АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 (ІV) суддя Водопянов С.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Барильської А.П.

при секретарі: Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування шкоди.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Фонд), про перерахунок сум відшкодування шкоди, страхових виплат, стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди та страховим виплатам.

В позові вказав, що він працював на шахті «Гвардійська» виробничого об`єднання «Кривбасруда» правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», де отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК йому було встановлено втрату професійної працездатності з 18 червня 1994 року у розмірі 25% безстроково.

Після встановлення втрати працездатності підприємством призначено позивачу страхові виплати у відшкодування шкоди.

Вважає, що підприємство неправильно визначило йому розмір відшкодування шкоди, що потягло виплату Фондом страхових сум у заниженому розмірі.

Неодноразово уточнюючи та змінюючи позовні вимоги в останній редакції позовної заяви від 10.02.2011р. зазначив ПАТ «Кривбасзалізрудком» третьою особою по справі та просив суд поновити йому строк позовної давності, стягнути з Відділення Фонду на його користь одноразово заборгованість по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 01.04.2005р. по 01.03.2011р. у розмір 22 447, 55 грн., зобовязати Відділення Фонду виплачувати позивачу щомісячно починаючи з 01.04.2010р. по 679,43 грн., до зміни обставин що тягнуть за собою перерахунок щомісячних виплат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_2 одноразово заборгованість із щомісячних страхових виплат, за період з 01 квітня 2005 року по 01 березня 2011 року в сумі 22 447,55 грн.

Зобовязано відділення Фонду виплачувати ОСОБА_2 щомісяця, починаючи з 01 квітня 2010 року, страхові виплати в сумі 679,43 грн. до зміни обставин, що тягнуть такий перерахунок.

Рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

В апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки суд безпідставно притягнув Фонд до участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи, не врахувавши того, що втрата професійної працездатності позивача настала до утворення Фонду й він не є правонаступником помилок підприємства, яке нараховувало страхові виплати позивачу.

Судом не враховані вимоги п.п.1, 4, 5, 6, 12.1, 16 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 28.05.1999р. № 137, вимоги п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003р. «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» щодо випадків перерахунку страхових виплат, не враховано, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач тривалий період часу працював у шкідливих умовах праці на шахті «Гвардійська» виробничого об`єднання «Кривбасруда» правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», де отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 07.06.1994р. позивачу встановлено втрату професійної працездатності з 18.05.1994р. у розмірі 25% безстроково, в звязку з чим позивачу призначено щомісячні страхові виплати.

Спір виник з приводу неправильного застосування ПАТ «Кривбасзалізрудком» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 01.01.1996 року, що потягло неправильне нарахування та виплату регресних сум підприємством та страхових сум, які виплачує Відділення фонду з 01.04.2001 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» та Відділенням Фонду невірно призначено щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 у звязку з втратою профпрацездатності.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Як вбачається з позовної заяви, підставою для звернення ОСОБА_2 з позовом до суду стало те, що при обчисленні розміру страхових виплат ВО «Кривбасруда» невірно застосував коефіцієнти реального росту заробітної плати, що потягло в подальшому невірне нарахування і виплату щомісячних страхових сум, як з боку підприємства, так і з боку Відділення Фонду, яке здійснювало й здійснює їх перерахунок та виплату позивачу з моменту передачі його особової справи.

Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року), яка діяла на момент виникнення даних правовідносин, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводилось у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

При зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), не передбачено підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок, що витікає з положень нормативно-правових актів, діючих на час виникнення спірних правовідносин, якими визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у звязку із ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків.

Отже, госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей самостійно визначають зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження відповідно до фінансових можливостей та граничного розміру коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, вказаних в Постановах КМУ за погодженням із профспілковими органами підприємства, що відповідно відзначалося в Спільних Постановах адміністрації та профспілкових організацій, які встановлювали розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Кривбасзалізрудком», відповідно до наказів по підприємству, в межах своїх повноважень та, виходячи із своїх фінансових можливостей, визначило розмір коефіцієнтів зростання тарифних ставок і посадових окладів.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції перерахував розмір середньої заробітної плати позивача та призначені йому підприємством суми відшкодування шкоди на коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів), не звернувши уваги на доводи представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що після введення договірної заробітної плати ідеального підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві фактично не проводилось у звязку з тим, що при підвищенні тарифних ставок мінялася структура заробітної плати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про правильність застосування ПАТ «Кривбасзалізрудком» коефіцієнтів реального росту заробітної плати при перерахунку робітникам сум втраченого заробітку у звязку з ушкодженням здоровя, починаючи з 01.01.1996 року до часу передачі особової справи до Відділення Фонду, та вважає, що підстав для перерахунку страхових виплат та встановлення нового розміру страхових виплат немає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: