Справа № 2-2033/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2011 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В., при секретарі- Каліневич Ж.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Іларіонівської сільської ради Синельниківського району, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області- про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у будинку №3 по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є його рідна мати, яка з 08 грудня 1979 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком ОСОБА_2. Подружні стосунки між ними було припинено з 1995 року. Приводом цього стала негативна поведінка відповідача-матері, яка неодноразово, починаючи з 1982 року, порушувала подружню вірність, чим завдавала значної шкоди здоровю батька, в звязку з чим він захворів на психічне захворювання та не міг оцінювати та реагувати на вчинки відповідача, тому за рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 04.03.2009 року батька визнано недієздатним та призначено опікуном сина, тобто, позивача ОСОБА_1.

Позивач вказав, що з моменту реєстрації шлюбу батьки проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, який батько позивача отримав у спадок після смерті своєї матері ОСОБА_4. Відповідач останні девять років проживала зі своїм коханцем , чим постійно провокувала конфлікти з батьком, що призвело до необхідності розірвання шлюбу, так як сімя батьків фактично розпалася остаточно і її відновлення є неможливим.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 17 червня 2010 року шлюб батьків розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане 08.09.2010 року. Задовго до розірвання шлюбу, відповідач, за відсутності позивача, таємно вивезла всі речі, які належали їй та батькові, до будинку своїх батьків у м.Павлоград Дніпропетровської області, вул.. Петровського,128, про що було достовірно відомо ОСОБА_5. Про відсутність майна у будинку, позивач змушений був звернутися з відповідною заявою до Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Оскільки шлюб між батьками розірвано, відповідач проживає з іншим чоловіком, а будинок №3 по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове все ж належить батькові ОСОБА_2, відповідач добровільно залишила спірне приміщення у будинку, забравши усе своє майно, відповідач фактично проживає у своїх батьків у м.Павлоград, вул..Петровського,128, тобто відповідач не проживає у будинку без поважних причин більш ніж 18 місяців, позивач вважає, відповідача фактично сторонньою людиною і її реєстрація у будинку є фіктивною, тому відповідач втратила, на підставі ст.405 ч.2 ЦК України, право на користування жилим приміщенням у будинку №3 по вул.Б.Хмельницького в с.Іларіонове Синельниківського району. У звязку з реєстрацією відповідача за адресою, де вона фактично тривалий час не проживає, позивач та члени його родини сплачують за відповідача усі комунальні платежі. Позивач вважає, що зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 у будь-якому разі не вплине на її майнові права., подальша фіктивна реєстрація відповідача, натомість, є грубим порушенням Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у будинку №3 по вул.Б.Хмельницького в с.Іларіонове, знявши її з реєстраційного обліку за даною адресою.

В судовому засіданні позивач та його представники по довіреності ОСОБА_6. ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, при цьому позивач дав суду пояснення аналогічно обставинам викладеним вище.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить суд відмовити в задоволенні позову, при цьому пояснила, що виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги належним чином не підтверджені. Будинок №3 по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове Синельниківського району успадкував її колишній чоловік ОСОБА_2 після смерті своєї матері. З 30 березня 2010 року вона не проживає у будинку, в якому постійно проживала зі своїм чоловіком, так як позивач чинить їй перешкоди в цьому, а саме: змінив замки на вхідній хвіртці та на дверях житлового будинку, нових ключів не дав, постійно ображає її, завдає при цьому тілесні ушкодження. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 23.12.2010 року, яке набрало чинності, відповідачу було заборонено створювати перешкоди в користуванні їй житловим приміщенням за адресою вул..Б.Хмельницького №3 в с.Іларіонове, крім того,не перешкоджати користуватися комунальними комунікаціями та користуватися загальними приміщеннями (кухнею, ванною, туалетом) у будинку, відповідача рішенням суду зобовязано видати їй ключі від вхідної хвіртки та від житлового будинку. Однак всі ці вимоги позивачем не виконано. Ключі від будинку вона не отримала. У своїх батьків у м.Павлоград проживає вимушено. З речей забрала лише диван у 2009 році, а 30.03.2010 року позивач скрізь поміняв замки. Таким чином, відповідач вважає, що позивач безпідставно звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача по довіреності ОСОБА_8 позовні вимоги також не визнає і вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним даним.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Іларіонівської селищної ради Синельниківського району, по довіреності ОСОБА_9 не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник третьої особи відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, хоча про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні в якості свідків за клопотанням позивача допитані ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що, позивач ОСОБА_1 є її племінником. Їй відомо, що ОСОБА_3 в 2008 році всю зиму проживала з коханцем Мінюковим у будинку по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове, про це їй відомо зі слів самої ОСОБА_3, так як вони разом працювали. ОСОБА_15 пояснювала, що їй було не комфортно проживати в цьому будинку. В 2009 році свідок бачила як виїжджала завантажена речами машина від будинку, де проживала ОСОБА_3 Від сусідів їй відомо, що в ній були речі ОСОБА_3, які саме, вона не знає. Позивач замки не міняв.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивач є її чоловіком, а відповідач-свекрухою. Відповідач за час їх спільного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 сама створювала такі умови для того, щоб вона з чоловіком залишили будинок. 31.01.2009 року вона вивезла з будинку добровільно всі речі та переїхала до міста Павлоград, до своїх батьків з якими проживає зараз.Замки від дверей її чоловік не міняв, перешкод для проживання відповідача у будинку не створював.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що позивач є її племінником. Мінюков проживав з відповідачем у будинку по вул.Б.Хмельницького,3 в с. Іларіонове Синельниківського району з 2008 року. Вона була присутня під час вивозу речей відповідачем з будинку 31 січня 2009 року на білому мікроавтобусі. Із речей відповідач вивозила мікрохвильову піч, диван, праску, раніше в 2008 році вона бачила, як відповідач вивезла з будинку свій одяг та особисті речі, вона робила це добровільно. Замки у будинку позивач не міняв, того, щоб приходила відповідач до двору, вона теж не бачила, де проживає зараз відповідач, свідок не знає. Знає, що ніяких перешкод для проживання відповідача позивач не створював.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 попросила перевезти з будинку по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове автобусом деякі речі, він погодився. 31.01.2009 року він підїхав до двору і зайшов у будинок, чекав поки ОСОБА_3 погрузить речі. Що саме вона заносила до машини, свідок не дивився, але коли розвантажували машину у м.Павлоград, вона була повна речей, памятає лише пральну машину, диван, одне крісло, одяг.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що ОСОБА_3 у будинку по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове не проживає з січня 2009 року. Чому не проживає, вона не знає.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні свідки позивача ОСОБА_1 надали про обставини пояснення аналогічні поясненням позивача та його представників.

