АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1327/11 Головуючий у 1-й інстанції Сорока Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року м. Полтава

5 квітня 2011 року, м. Полтава, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Чічіля В.А.

Суддів: Мартєва С.Ю., Антонова В.М.

за участю секретаря: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визначення порядку користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1/24-а корпус 2 в м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1/24-а корпус 2 в м. Полтаві.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З рішенням районного суду не погодилась позивачка. В апеляційній скарзі просить рішення місцевого суду змінити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 11.11.2000 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який 20.03.2007 року було розірвано.

За час спільного проживання сторони придбали майно та квартиру № 69 в будинку 34/24-а корпус 2 по вул. Г.Сталінграду в м. Полтаві., два гаражі в автогаражному кооперативі «Дружба» і автомобіль НОМЕР_1.

Спірна квартира була придбана сторонами 25.12.2001 року під час їх перебування в шлюбі. Проте, як встановлено місцевим судом, для придбання спірної трикімнатної квартири відповідачем було продано однокімнатну квартиру, яка належала йому на праві особистої власності.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу, або за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З наведеного слідує, що місцевим судом вірно визначено % частину спірної квартири як особисту власність відповідача, а отже, доводи апеляційної скарги щодо невірного розподілу місцевим судом спірної квартири є безпідставними, та не заслуговують на увагу суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль ДЕУ-Ланос сторонами було придбано під час перебування у шлюбі 17.01.2006 року.

Проте, місцевим судом встановлено, що 08.12.2006 року, тобто за час перебування у шлюбі, спірний автомобіль було знято з обліку та продано. На даний час немає відомостей, що даний автомобіль є власністю відповідача.

З наведеного можна зробити висновок, з огляду на положення ч. 1 ст. 65 СК України, що сторони розпорядились даним спірним майном за взаємною згодою.

Крім того, позивачкою не надано жодного належного доказу на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо відчуження спірного автомобіля відповідачем без згоди позивачки.

З наведеного вбачається, що місцевий суд, при повному та всебічному дослідженні обставин справи, прийшов до вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Г оловуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: