АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-5215/11 Головуючий суддя І інстанції Бєссонова
Провадження № Суддя доповідач Довгаль А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Довгаль Г.П.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Щегельському Д.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду' Харківської області від 15 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області в якому просив зобовязати відповідача виконати перерахунок та виплату належних йому щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної грошової допомоги до 5 травня 2007-2009 р.р. з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплати, нарахувавши суму перерахунку за 2007-2009 р.р. з яких, за 2007 р. допомога на оздоровлення - 2180 грн. та разова грошова допомога - 2920,48 грн., за 2008р. допомога на оздоровлення - 2505 грн. та разова грошова допомога - 3486,48 грн., за 2009р. допомога на оздоровлення - 3030 грн. та разова грошова допомога - 3493,84 грн., моральну шкоду 500 грн. В обгрунтування вимог зазначив, що має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліда 11 групи. На підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком і розмір його пенсії по інвалідності не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Тому позивач звернувся до управління праці та соціального захисту' населення Ізюмської міської ради Харківської області з письмовою заявою про перерахування пенсії у відповідності до ст. ст. 50, 54 вказаного Закону. Проте відповідач всупереч вимог закону відмовляється здійснити відповідний перерахунок цих пенсій.

Відповідач подав письмові заперечення на позов. Вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави.

Справу було розглянуто відповідно до вимог Цивільно-процесуального кодексу України. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про соціальний статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- неправомірною.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок за 2007, 2008, 2009 роки щомісячної допомоги на оздоровлення та виплатити ОСОБА_3 державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленому ч. 1 ст. 28 України «Про загальнодержавне пенсійне страхування».

Стягнено з управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_3 понесені витрати на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову; посилаються на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з приписів п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження через неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та поводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку цивільного провадження з дотриманням діючих на -ас ухвалення рішення норм процесуального права.

По справі достовірно встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, віднесена до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність права позивача на призначення та виплату пенсій у розмірах, встановлених вищенаведеним законом, є визначальним для вирішення цього спору.

Крім того, таке право позивачеві гарантується Конституцією України, статтею 46 якою передбачено право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачу підлягають застосуванню положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не рішення Кабінету Міністрів № 1 від З січня 2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», на підставі якої позивачу здійснено нарахування пенсії, та інші постанови Кабінету Міністрів України, якими істотно звужується обсяг встановлених законом та гарантованих Конституцією України прав на соціальний захист.

Також правильно судом першої інстанції не взято до уваги заперечення пенсійного фонду щодо застосування до спірних правовідносин ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Проте надання такого права Кабінету Міністрів України не означає надання права на встановлення порядку, направленого на звуження змісту та обсягу прав позивача на отримання пенсій відповідно до розмірів, встановлених Законами України.

Судом першої інстанції правильно взято за основу при нарахуванні позивачу пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, мінімальну пенсію за віком, розмір якої згідно з чинним законодавством визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідач не наполягав на застосуванні норм ст.ст. 99, 100 КАС України, а тому суд першої інстанції обгрунтовано здійснив перерахунок пенсії позивачу за минулий час.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та обставин справи.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не виявлено.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту' населення Ізюмської міської ради Харківської області відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2010 року залишити без зміни. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: