Справа №2/ 0301/ 1037/ 11
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2011 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сарапіна Г.С.,

при секретарі ГДроцюк Н.Р., за участю позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи як органу опіки та піклування - Панасюк A.M., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в м. Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, покликаючись у позовній заяві на те, що відповідно до рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 24.07.2003р. № 255 йому як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 та його сім`ї було виділено службову квартиру АДРЕСА_1 , і в цій квартирі, крім нього, зареєстровані його колишня дружина - відповідач ОСОБА_2 та їхні неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачем окремо від нього з 2007 року.

Після розірвання шлюбу в 2007 році відповідач з дітьми виїхала на постійне проживання до своєї матері і проживає там з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням

- квартирою АДРЕСА_1 , оскільки з 2007 року жодного разу не з`являлася в цій квартирі і всі обов`язки щодо утримання квартири, оплати комунальних послуг та інших платежів виконує лише він сам, що ставить його в скрутне матеріальне становище, а тому на підставі ст. 107 Житлового кодексу Української PCP просить визнати відповідача ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей, які проживають з нею в м. Ковелі, такими, що втратили право користування зазначеним вище жилим приміщенням, у зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 16.12.2011р. провадження в справі в частині позовних вимог щодо визнання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням

- квартирою АДРЕСА_1 , закрито за відмовою позивача від позову в цій частині, на підставі ч.З ст. 174, п. З ч.І ст. 205 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов до відповідача ОСОБА_2 підтримав та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що вона дійсно не з`являлася в спірній квартирі з 2007 року, оскільки після розлучення позивач замінив замки в цій квартирі і тим самим обмежив їй та дітям доступ до житла. Крім того, позивач також у спірній квартирі не проживає, оскільки квартира не підключена до комунікацій, та сплачує щомісячні платежі лише за утримання прибудинкової території.

На теперішній час вона має намір отримати від позивача ключі від спірної квартири, облаштувати її та проживати разом з дітьми, в зв`язку з чим просить у позові відмовити.

Представник виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради як органу опіки та піклування - ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення позову.

Допитавши свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню.

Відповідно до 4.2 ст. 123 Житлового кодексу Української PCP до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, тобто правила, передбачені відповідними статтями глави 2 цього Кодексу, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою ст. 101, статтями 103-106 цієї глави Житлового кодексу.

Судом встановлено, що позивачу та його сімї в складі: колишньої дружини - ОСОБА_2 , неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_6 за рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 24.07.2003р. № 255 було надано службову квартиру АДРЕСА_1 , в якій, крім зазначених осіб, після народження ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований малолітній син сторін - ОСОБА_4 , що підтверджується такими доказами: архівним витягом з рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради від 24.07.2003р. № 255 Про видачу ордерів на заселення квартир, взяття громадян на квартирний облік у міськвиконкомівід 12.09.2011р. № 12/ 34; корінцем ордера від 15.08.2003р. № 17, виданого на ім`я позивача.

Судом також встановлено, що сторони, не вселяючись у спірне службове приміщення, після розірвання шлюбу в 2007 році припинили спільне проживання і відповідач ОСОБА_2 разом з двома малолітніми дітьми: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 продовжила постійно проживати без реєстрації і по теперішній час постійно проживає в належній їй 4-кімнатній квартирі, яка розташована за адресоюд- АДРЕСА_2 , що раніше належала її матері ОСОБА_7 і була подарована відповідачу, що підтверджується такими доказами: свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; довідкою житлово-будівельного кооперативу Юністьм. Ковеля від 21.11.2011р.; письмовим запереченням відповідача проти позову від 26.10.2011р. та поясненнями сторін у судовому засіданні.

При цьому, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має постійну роботу і працює з 10.01.2007 року на посаді медичної сестри з фізіотерапії в дошкільному навчальному закладі ( ясла-садок ) комбінованого типу АДРЕСА_3 , який також відвідує малолітній син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається з 01.09.2007 року в Ковельській міській гімназії, що підтверджується такими доказами: довідкою дошкільного навчального закладу ( ясла-садок ) комбінованого типу АДРЕСА_3 від 21.11.2011р. № 118; довідкою Ковельської міської гімназії від 18.11.2011р. № 560, а також поясненнями відповідача.

Відповідно до ч.З ст. 9 Житлового кодексу Української PCP ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, а відповідно до ч.2

з
ст. 107 цього Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Виходячи з вимог зазначеного Закону, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування спірною службовою квартирою АДРЕСА_1 як така, що вибула в 2007 році на постійне проживання в квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується зазначеними вище доказами про наявність у відповідача жилого приміщення, постійної роботи в м Ковелі з 10.01.2007 року та перебування з нею дітей.

Водночас, з пояснень позивача ОСОБА_1 вбачається, що він не втратив інтересу до спірної квартири, оскільки сплачує відповідні платежі за утримання квартири і вивіз сміття, що підтвердила сама відповідач у судовомузасіданні, а також зазначені обставини підтверджується наданими позивачем квитанціями банківської установи за 2010 - 2011 роки та показаннями свідка ОСОБА_8 .

Пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо неможливості проникнення її в минулому році в спірну квартиру через відсутність ключів до квартири хоч і підтверджені показаннями свідка ОСОБА_9 , однак ця обставина в зв`язку з вибуттям відповідача на постійне проживання в належну їй квартиру в м. Ковелі не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідач втратила право користування спірною квартирою з дня її вибуття з цієї квартири ще в 2007 році.

При цьому, суд враховує, що відповідач протягом всього часу з дня вибуття на постійне проживання в належну їй квартиру в м. Ковелі не зверталася ні в житлові органи, ні до суду з відповідними заявами про те, що позивач чинить їй перешкоди в користуванні спірною квартирою та про вселення в це жиле приміщення.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 9 ч.З, 107 ч.2, 123 ч.2 Житлового кодексу Української PCP, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: