АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 (ІІІ) Шум Л.І.
Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів -Ляховської І.Є., Карнаух В.В.,

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю : представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", Відкритого акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", Відкритого акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків ,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнював та остаточно просив стягнути з кожного з відповідачів на його користь по 92 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто на користь позивача ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди з Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" ( надалі - ЗАТ « КЗГО») - 15000 грн. з Відкритого акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" (надалі - ВАТ « КЦРЗ»)- 20 000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто солідарно з ЗАТ « КЗГО» та ВАТ « КЦРЗ» на користь держави судовий збір 8,50 грн. та витрати на інформацйно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн.з В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ЗАТ « КЗГО» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ЗАТ « КЗГО» , оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

А саме: суд помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, оскільки позивач працював за контрактом і залишив поза увагою, що відшкодування моральної шкоди не передбачено для осіб, які підлягають обов'язковому соціальному страхуванню.

Крім того, судом не враховано, що позивачем не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди та не надано доказів вини ЗАТ « КЗГО» у спричиненні позивачу моральних страждань.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «КЦРЗ» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ВАТ «КЦРЗ» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 20 000 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог ВАТ «КЦРЗ» , оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

А саме: суд не врахував , що спір виник з трудових правовідносин, на які законодавством застосовується строк позовної давності у три місяці; не врахував що позивачем не надано висновку медико-соціальної експертної комісії, яка встановлює факт спричинення моральної шкоди.

Вважають, що ВАТ «КЦРЗ» не є належним відповідачем у справі , оскільки на момент встановлення первинного МСЕК 12.10.2006 року норми Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ЗАТ « КЗГО» та ВАТ «КЦРЗ» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 21.08.1991 року по 29.06.1995 року та з 20.01.1998 року по 30.10.2001 року працював обрубувачем у сталефасоноливарному цеху ВАТ «КЦРЗ» та з 01.11.2001 року по 30.10.2006 року- обрубувачем у термообрубувальному цеху ЗАТ «КЗГО».

Висновком МСЕК від 12.10.2006 року позивачу первинно було встановлено 35 % втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням та визнано інвалідом 3 групи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі винні у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання від 22.08.2006 року, причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах перевищення рівнів локальної вібрації та важка праця, що перевищувало гранично допустимий рівень.

Згідно положено пункту 19 зазначеного Акту, винними в порушенні законодавства про охорону праці є адміністрація відповідачів під час роботи на них позивача.

У зв'язку з чим, доводи апеляційних скарг відповідачів в цій частині є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи відповідача ЗАТ « КЗГО» про те, що суд невірно застосував до даних правовідносин положення ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки втрата професійної працездатності позивачу була встановлена з 12.10.2006 року.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційних скарг щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідачів у цьому є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача. Враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданих страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди на користь ОСОБА_3: з Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання"- до 10 000 грн.. з Відкритого акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" -до 15000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309 ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", Відкритого акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. кривого Рогу від 11 квітня 2011 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_3: з Закритого акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", зменшивши цей розмір до 10000 грн., з Відкритого акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод", зменшивши цей розмір до 15 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Суддя: