Апеляційний суд Житомирської області
Рішення

Іменем України

"02" червня 2011 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого судді: Худякова A.M.,

суддів: Снітка С.О.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Пюра Г.В., за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 11 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на житло,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок №61 по вул.Пушкіна в м.Олевськ Житомирської області, який є спірним по справі. В уточнюючій позовній заяві від 10.02.2011 року, посилаючись на те, що ОСОБА_2 разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5 понад рік, а ОСОБА_3 з 2003 року в цьому будинку не проживають, позивач просив на підставі Ч.2 ст.405 ЦК України визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 11 березня 2011 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування будинком №61 по вул.Пушкіна в м.Олевськ, Житомирської області.

Справа №22ц/0690/1085/11 Головуючий в суді 1' ОСОБА_7 М.В.

Категорія 44 Доповідач Худяков A.M.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2В,, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушує питання про скасування постановленого рішення, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не звернув уваги на ту обставину, що в спірному будинку знаходяться їх речі, чим підтверджується їх намір в ньому проживати, проте в акті обстеження Олевської міської ради від 17.12.2010 року не вказано які саме особисті речі відсутні в будинку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовільняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі більше року не. проживають в спірному будинку, що стверджується актом Олевської міської ради, повідомленням Олевського РЕМ та показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9

Проте з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він суперечить вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Відповідно до Ч.2 СТ.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи видно, що позивачу на праві власності належить будинок №61 по вул.Пушкіна в м.Олевськ Житомирської області (а,с.6-9). Відповідачі по справі разом із неповнолітньою дитиною є зареєстрованими в цьому будинку.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач на підтвердження своїх вимог докази суду не надав.

Докази, що подані позивачем, зокрема акт обстеження та довідка Олевського РЕМ, безпосередньо не свідчать про відсутність відповідачів без поважних причин понад один рік в спірному будинку (а.с.15,63). Зокрема у названому акті взагалі не йде мова про ОСОБА_10 Покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 лише вказують на не проживання відповідачів, а не на причину їх відсутності, відтак всі ці докази не є належними і достовірними доказами на підтвердження викладених позивачем обставин щодо не проживання без поважних причин відповідачів.

Як пояснили в суді апеляційної- інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до спірного будинку вони відносяться як до єдиного постійного місця проживання, оскільки іншого житла не мають. Відповідачі з 2003 року приблизно до 2010 року проживали в спірному будинку, а не проживають останнім часом через те, що позивач поміняв замки на вхідних дверях, що унеможливлює їх потрапити до будинку і в даний час в будинку проживають сторонні люди, які їх не допускають в помешкання.

з

На підтвердження своїх, заперечень відповідачі подали квитанцію про сплату за січень 2009 року частину заборгованості за спожиту електроенергію.

Вказані обставини свідчать про відсутність відповідачів в спірному будинку з поважних причин.

Таким чином, суд першої інстанції, задовільняючи позов, дійшов помилкового висновку про те, що відповідачі втратили право на користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного, рішення суду відповідно до СТ.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. Підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 11 березня 2011 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на житло - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і

з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в

касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_11