Справа № 22-ц-2862/2011 Головуючий у I інстанції Гордійко Ю.Г.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду від 28 вересня 2011 року в задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення Новозаводського районного суду від 28 вересня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є упередженим, матеріали справи судом досліджені не в повному обсязі. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не витребував правовстановлюючі документи на земельну ділянку № 84; не допитав свідків, які могли дати показання відносно того, хто є власником плит; не провів заміну неналежного відповідача; не призначив по справі технічну експертизу , що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення по справі.

В судове засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі, не зявилися. На підставі приписів ч.2 статті 305 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, оскільки його судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що позивач є власником земельної ділянки № 90 площею 602 кв. м. в садівничому товаристві „Лоза, що підтверджується державним актом на право приватизації на землю від 02 листопада 1995 року ( а. с. 30).

По справі також встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу, є власником земельної ділянки № 84 площею 510 кв. м в садівничому товаристві „Лоза з 2010 року.

Як вбачається з вимог заявленого позову ( а. с. 2 - 4), позивач зазначав, що в травні 2011 року були перекладені залізобетонні плити в межах садівничого товариства „Лоза, зокрема, сім залізобетонних плит лежали на його земельній ділянці. 11 травня 2011року позивач виявив, що плити, які лежали зліва біля межі з земельною ділянкою № 84 протягом 16 років, були перекладені на праву сторону поверх трьох плит іншої довжини, при цьому три плити було пошкоджено. Позивач вказував, що зі слів сусідки ОСОБА_7, відповідач з дочкою переклали його чотири плити зліва на праву сторону на верх на три плити меншого розміру. Таким чином, переломилась одна плита , а 11 травня 2011року позивач виявив , що вже було пошкоджено три плити. Позивач вказував, що згідно рахунку фактури від 18 серпня 2011року, вартість зіпсованих трьох плит складає 2541 грн. 60 коп., послуги трактора і крана на перевезення і розвантажування плит 1576 грн. 46 коп., також позивач стверджував, що на його земельній ділянці були пошкоджені дерева. Таким чином, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 4118 грн. 06 коп. в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 2500 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивач не навів належними та допустимими доказами в ході судового розгляду даної справи наявність наступних обставин : - що саме позивач є власником трьох пошкоджених залізобетонних плит ; - що вказані плити лежали на земельній ділянці позивача, а не на земельній ділянці відповідача ; - що плити було пошкоджено внаслідок їх перенесення ; - що перенесення плит проводив саме ОСОБА_6, оскільки в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що відповідачем перенесення плит не вчинялося ; - що пошкоджені плити є саме такими , які зазначені в рахунку фактурі № 1799 від 18 серпня 2011року ( а. с.6), на який позивач посилається в обґрунтування розміру спричиненої матеріальної шкоди ; - що відповідач пошкодив дерева на земельній ділянці позивача. Також суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог вказав, що позивач не довів належними та допустимими доказами протиправності дій відповідача, не доведено також в ході розгляду даної справи і факту спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач безпідставно включив в суму матеріальної шкоди вартість послуг трактора і автокрану в розмірі 1576 грн. 46 коп., згідно рахунку фактури від 18 серпня 2011року ( а. с. 7), оскільки на час розгляду справи плити позивачем придбані не були і в садівниче товариство „Лоза вони не перевозилися.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до приписів статті 60 ЦПК України , кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що позивач не довів жодним належним та допустимим доказом обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Твердження апелянта відносно того, що суд , відмовляючи в задоволенні позовних вимог, безпідставно не взяв до уваги показання свідків в судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили той факт, що плити лежали на земельній ділянці позивача, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції. Оскільки показання свідка є одним із видів доказів, і відповідно до приписів статті 212 ЦПК України, суд першої інстанції оцінив належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, відобразивши результати оцінки в оскаржуваному рішенні, з наведенням відповідних мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Доводи апелянта відносно того, що суд першої інстанції не призначив по справі проведення технічної експертизи на предмет того, що плити були пошкоджені при їх перенесенні, і тому , на думку апелянта , обставини справи неповно зясовані, також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Оскільки згідно ч.1, ч. 2 статті 10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями : 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: