Справа№2-4402/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2011 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Істок, ОСОБА_2 про визнання пунктів договору не дійсними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки Істок, ОСОБА_2 про визнання пункту № 3.4 кредитного договору № КД 3122 від 30.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою Істокне дійсними.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, 30 липня 2008 року між КС Істокта ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 15000 грн. За умовами цього договору позичальник зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та в терміни встановлені Договором, а також зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 28,5% річних до повного виконання умов Договору. Відповідно до договору поруки ДП- 3122 від 30.07.2008 p., укладеного між КС Істок та ОСОБА_1, остання на добровільних засадах брала на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору №КД-3122 від 30.07.2008 року.

Пунктом 3.4 Кредитного договору при недотримані умов договору позичальником, передбачається кредитором змінювати в односторонньому порядку відсоткову ставку, вказану в п.1.1. цього договору але не більше ніж в 4 рази з дня планової сплати внеску, згідно графіка, до моменту повного погашення заборгованості по черговому платежу.

Банк скористався своїм правом та збільшив розмір відсоткової ставки в 4 рази згідно графіку погашення заборгованості що склало 114%. Посилаючись на те, що умова про одностороннє підвищення процентної ставки суперечить вимогам закону, позивач просив визнати недійсним пункт 3.4 кредитного договору № КД -3122 від 30.07.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги своєї довірителя в повному обсязі, підтвердивши обставини звернення до суду, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача КС Істокв судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на законність дій КС Істок

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась , надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти визнання пунктів договору недійсними не заперечувала. (а.с.26)

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача КС Істок, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Судом встановлено, 30 липня 2008 року між Кредитною спілкою ІСТОКі ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № КД - 3122.(а.с.6-7)

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України Про кредитні спілкикредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки.

Відповідно до п. 1.1. Договору, ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 15000,00 грн. строком користування до 01 лютого 2010 року. Згідно п. 1.1. Договору, Позичальник зобов'язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та в терміни встановлені Договором, а також зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 28,5% річних до повного виконання умов Договору. (а.с.6,7)

Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку Позичальника, стосовно КС Істок, виникло зобов'язання, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язана повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплачувати відсотки за користування кредитом в терміни встановлені Договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вище вказаним Договором, 30 липня 2008 року, між КС "ІСТОК" та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки ДП 3122, згідно якого ОСОБА_1 на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед Кредитором відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № КД -3122 від 30.07.2008 року на підставі якого Позичальник отримав кредит в сумі 15000 грн.

ОСОБА_1 добровільно уклала договір Поруки -ДП-3122 від 30 липня 2008 року, та власноруч його підписала.

Відповідно до п.1.6 договору поруки Поручитель свідчить, що з умовами кредитного договору він ознайомленій та згоден.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, Поручитель ОСОБА_1 і Позичальник ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

КС Істокналежним чином виконала зобов'язання передбачені умовами Договору, що підтверджується видачею ОСОБА_2 кредиту відповідно до умов Договору, а Позичальник у порушення п. п. 1.1., 2.1., 2.3., 2.7. та 3.6. Договору не здійснив оплату кредиту та не сплатив відсотків за його користування в повному обсязі, тобто зобов'язання з його боку не виконано. Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_1 були порушені вимоги ст. ст. 525 - 527 ЦК України, зобов'язання не було виконане належним чином у встановлений термін і є в наявності однобічна відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як було зазначено представником КС Істоквиконання зобов'язань за Договором, ОСОБА_2, до дня подачі даної позовної заяви було погашено лише частину загальної суми кредиту та відсотків за ним у сумі 6900,00 грн.

У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлених Договором відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 3.4. Договору, при простроченні платежу або частини платежу Кредитор має право збільшити відсоткову ставку за користування кредитом вказану в п. 1.1. Договору в 4 рази до моменту повного погашення заборгованості по черговому плановому платежу, згідно Графіка.

Банк скористався своїм правом та збільшив розмір відсоткової ставки в 4 рази за користування кредитом вказану в п.1.1. Договору.

В подальшому , як зазначив представник відповідача відповідно до довідки від 06.06.2011 року Кредитна спілка від цієї нагоди відмовилась.

Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядкувід 12.12.2008 р. № 661-VI набрав чинності з 09.01.2009 р.

Цим законом ЦК України доповнено статтею 1056 - 1.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України які набрали чинності 09.01.2009 року - визначено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умови договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до приписів ст. 5 Цивільного кодексу та змісту рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України про зворотну дію у часі законів та інших нормативних актів, умови договорів щодо права Банків змінювати в односторонньому порядку розмір процентної ставки є нікчемними після 09.01.2009 р.

В той же час, залишаються правомірними ті рішення про підвищення процентної ставки, які були прийняті до цієї дати.

Договір між КС Істокта Позичальником укладений 30 липня 2008 р. тобто, на день укладання кредитного договору вказаних обмежень для фінансових установ не було.

Відповідно до п. 3.4. Договору, при простроченні платежу Кредитор мав право збільшити відсоткову ставку за користування кредитом вказану в п. 1.1. Договору в 4 (чотири) рази з жовтня 2008 року.

Згідно ч.2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК встановлено, що судовому захисту підлягають порушення, невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси особи.

Таким чином, оскільки умови пункту 3.4 кредитного договору, згідно якого відповідач має право збільшувати в односторонньому порядку проценту ставку, законом (ст. 1056-1 УК України) визнана нікчемною, тому визнавати даний пункт договору недійсним ще й судом, як цього бажає позивача не потребує.

Також виключати оспорюваний пункт з договору суд не знаходить підстав, так як в момент укладення кредитного договору умови п.4.3 не суперечили діючому на той час законодавству, а після його зміни, новий закон не вказує на необхідність виключення із договору положень, щодо права Кредитної спілки (Банка) змінювати розмір процентів в односторонньому порядку.

Існування в договорі цього пункту не призводить в даному конкретному випадку до реального порушення прав позивача, або їх невизнання та оспорювання відповідачем. В той же час суд не вправі на майбутнє встановлювати, що може настати порушення права особи, та здійснювати в такий спосіб його захист.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано суду переконливих доказів, які підтверджують недійсність пункту № 3.4 кредитного договору № КД -3122 від 30.07.2008 року.

З таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача до КС Істок ОСОБА_2 про визнання пункту угоди недійсними не підлягають задоволенню, оскільки підстави для визнання пункту 3.4 договору недійсним відсутні, зміст кредитного договору повністю відповідає Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення сторін було вільним і відповідало кредитному договору та договору поруки, які були укладені.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15,60, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст.14, 16, ч.2 ст.5, ч.1 ст. 203, 625, 638, ч.2,3 ст. 1056-1 ЦК України, ч.1 ст. 58 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки Істок, ОСОБА_2 про визнання пунктів № 3.4 кредитного договору № КД 3122 від 30.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою Істокне дійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Луняченко В. О.