шкода не підтверджена позивачем доказами, а заборгованість по заробітній платі вважає виникла не з вини відповідача, оскільки на всі рахунки підприємства накладено арешт. Тому в задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за затримку розрахунку, моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді директора філії Смолинський торфозаводДержавного підприємства Чернігівторф, звільнений 22 березня 2011 р. згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення відповідач, на порушення ст.116 КЗпП України, не провів виплат всіх сум, що належать позивачеві. Згідно з довідками філії Смолинського торфозавод ДП Чернігівторф від 04.04.2011 р. № 81 та від 10.10.2011р. за № 296, розмір заборгованості по заробітній платі на день звільнення становив 6 509 грн. 93 коп., середньоденна заробітна плата становила 202 грн. 32 коп. Заборгованість по заробітній платі в сумі 6509 грн. 93 коп. позивачу виплачена 29.07.2011 року, що підтверджується видатковим касовим ордером на а.с.6.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату працірозяснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідачем не доведено і не представлено суду належних, достовірних і безспірних доказів відсутності його вини у затримці розрахунку позивача, не доведено, що причини затримки розрахунку при звільненні позивача були поважними.

Твердження відповідача щодо відсутності вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільнені в звязку з накладенням арешту на всі рахунки та посилання, як на доказ на постанову про арешт коштів боржника державної виконавчої служби від 17.08.2011 року не можуть бути поважною причиною затримки розрахунку при звільненні позивача, оскільки арешт на кошти підприємства був накладений в серпні 2011 року, після розрахунку з позивачем.

За таких обставин, з відповідача на користь ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 22.03.2011 року по 29.07.2011 року, виходячи із середньоденного заробітку визначеного згідно довідки відповідача у сумі 202 грн.32 (а.с.5) і становить 18 006 грн. 48 коп.(202,32грн. х 89 робочих днів затримки розрахунку).

Виходячи з розяснення, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди N 4 від 31.03.95р., згідно з п.13 постанови, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної(немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Під час судового засідання було достовірно встановлений факт порушення законних прав позивача на вчасне отримання заробітної плати. Тому, враховуючи обставини справи, на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в сумі 300 грн.

Згідно з Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20 грудня 1997 року (далі - Положенням), розрахунок такої компенсації покладено на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання.

Представником відповідача надано довідку № 308 від 25.10.2011 року (а.с.30), з якої слідує, що позивачу ОСОБА_1 нарахована, але не виплачена компенсація втрати частини заробітку у звязку з порушенням термінів її виплати за лютий в сумі 28 грн. 86 коп., за березень 2011 року в сумі 144 грн. 71 коп., отже дана сума компенсації і підлягає стягненню з Державного підприємства Чернігівфторфна користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, а саме судовий збір в сумі 190,30 грн. ( 18006 грн. 48 коп. + 173 грн. 57 коп. Х 1% + 8 грн. 50 коп.), витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,57-61, 209, 213, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 116,117, 237-1 КЗпП України, Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20 грудня 1997 року, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Чернігівторфпро стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Чернігівторфна користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 березня 2011 року по 29 липня 2011 року в сумі 18 006 грн.(вісімнадцять тисяч шість) грн. 48 (сорок вісім) коп., моральну шкоду в сумі 300 ( триста) грн. та компенсацію втрати частини заробітку у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 173 ( сто сімдесят три) грн. 57 ( пятдесят сім) коп.

Стягнути з Державного підприємства Чернігівторфна користь держави судовий збір в сумі 190 грн. 30 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. П. Меженнікова