Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.,

при секретарі Шолудченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про визнання права користування жилим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в :

08 вересня 2010 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві, та зобовязати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Позивачі зазначила, що з січня 2004 року вона доглядала за ОСОБА_4, яка проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 за вище вказаною адресою. 04.12.2007 року померла ОСОБА_4, але позивач продовжувала піклуватись про ОСОБА_5, з яким в подальшому в неї склались гарні відносини і 08 січня 2010 року вони одружилися.

Позивач зазначає, що за весь час з 2004 року про ОСОБА_4 та ОСОБА_5 піклувалась лише вона, ОСОБА_6, син ОСОБА_5, з'являвся дуже рідко, зловживав спиртними напоями та про батька взагалі не турбувався.

Також і онук ОСОБА_5 ОСОБА_2 взагалі не з'являвся в квартирі діда, його станом не цікавився, жодної допомоги не надавав, про саму квартиру не цікавився та участі в її утриманні не приймав, хоча зареєстрований в ній з грудня 2003 року.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає понад шість місяців без поважних причин, ОСОБА_5, чоловік позивача, помер 04.08.2010 року, позивач просить позов задовольнити, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти ОСОБА_2 з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, також визнати її право проживання у вказаній квартирі, як дружини наймача, яке не визнається відповідачем.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.10.2010 року позов було задоволено та визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві, визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві та зобовязано відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за місцем знаходження квартири АДРЕСА_1.

В подальшому за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення вказане рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час нового розгляду ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просив виселити останню з квартири АДРЕСА_2 як таку, що не має права користування вказаною квартирою, зняти її з реєстрації за вказаною адресою та поновити його реєстрацію за нею.

В обґрунтування вимог зазначив, що він не мав змоги користуватись вказаною квартирою, оскільки така є двокімнатною і в ній мешкали його дід та ОСОБА_1, тобто для нього міста не залишалось, хоча інтересу до квартири він не втратив.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та з тих же підстав просив виселити також ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_1, і також мешкає в спірній квартирі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову підтримав, просив позов задовольнити, заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, зазначивши, що позивач іншого жилого приміщення не має, в той час як відповідач зацікавився спірною квартирою тільки після смерті ОСОБА_5, а отже позивач після цього фактично залишиться без житла, хоча майже шість років в ньому прожила, є членом сімї наймача даного приміщення та має право на проживання в ньому.

Треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація та відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не зявились, направивши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

ОСОБА_2 та його представник проти задоволення первісного позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, та просили про задоволення зустрічного позову, вказавши, що ОСОБА_2 іншого житла не має, а в спірній квартирі не проживав з поважних причин та через конфлікт із ОСОБА_1, але інтересу до неї не втрачав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БК №125462 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5. Також встановлено, що 04 серпня 2010 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БК №179525 (а.с. 70).

Судом також встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано ОСОБА_5, який є наймачем і власником особового рахунку вказаної квартири, та ОСОБА_2, який є онуком ОСОБА_5, що підтверджується довідкою за формою №3, виданою ВСП Відрадненський(а.с. 19).

Згідно ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Судом достовірно встановлено, що позивач фактично проживає у спірній квартирі з 2004 року, що підтверджується показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: м. Київ, пр.-т Комарова, 8, кв. 7), яка показала, що знає позивача приблизно з 2004 року, оскільки проживає в сусідній квартири, і з 2004 року позивач піклувалась про померлого ОСОБА_5, прибирала в квартирі, готувала їжу тощо.

Згідно з відповідями Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна від 01.11.2010 року та 02.11.2010 року (а.с. 71, 75) інформація про реєстрацію прав власності на ім'я ОСОБА_1 в БТІ відсутня, що спростовує твердження ОСОБА_2 та його представника, надані в судовому засіданні, про наявність в ОСОБА_1 іншого житла.

Також судом отримана відповідь з Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві від 28.10.2010 року (а.с. 69), згідно з якою у ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві наявний актовий запис про шлюб №01 від 08.01.2010 року гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що спростовує твердження відповідача та його представника, надані в судовому засіданні, про фальшування (підробку) свідоцтва про шлюб, поданого до суду позивачем.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право користування квартирою №8 будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві, оскільки є колишнім членом сімї наймача, і з урахуванням того, що відповідачем таке право позивача не визнається, суд вважає необхідним та правильним задовольнити позовні вимоги в цій частині та визнати за позивачкою право користування квартирою №8 будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві.

