Справа № 22-ц-6197/11 Головуючий у 1 інстанції:Стрепко Н.Л.
Категорія:30 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Федоришина А.В., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Карнидал В.В.,

з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника ПАТ Страхова компанія АРМА- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Страхова компанія АРМАпро стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, і зустрічним позовом ПАТ Страхова компанія АРМАдо ОСОБА_2 про повернення виплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до ПАТ Страхова компанія АРМАпро стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ Страхова компанія АРМАна користь ОСОБА_2 2417 грн. 39 коп. невиплаченого страхового відшкодування, 120 грн. витрат та ІТЗ розгляду справи, 51 грн. судового збору та 600 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ Страхова компанія АРМАдо ОСОБА_2 про повернення виплаченого страхового відшкодування відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3. В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що його довіритель повідомив відповідача про настання страхового випадку, надав автомобіль для огляду та пакет документів, необхідних для підтвердження факту настання страхової події і розміру збитків. Покликається на надісланий позивачу лист №146 від 25.01.2011 року, в якому страхова компанія визнає факт, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.12.2009 року, є страховим випадком. Зазначає, що 14.01.2010 року відповідач отримав від позивача оригінал рахунку-фактури №ЛА-13356 від 09.12.2009 року, а тому був проінформований про розмір страхового відшкодування, виходячи із кошторису, який визначений в даному рахунку, і про місце проведення ремонтних робіт, яке також зазначене в даному документі. Крім цього, представником відповідача після настання другого страхового випадку проведено огляд автомобіля, на підставі якого 10.12.2009 року складено протокол огляду транспортного засобу, у звязку з чим, відповідач не був позбавлений можливості подати свої зауваження чи заперечення до поданого позивачем рахунку- фактури. На думку апелянта, судом неправильно визначено розмір витрат на правову допомогу, не враховано, що передумовою для підготовки позовної заяви та апеляційної скарги є вивчення матеріалів справи, здійснення юридичного аналізу, судової практики, проведення спілкування з клієнтом щодо обставин справи, що потребує витрат часу для складання кваліфікованих процесуальних документів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представника ПАТ Страхова компанія ОСОБА_5 про безпідставність доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржено лише представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо відмови у виплаті страхового відшкодування за наслідками події 9.12.2009 року, законність і обгрунтованість рішення перевіряється в межах доводів апеляційної скарги останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ПАТ Страхова компанія АРМАна строк з 20.05.2009 року до 21.05.2010 року 2006 року уклали договір добровільного страхування автомобіля НОМЕР_1. Страховим випадком у договорі вказано пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної події. Страхова сума визначена у договорі у розмірі 60000 грн. (а.с.9-11)

9.12.2009 року в м.Львові по вул.Зеленій, 95 внаслідок дорожньо-транспортної події автомобіль ОСОБА_2 отримав пошкодження.

Страхувальник подав страховику в обумовлені договором строки повідомлення про настання події, що може бути визнано страховим випадком, заяву про про виплату страхового відшкодування (а.с.79, 80), але не отримав страхового відшкодування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 без погодження з страховиком провів ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля, а тому підстав для стягнення 9728 грн. 38 коп. немає.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, відповідно до п.20.1.3 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є початок страхувальником без письмовго узгодження з страховиком ремонтно-відновлювальних робіт.

Згідно з п.22.3.11 договору страхування страхувальник зобовязаний не розпочинати ремонтно-відновлювальних робіт без узгодження з страховиком місця проведення цих робіт, їх калькуляції або експертної оцінки збитку, в межах якого повинно бути виплачено страхове відшкодування. Невиконання цієї умови є підставою для відмови виплати страхового відшкодування.

Оскільки позивачем не подано доказів про те, що подія, яка настала 9.12.2009 року, визнана страховиком страховим випадком, що страхувальник письмово узгодив з страховиком початок проведення ремонтно-відновлювальних робіт, їх місце і калькуляцію, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з"ясувавши обставини спору, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну оцінку і ухвалив рішення про відмову у стягненні 9728 грн. 38 коп., що відповідає закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність рішення, в зв"язку з чим не приймаються до уваги.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно визначено розмір витрат на правову допомогу, оскільки позивачем суду першої інстанції не подано розрахунку фактично витраченого часу на надання такої, і такого розрахунку не наведено в апеляційній скарзі, а сам лише факт сплати позивачем 3000 грн. не може бути підставою для стягнення зазначеної суми.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_6