Згідно досліджених документів, копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 11.02.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 успадкував після смерті 04.101996 року матері ОСОБА_4 житловий будинок по вул..Б.Хмельницького в с.Іларіонове Синельниківського району (а.с.10).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.46) шлюб розірвано 08.09.2010 року.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 протягом 2009-2010 років створював постійні перешкоди ОСОБА_3 в проживанні та користуванні житловим приміщенням за адресою вул.Б.Хмельницького,3 в с.Іларіонове Синельниківського району, що змусило ОСОБА_3 30 березня 2010 року звернутися з відповідною заявою до Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. По даному факту органом внутрішніх справ було проведено перевірку і постановлено висновок від 29 квітня 2010 року. Факт створення позивачем ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_3В в праві користування житловим приміщенням підтверджується актом жителів селища Іларіонове від 27 жовтня 2010 року, завірений головою Іларіоновіської селищної ради (а.с.60-61)

Із копії рішення Синельниківського міськрайонного суду від 23 грудня 2010 року вбачається, що задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в користуванні ОСОБА_3житловим приміщенням за адресою с.Іларіонове, вул.Б.Хмельницького,3., суд зобовязав ОСОБА_1 видати ОСОБА_3 ключі від вхідної хвіртки до двору та від житлового будинку та в подальшому не перешкоджати ОСОБА_3 в праві використання комунальних комунікацій (електроенергією, водопостачання, газопостачання) та користування загальними приміщеннями (кухнею, ванною кімнатою, туалетом) в житловому будинку. (а.с.54-55). 17 лютого 2011 року рішення суду набрало законної сили. (а.с.58).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином,в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 рішення Синельниківського міськрайсуду від 23.12.2010 року не виконав, ключі від вхідної хвіртки до двору та дверей від будинку по вул..Б.Хмельницького,3 в с.Іларіонове Лебедєвій ОСОБА_17 не передав. В звязку з чим, ОСОБА_3 в звязку з неможливістю проживати в спірному житловому будинку, змушена була забрати частину край необхідних їй речей та перевезти їх до будинку своїх батьків у м.Павлоград, де проживає по цей час. Отже, в судовому засіданні встановлено поважну причину щодо не проживання відповідача ОСОБА_3 в житловому будинку по вул.Б.Хмельницького,3 в с.Іларіонове Синельниківського району.

В судовому засіданні позивачем не спростовані доводи відповідача, не надано суду належних доказів щодо виконання позивачем рішення суду від 23.12.2010 року. Крім того, показання свідків суд оцінює критично, так як вони не узгоджуються з рішенням суду від 23.12.2010 року, а саме з їх пояснень встановлено, що позивач взагалі не міняв замки в будинку.

Згідно вимог ст. 156 Житлового кодексу України, члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку і навіть припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів сімї власника права користування в займанні житловим приміщенням.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника будинку втрачає право на користування його житлом лише в разі, якщо він не проживав у житловому будинку понад один рік без поважних причин.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.156 ЖК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону і навіть припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

В звязку з викладеним, суд вважає наявність обставин, якими позивач ОСОБА_1 обгрунтовує свої позовні вимоги в судовому засіданні, не встановленою, факти викладені позивачем не підтверджені дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи,доказів того, що позивач виконав рішення Синельниківського міськрайсуду від 23.12.2010 року, позивач суду не надав, а тому в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 10,60,61,212,214,215,218 ЦПК України, суд-

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, що діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування виконкому Іларіонівської сільської ради, відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

ОСОБА_18