Справа № 2 -158/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2011 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючої - судці Божок С.К.

при секретарі - Зелінському ЯЛ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом відповідача про витребування майна , а саме автомобіля НОМЕР_1 з чужого незаконного володіння. Свої вимоги обгрунтовував наступним : у 2006 р. він вніс до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу : автомобіля НОМЕР_1 прізвище відповідача з відміткою, що останній має право керувати зазначеним транспортним засобом. У червні 2010 р. відповідач залишив сім»ю, забравши даний автомобіль. Відповідно до вимог ст.. 387 ЦК України має право на витребування майна від відповідача , яка безпідставно заволоділа ним.

У судовому засіданні позивач, представник позивача доводи позовної заяви підтримав та просив задовільнити.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав . Свої заперечення обгрунтовував наступним : спірний автомобіль був придбаний у 2006 р. на ім.»я позивача у зв»язку з тим, що автомобіль був придбаний у кредит. Кредитний договір був укладений між позивачем та банком Аваль на отримання споживчого кредитну на придбання даного автомобіля. Особисто він не міг укласти кредитний договір з банком, оскільки працював неофіційно . Між ним та позивачем була усна домовленість про те. що автомобіль буде придбаний на ім.»я позивача, його прізвище буде вписане до технічного паспортну на право керування автомобілем. Кредит за автомобіль він виплачував особисто. На день розгляду справи у суді кредит повністю сплачений. Вважає, що він правомірно забрав автомобіль собі після розірвання шлюбу з дочкою позивача, оскільки право власності на даний автомобіль належить йому т.я. він придбав цей автомобіль за свої кошти. Крім того, позивач не має прав на керування транспортним засобом , що говорить про відсутність наміру позивача користуватися автомобілем. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, стверджуючи, що автомобіль був придбаний за кошти відповідача і повинен належати йому на праві власності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду справи , дослідивши письмові матеріали справи , дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу : автомобіля НОМЕР_1 , марки ЗАЗ , модель 110377. рік випуску 2006 р., кузов № НОМЕР_2.

Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РСА № 500504 виданого Вишгородським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 07 липня 2006 р.

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частини 1,2 ст. 318 ЦК України зазначають, що власник володіє користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону .

Судом встановлено, що за письмовою заявою позивача, як власника транспортного засобу , про надання права керування транспортним засобом відповідачу у графі « Особливі відмітки « Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого на ім»я позивача зроблено запис : « має право керувати ОСОБА_2С.»

Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу РСА № 500504 виданого Вишгородським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 07 липня 2006 р. та не заперечувалася і сторонами в справі.

Запис у графі « особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зроблено відповідно до вимог Правил реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів , мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок « , затверджених постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998 р.

Таким чином, позивач, з дотриманням вимог чинного законодавства , розпорядився своїм майном : автомобілем на власний розсуд, а саме - передав право керування автомобілем відповідачу, який на той час був чоловіком його дочки.

Судом встановлено , що відповідачу червні 2010 р. забрав спірний автомобіль та не повернув позивачу.

Дана обставина не заперечувалася і відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. Встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Позивач у судовому засіданні довів, що він є власником спірного автомобіля і відповідач без відповідних на те правових підстав заволодів автомобілем та продовжує утримувати його.

Відповідач , представник відповідачу у судовому засіданні не довели, що відповідач набув права на спірний автомобіль у визначеному законом порядку та зберігає його у себе на правових підставах.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині витребування автомобіля підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати : витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 120 грн. Позовні вимоги в цій частині відповідно до ст.. 88 ЦПК України підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 88 ЦПК України, ст.16,, 386, 391, 387 ЦК України , суд

вирішив :

Позовні вимоги задовільнити .

Витребувати від ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1 , марки ЗАЗ , модель 110377, рік випуску 2006 р., кузов №Y 6D8406 та повернути ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати : витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 120 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя