Справа № 2/2506/3593/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.11.2011 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова
в складі судді Логвіної Т.В.,
при секретарі Колос А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 31.01.2009 року, штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди мотивуючи свої вимоги тим, що він 31 січня 2009 року надав відповідачу у борг 25 000 грн. на строк до 10.03.2009 року, але у зазначений строк відповідач борг не повернув, внаслідок чого борг з урахуванням штрафних санкцій становить 50 491, 92 грн., з яких 25 000 грн. основного боргу, 18 250 грн. пені, 5 370 грн. інфляційних, 1 871, 92 грн. 3 % річних.
В судове засідання позивач не зявився, до його початку представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку.
За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2009 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязувався повернути позивачу 25 000 грн. боргу до 10.03.2009 року, але, у вказаний строк відповідач свої зобовязання не виконав.
П. 5.1 зазначеного договору передбачено, що за порушення позичальником строків повернення позики, останній сплачує позикодавцю штраф у розмірі 0, 2 % від суми неповернених коштів за кожен календарний день затримки розрахунків.
Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України у випадку, коли позичальник своєчасно не повернув суму позики, на нього покладається обов'язок сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, проценти за
користування сумою позики, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості, наданим позивачем та вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики від 31.01.2009 року та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобовязань підлягають задоволенню у повному обсязі.
Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки не ґрунтуються на законі та не передбачені укладеним між сторонами договором.
Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 524, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 491, 92 грн. боргу та 624, 92 грн. у відшкодування сплачених судових витрат, а всього 51 116, 84 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 статті 294 ЦПК України.

Суддя