Справа № 2-708/11
У х в а л а

"20" квітня 2011 р. суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Бондарьової Г. М. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного комітету з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду по Донецькій області,Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля»,третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Першотравенську про визнання відмови Територіального управління Держгіпромнагляду та ВАТ «Павлоградвугілля»у складенні акту про нещасний випадок по формі Н-1 ,пов»язаний з виконанням трудових обов»язків незаконною,зобов»язання Територіального управління «Держгіпромнагляду»по Донецькій області видати припис ВАТ «Павлоградвугіллю»скласти та надати акт про нещасний випадок по формі Н-1,пов»язаний з виконанням трудових обов»язків,

ВСТАНОВИВ:

В порушення вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України позивачем неналежним чином викладено зміст позовних вимог,неналежним чином викладено обставини,якими позивач обґрунтовує свої вимоги,зазначення доказів,що підтверджують кожну обставину,наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того позивачем неналежним чином найменовано всіх належних сторін у позові.

Так,позивачем зазначено найменування відповідача 1 як Державний комітет з промислової безпеки охорони праці та гірничного нагляду по Донецькій області з адресою 83001 м.Донецьк вул..Артема,97,тоді як згідно доданого листа вбачається що за зазначеною адресою знаходиться Територіальне управління Держгірпромнагляду по Донецькій області,яке також з помилками вказано в резолютивній частині позову.

Крім того,Згідно ч.І ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.б та 7 ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999 р. - факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

На підставі ст. 22 Закону України "Про охорону праці" роботодавець повинен організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Згідно з п. 13 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, з'ясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, установлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку.

У пункті 26 Порядку зазначено, що нещасний випадок, про який своєчасно не було повідомлено безпосереднього керівника чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку, коли він стався).

У судовому порядку факт нещасного випадку встановлюється лише у разі ліквідації підприємства-роботодавця (ч. 2 п. 26 Порядку).

Отже, законом визначено порядок установлення факту нещасного випадку на виробництві.

Відтак, вимога про встановлення фактів нещасного випадку на виробництві не підлягає розгляду в суді.

Крім того, у пункті 13 Порядку також визначено, що комісія протягом трьох діб зобов'язана скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 2 у трьох примірниках (далі - акт форми Н-5), а також акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 3 у шести примірниках (далі - акт форми Н-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або акт про нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом, за формою НПВ згідно з додатком 4, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом (далі - акт форми НПВ), і передати їх на затвердження роботодавцю.

Відповідно до п. 37 Порядку, контроль за своєчасністю і об'єктивністю розслідування нещасних випадків, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці.

Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати у межах своєї компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом і складення акта форми Н-1, якщо ними виявлено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів з охорони праці.

Також п.38 Порядку передбачено , що посадова особа органу Держнаглядохоронпраці має право у разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт форми Н-5, акт форми Н-1 (або форми НПВ) чи незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта форми Н-5, акта форми Н-І (або форми НПВ), надходження скарги або незгоди з висновками розслідування про обставини та причини нещасного випадку чи приховання нещасного випадку видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду - у разі нещасного випадку з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, приписи за формою Н-9 згідно з додатком 8 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), визнання чи невизнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом і складення акта форми Н-1 (або форми НПВ).

Рішення посадової особи органу Держнаглядохоронпраці може бути оскаржено у судовому порядку

Таким чином, у разі незгоди потерпілого зі змістом акта про нещасний випадок питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, чиє рішення може бути оскаржене у судовому порядку (ч.ч. З, 4 ст. 22 Закону України "Про охорону праці", пп. 37, 38 Порядку).

Звертаючись з зазначеним позовом до суду, позивач не врахував того, що п.п. 13,26,37 Порядку, розслідування та складання відповідних актів нещасного випадку за формами Н-5 а також Н-1 або НПВ, належить до компетенції спеціальної комісії, а не суду,виклавши неналежним чином свої позовні вимоги,обставини якими він їх обґрунтовує,та не вказавши всіх належних відповідачів у справі.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачем не взято до уваги зазначені положення вказаних нормативно-правових актів, не зазначено усі істотні обставини справи, тому позивач не зазначив належним чином в достатньому обсязі характер правовідносин та склад сторін у справі, , не зазначив,що підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою, у розслідуванні і складанні якого безпосередньо бере участь уповноважений орган відділення Фонду, та не зазначив відповідачем у справі відділення Фонду,а зазначив його третьою особою,не зазначив обставин звернення до належного органу Держнаглядохоронпраці з приводу оскарження актів форми Н-5 та форми НПВ,зазначивши суперечливі найменування належного органу Держнаглядохоронпраці ,не зазначив його належного рішення по вказаному факту ,якщо воно мається,оскільки позивачем додано лише листа Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області на адресу позивача,що ними видано припис директору ВСП «Шахта ім.М.І.Сташкова»ВАТ «Павлоградвугілля»з пропозицією провести додаткове розслідування нещасного випадку, належного рішення належного органу Держнаглядохорони праці про відмову позивачу не зазначено та не додано,незважаючи на це позивачем заявлено вимоги про визнання відмови Територіального управління Держгіпромнагляду по Донецькій області у складенні акт форми Н-1 незаконною,тобто позивачем заявлено вимоги про визнання відмови незаконною,якої немає.

З вказаних причин позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом п»яти днів з моменту отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя,встановивши,що позовну заяву подано без додержання вимог,викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України,постановляє ухвалу,в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху,про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків,який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги,визначені статтями 119 і 120 ЦПК України,позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.Інакше заява вважається неподаною і поверається позивачеві.

Про повернення позовної заяви судді постановлює ухвалу.

На підставі викладеного ,керуючись ст.121 ЦПК України суддя,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного комітету з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду по Донецькій області,Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля»,третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Першотравенську про визнання відмови Територіального управління Держгіпромнагляду та ВАТ «Павлоградвугілля»у складенні акту про нещасний випадок по формі Н-1 ,пов»язаний з виконанням трудових обов»язків незаконною,зобов»язання Територіального управління «Держгіпромнагляду»по Донецькій області видати припис ВАТ «Павлоградвугіллю»скласти та надати акт про нещасний випадок по формі Н-1,пов»язаний з виконанням трудових обов»язків, залишити без руху,надавши позивачу термін для усунення недоліків протягом п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Бондарьова