__________________________________________________________________
Справа№1512/2-1713/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради

про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини

та визначення способу і форми участі у вихованні

та зобовязання принести публічні вибачення за моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу і форми участі батька у вихованні, та зобовязання принести публічні вибачення за моральну шкоду.

Він посилається на те, що 29 квітня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського району м. Одеси був зареєстрований шлюб між ним та Кунцевою (на даний час ОСОБА_2) ОСОБА_3. 11 листопада 2000 року у них народився син ОСОБА_4. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2001 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_4 залишився проживати з матірю. З літа 2002 року відповідачка перешкоджала у спілкуванні з дитиною, у звязку з чим він звернувся до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про визначення його участі у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідно до витягу з протоколу засідання ради опіки та піклування від 3 жовтня 2002 року був визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином щонеділі з 9 години 00 хвилин до 12 години 30 хвилин та з 16 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин. У 2003 році відповідачка самовільно без його згоди змінила місце проживання малолітнього сина у звязку з чим він був позбавлений можливості бачитися та спілкуватися зі своїм сином, крім того, відповідачка у 2010 році звернулася до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про вирішення питання про позбавлення його батьківських прав, та виклала відомості, які його дуже образили, а саме не прийняття ним участі у вихованні, спілкуванні, та утриманні сина, що завдало йому моральні страждання, за які відповідачка повинна принести публічні вибачення, та він просив визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином щонеділі з 10 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин.

Відповідачка позов визнала частково. Вона посилалася на те, що дійсно з 2000 по 2001 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, та 11 листопада 2000 року у них народився син ОСОБА_4. Відповідачка стверджувала, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином, підставою для звернення у 2002 році ОСОБА_1 до ради опіки та піклування з питання визначення днів та часів спілкування з сином стало її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Також вона посилалася на те, що місце проживання малолітнього сина було нею змінено тільки у 2007 році у звязку з набуттям право власності її чоловіком ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, про що позивачу було добре відомо. У період з 2003 року по 2010 роки ОСОБА_1 до сина не приходив, аліменти не сплачував та не проявляв будь-якої батьківської турботи до свого сина. Вона також посилалася на те, що підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом стало її звернення до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з приводу позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні сина. На засіданні ради опіки та піклування було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 часу для встановлення контакту з малолітнім сином та рекомендовано своєчасно надавати матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина, приймати участь у вихованні, навчанні і розвитку дитини. Також відповідачка не заперечувала проти визначення часів спілкування ОСОБА_1 з сином, відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 березня 2011 року, а саме щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 березня 2011 року..

Вислухавши пояснення позивача, відповідачки та її представника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського району м. Одеси був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та Кунцевою (на даний час ОСОБА_5) ОСОБА_3.

11 листопада 2000 року у них народився син ОСОБА_4.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2001 року шлюб між ними був розірваний.

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_4 залишився проживати з матірю.

У 2002 році ОСОБА_1 звернувся до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з приводу визначення днів та часів його спілкування з сином, дане питання було розглянуто та вирішено: визначити дні та часи спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 щонеділі з 9 до 12.30 годин та з 16 до 20.30 годин, також ОСОБА_1 було розяснено, що у разі невиконання даного рішення він вправі звернутися до суду.

У позовній заяві та у своїх поясненнях ОСОБА_1 стверджував, що дане рішення ради опіки та піклування ОСОБА_2 не виконувалося, оскільки у 2003 році вона самовільно змінила місце проживання малолітнього сина, у звязку з чим він не знав місця його проживання та був позбавлений можливості з ним спілкуватися.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку суду позивачем не представлено жодного доказу створення перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_4, оскільки по перше, починаючи з 2002 року (тобто прийняття Київською районною адміністрацією рішення щодо порядку спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4С.) до грудня 2010 року (тобто звернення у листопаді 2010 року ОСОБА_2 заявою про вирішення питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав), ОСОБА_1 не звертався до відповідних органу опіки та піклування, суду з приводу чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, ні до правоохоронних органів з приводу розшуку сина.

Однак суд погоджується з вимогами ОСОБА_1 щодо його спілкування та взяття участі у вихованні сина ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Частиною 1,2,3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При визначенні способу участі одного з батьків суд повинен врахувати: вік та стан здоровя дитини, поведінку батьків, а також інші обставини, які мають значення.

Оскільки з моменту визначення Київською районною адміністрацією першого графіку спілкування ОСОБА_1 з сином (2002 рік) пройшло більше 8 років, судом було запропоновано Київській районній адміністрації Одеської міської ради з урахуванням всіх обставин, які склалися на даний час, знову розглянути дане питання.

Висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 березня 2011 року був визначений порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 щотижня щосуботи з 10 до 16 години, без присутності матері малолітнього та інших осіб, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини.

Враховуючи вік дитини та стосунки, які склалися між його батьками, суд вважає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкування з малолітнім ОСОБА_4, щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, без присутності матері малолітнього та інших осіб, за умови забезпечення батьком необхідного та інших осіб.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобовязання ОСОБА_2 принести публічні вибачення за спричинену моральну шкоду, суд вважає їх не підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У позовній заяві та у своїх поясненнях ОСОБА_1 стверджував, що йому спричинена моральна шкода, яка виразилася, по перше чиненням перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином, по-друге, викладенням ОСОБА_2 у заяві на імя Голови Київської райадміністрації Одеської міської ради від 30 листопада 2010 року щодо доцільності позбавлення його батьківських прав образливих до нього відомостей.

Однак суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем ОСОБА_1 не надано доказів, що ОСОБА_2 чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином, а по друге відомості, які викладені у заяві ОСОБА_2 на імя Голови Київської райадміністрації Одеської міської ради від 30 листопада 2010 року неправдивими, або такими, що принижують честь та гідність у встановленому законом порядку не визнавалися.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України ст. 159 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу і форми участі у вихованні та зобовязання принести публічні вибачення за моральну шкоду задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкування з малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, без присутності ОСОБА_2 та інших осіб.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкування з малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 128 гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л.В.