Справа № 2018/2-882/11
"10" березня 2011 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Зуба Г.А.,
за участю секретаря Моргун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми позики та відшкодування моральної шкоди, -
встановив:
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду цивільної справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис у зворотному поштовому повідомленні.
Представник третьої особи Корелець Г.М., проти позову не заперечувала.
Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної або юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином , відповідачка повинна була до закінчення лютого 2010 року повернути позивачу за договором позики від 28 жовтня 2009 року суму у розмірі 31 300 євро, що згідно курсу НБУ станом на 28.10.2009 року складає 372798 грн. 65 коп.
Позивач наполягає, що зазнав майнової шкоди у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору.
Суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана майнова шкода.
Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що в результаті противоправної бездіяльності відповідача зазнав глибоких душевних переживань, втратив надію на отримання вкладу.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Враховуючи, що сторони перебувають у договірних відносинах, характер яких не передбачає відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не має правової підстави.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України та згідно з Декретом КМ України «Про державне мито`від 21 січня 1993 року №7-93 , а також з Постановою кабінету Міністрів від 21 грудня 2005 року №1258 «Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ», суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору у сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.
Керуючись ст. ст. 10,11,59, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1049 ч.1, 1166 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Декретом КМ України «Про державне мито`від 21 січня 1993 року №7-93, Постановою кабінету Міністрів від 21 грудня 2005 року №1258 «Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ», суд, -
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми позики та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 372798 грн. 65 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 1700 грн. та оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., а всього 374 618 (триста сімдесят чотири тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 65 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачи апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії
Головуючий