Також з показів свідка ОСОБА_7 встановлено, що відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 вона бачила останній раз коли той ще навчався в школі, і з 2004 року, тобто з моменту, коли позивач почала проживати у вказаній квартирі, свідок відповідача взагалі не бачила. Письмові покази свідка приєднані до справи.

Також судом допитана в якості свідка гр. ОСОБА_8, яка працювала з померлим ОСОБА_5 з 1980 року, і яка пояснює, що постійно спілкувалась з ОСОБА_5, бувала в нього дома, проте відповідача у квартирі не бачила та з розмов з ОСОБА_5 знала, що останній з онуком не спілкувався.

Суд критично ставиться до показів допитаного в судовому засіданні свідка з боку ОСОБА_2 ОСОБА_9, оскільки остання пояснила, що знає батьків ОСОБА_2 через дітей (ОСОБА_2 дружить з її дитиною), останній раз в спірній квартирі була приблизно в лютому 2009 року, але фактично конкретних показів відносно проживання чи непроживання ОСОБА_2 в спірній квартирі не дала.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Факт не проживання відповідача більше 6 місяців у квартирі АДРЕСА_2 також підтверджується актами від 17.03.2010 року та 24.03.2010 року, що є в матеріалах справи (а.с. 20, 21).

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_2 та його представника про те, що він не втрачав зацікавленість у користуванні даною квартирою протягом 2004 2010 років, оскільки всі докази, на які він посилається, виникли після смерті ОСОБА_5 в серпні 2010 року, зокрема, заява ОСОБА_2 на ім'я начальника ВСП Грушківськийвід 15.09.2010 року, протокол засідання громадської комісії з житлових питань від 25.10.10 року щодо переведення особового рахунку на ОСОБА_5 та відповідно після виникнення конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що також підтверджується постановою про відмову в порушення кримінальної справи від 12.09.2010 року та дослідженими відмовними матеріалами за № ЖРЗПЗ 16234 від 04.09.2010 року, враховуючи те, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом 08 вересня 2010 року, тобто за наслідками виникнення конфлікту.

Крім того, безпосередньо факт не проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі підтверджується його поясненнями в частині його проживання з матір'ю за адресою АДРЕСА_3, заявами ОСОБА_2 на ім'я начальника ВСП Грушківський від 16.06.2010 та від 17.06.2010 року із вказаною адресою проживання (а.с.111, 113).

Твердження ОСОБА_2 та його представника про те, що вказаними заявами він проявляв зацікавленість спірною квартирою та просив його не виписувати (не знімати з реєстрації), судом не приймаються оскільки згідно Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживаннянаявність або відсутність реєстрації не є підставою для набуття або втрати права користування житловим приміщенням.

Також не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і твердження ОСОБА_2 та його представника про те, що в користуванні спірним житловим приміщенням йому вчинялись перешкоди з боку ОСОБА_1, оскільки про таке не подано жодного доказу, а єдине підтвердження виниклого конфлікту є постанова про відмову в порушення кримінальної справи від 12.09.2010 року, тобто вже після смерті наймача ОСОБА_5 чоловіка ОСОБА_1.

Також твердження представника ОСОБА_2 ОСОБА_10 щодо фіктивності шлюбу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, не знайшло свого підтвердження в судовому розгляді та спростоване матеріалами справи (а.с. 69).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні понад передбачений статтею 71 ЖК України шестимісячний строк без поважних причин знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні, а тому ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування №8 будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо зняття ОСОБА_11 з реєстраційного обліку по вказаній квартирі, суд вважає правильним відмовити, оскільки згідно з довідкою форми №3 станом на 22.03.2011 року (а.с. 188) ОСОБА_11 зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_3 не значиться.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про виселення без надання іншого жилого приміщення, оскільки наведені в ньому доводи та міркування не знайшли свого підтвердження в судовому розгляді справи та спростовані доводами та доказами первісного позову.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України сплачені позивачем судові витрати, а саме сплачене державне мито в сумі 8 гривень 50 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 31, 60, 77, 88, 208, 209, 212, 214216 ЦПК України, ст.ст. 64, 65, 71, 72 ЖК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про визнання права користування жилим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві.

В задоволенні решти позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме сплачене державне мито в сумі 8 гривень 50 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень 00 копійок, а всього 45 (сорок пять) гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: