Справа № 2-894/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Сумської райдержнотконтори

Першої Сумської державної нотаріальної контори

Про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,

Встановив:

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що вона з 1950 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Від шлюбу має дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 На протязі 1967-1970 років вона разом з чоловіком збудували будинок з надвірними будівлями в с.Бездрик Сумського району Сумської області, вул..Яковенко,20. Право власності було оформлене на чоловіка. Вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і частки чоловіка та дружини рівні. 6 липня 1998 року помер чоловік і спадкоємцем після його смерті за згодою інших членів сімї став її син від першого шлюбу ОСОБА_10 Оскільки він займався оформленням документів на спадщину, вона вважала, що ОСОБА_10 став спадкоємцем ? частини домоволодіння, а ? домоволодіння залишилась у її власності. 28 листопада 2010 року її син ОСОБА_10 помер. При оформленні спадщини після смерті сина їй стало відомо, що ОСОБА_10 є єдиним власником спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом її чоловіка ОСОБА_5, про походження якого вона не знала. Вважає, що державним нотаріусом Сумської райдержноткотори незаконно включена до складу спадщини після смерті чоловіка її частка у спільній сумісній власності. У звязку з цим Першою державною нотаріальною конторою видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона отримала у власність лише ? частину спірного домоволодіння та ? частку від 1/3 частини у квартирі по пр.Лушпи,9/368. Для збільшення своєї частки у будинку вона змушена була підписати договір про розподіл спадкового майна, відповідно до якого за частку у квартирі їй перейшла у власність ? частина житлового будинку. Просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на домоволодіння №20 по вул.Яковенко в с.Бездрик Сумського району Сумської області, видане Сумською райдержнотконторою 16 листопада 1999 року на імя ОСОБА_10, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом на вказане домоволодіння, видане Першою державною нотаріальною конторою 29 липня 2011 року на ім.я ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали повністю. Позивач суду пояснила, що бажає, щоб домоволодіння та земельна ділянка були повністю у її власності. Представник позивача ОСОБА_8 суду пояснила, що вона, її сестра та брати дійсно подавали до нотаріальної контори заяви про відмову від своєї частки у спадщині після смерті батька на користь ОСОБА_10 При цьому вважали, що мати залишилась власницею своєї частки у будинку. Про наявність заповіту на користь усих дітей, укладеного батьком, стало відомо лише після смерті брата ОСОБА_10 Після річниці по смерті батька діти погодили між собою, що за матірю буде доглядати ОСОБА_10, однак належний догляд забезпечено не було. Брат та його родина лише користувались городом та садибою.

Представник позивача ОСОБА_11 суду пояснив, що при оформленні спадщини після померлого ОСОБА_5 нотаріусом Сумської райдержнотконтори була допущена помилка і до складу спадкового майна було неправильно включена ? частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_10 повинен був успадкувати у будинку лише ? його частину. Відповідно до цього, після його смерті невірно були визначені частки спадкоємців у спірному будинку і неправильно видане свідоцтво про право на спадщину за законом Першою державною нотаріальною конторою на ім.я ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позов не визнали. ОСОБА_2 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 через деякий час після смерті чоловіка у розмові зі своїми дітьми обговорювала питання, на чиє імя буде оформлене домоволодіння. За спільною згодою було вирішено оформити його на імя її чоловіка. Всі спадкоємці написали відповідні заяви, завірили їх нотаріально та надіслали до Сумської райдержнотконтори. ОСОБА_1 особисто нотаріусу пояснювала, що відмовляється від своєї частки від спадщини після смерті чоловіка, оскільки її діти також відмовились від неї на користь ОСОБА_10, а чоловік включив його до заповіту. Про наявність заповіту на часть оформлення спадщини після померлого ОСОБА_5 було відомо. За життя чоловіка позивач та інші спадкоємці питання спадкування не ставили. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_12 суду пояснила, що свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_5 оформлено відповідно до закону, згідно волі спадкоємців, яка була виражена ними у власноручних заявах.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для розгляду справи до суду не зявились, просили справу слухати без їх участі, у письмових заявах до суду позов не визнали.

Представник Сумської райдержнотконтори позов не визнала і суду пояснила, що видача свідоцтв про право на спадщину видавалась на підставі Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, Кодексу про шлюб та сімю, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5, Практичного посібника для державних нотаріусів по питанням охорони прав громадян на спадкування особистої власності (лист МЮ СРСР від 21 квітня 1980 року), Методичного листа МЮ СРСР Про порядок видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжявід 30 вересня 1980 року. Відповідно до вказаних документів, отримання подружньої частки є добровільним актом, тому переживший з подружжя має право відмовитись від отримання свідоцтва про право власності, про що подає відповідну заяву. Крім того, при наявності заповіту спадкоємець, який має право на обовязкову частку у спадщині, також має право відмовитись від подачі заяви про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку. Тому при видачі свідоцтва про право на спадщину на ім.я ОСОБА_10 після померлого ОСОБА_5 дотримані вимоги закону та нормативних актів. При цьому у ОСОБА_1 зясувувалась її дійсна воля, а також те, чи розуміє вона значення поданих нею особисто заяв. За відсутності цих умов заяви ОСОБА_1 про відмову від оформлення частки у праві власності подружжя та відмову від обовязкової частки у спадщині прийняті не були б і свідоцтво про право на спадщину на ОСОБА_10 видане не було.

Представник Першої Сумської держноткотори для розгляду справи до суду не зявився, просив справу слухати без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_13 18 липня 1950 року зареєстрували шлюб, після чого ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.5). За час перебування їх у шлюбі на ім.я ОСОБА_5 виконкомом Сумської районної ради народних депутатів 9 квітня 1986 року видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок №20 по вул..Яковенко в с.Бездрик Сумського району Сумської області, зареєстроване в Сумському ОБТІ (а.с.101). Крім того, за рішенням вісімнадцятої сесії двадцять другого скликання Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області від 4 листопада 1993 року, ОСОБА_5 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,22 га, з них 0,06 га для обслуговування жилого будинку та 0,16 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в с.Бездрик Сумського району Сумської області, вул.Яковенко,20 (а.с.102).

За життя ОСОБА_5 22 жовтня 1996 року уклав заповіт на все належне йому майно на користь ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в рівних частках (а.с.103). 6 липня 1998 року ОСОБА_5 помер і Сумською райдержнотконторою 16 листопада 1999 року заведена спадкова справа після його смерті за заявою ОСОБА_10 (а.с.12,101). При оформленні спадкової справи нотаріальній конторі були надана заява ОСОБА_1 від 28 вересня 1999 року, відповідно до якої вона зазначала, що померлий чоловік ОСОБА_5ПА. уклав заповіт на все належне йому майно на користь ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а вона як непрацездатна дружина померлого при наявності заповіту має право на обовязкову частку у спадщині після його смерті, але скористатись цим право не бажає. Крім того, як дружина померлого має право на ? частину в майні, придбаному чоловіком за період зареєстрованого шлюбу, однак цим правом скористатись також не бажає. Проти отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_10 не заперечує. Особу заявниці нотаріусом встановлено (а.с.107).

Крім ОСОБА_1 до Сумської райдержнотконтори з заявами звернулись: ОСОБА_9, відповідно до якої вона зазначила, що існує заповіт від імені батька, до якого вона включена, однак вона спадщину фактично та юридично не прийняла, приймати не буде, в суд з цього приводу звертатись не буде, не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_10 (а.с.104); ОСОБА_6 (ОСОБА_14І.) з посвідченою нотаріусом м.Москви, РФ, заявою, відповідно до якої вона від спадщини по заповіту після ОСОБА_5 відмовляється на користь ОСОБА_10 (а.с.105); ОСОБА_7 з посвідченою нотаріусом м.Тули, РФ, заявою, відповідно до якої він зазначив, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, а також про наявність та зміст заповіту, однак він у володіння спадковим майном не вступив і на спадкове майно не претендує, в суд з цього приводу звертатись не буде і не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_10 (а.с.105); ОСОБА_5 В.І. з посвідченою нотаріусом м.Москви, РФ, заявою, відповідно до якої йому відомо про наявність та зміст заповіту ОСОБА_5, однак він фактично та юридично спадщину не прийняв, приймати не буде і не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_10 (а.с.106).

16 листопада 1999 року державним нотаріусом Сумської райдержнотконтори на ім.я ОСОБА_10 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 6 липня 1998 року ОСОБА_5 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та приватизовану земельну ділянку площею 0,22 га, розташовані в с.Бездрик Сумського району Сумської області, вул..Яковенко,20 (а.с.108). 27 жовтня 2006 року за заявою ОСОБА_10 державним нотаріусом Сумської райдержнотконтори було видане свідоцтво про спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 на інше спадкове майно прості іменні акції ВАТ Укрнафта(а.с.12).

З часу оформлення ОСОБА_10 спадкових прав після померлого ОСОБА_5 і до часу його смерті та оформлення спадщини після нього, питання про визнання права власності на успадковане майно позивач та інші спадкоємці за заповітом не ставили.

28 листопада 2010 року помер ОСОБА_10 і після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно, зокрема: частину квартири по просп.Космонавтів (в теперішній час просп.Лушпи)АДРЕСА_1, належної на праві спільної сумісної власності; житловий будинок з надвірними будівлями по вул..Яковенко,20, в с.Бездрик Сумського району Сумської області (а.с.82,85). Для прийняття спадщини за законом після ОСОБА_10 до нотаріальної контори звернулись спадкоємці: мати ОСОБА_1, дружина ОСОБА_2, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.75-79). Позивач відповідну заяву до Першої державної нотаріальної контори подала через Бездрицьку сільську раду особисто, про що є відповідний засвідчувальний напис секретаря сільради, яка перевірила особу заявника та її дієздатність (а.с.78).

29 липня 2011 року спадкоємці ОСОБА_10 його мати, дружина та діти звертаються до нотаріальної контори зі спільною заявою про прийняття спадщини після померлого, в якій зазначають, що на час смерті спадкодавця йому належало майно: 1/3 частини вище вказаної квартири та спірний житловий будинок, розташований на приватизованій земельній ділянці (а.с.81). Позивач вказану заяву підписала особисто. Про свою незгоду з заявою вона та її представник ОСОБА_8 нотаріальній конторі не заявила. На підставі поданих заяв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за коном кожен на ? частку від 1/3 частини квартири в м.Суми та ? частку житлового будинку в с.Бездрик (а.с.87-90).

Одночасно, 29 липня 2011 року спадкоємці підписали нотаріально засвідчений договір про поділ спадкового майна, а саме домовились та закріпили угодою наступне. У власність спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переходить по ? частині кожній від житлового будинку №20 по вул..Яковенко в с.Бездрик Сумського району Сумської області, у власність інших спадкоємців - ОСОБА_3, ОСОБА_4 переходить у власність по 1/6 частині квартири №368 у будинку №9 по просп.Лушпи в м.Суми (а.с.28). Вказаний договір позивачем підписаний особисто, особи нотаріусом встановлено та їх дієздатність перевірена.

На час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_5 був чинний ЦК України в редакції 1963 року та Кодекс про шлюб та сімю України. Дійсно, відповідно до ст.ст.22,28 КпШС України, майно, нажите подружжям під час шлюбу є його спільною сумісною власністю і їх частки визнаються рівними. У випадку смерті одного з подружжя, переживший чоловік чи дружина можуть скористатись правом на отримання свідоцтва про право власності на ? частину спільного майна. У такому випадку свідоцтво про право власності видається нотаріальною конторою за місцем відкриття спадщини до видачі свідоцтв про право на спадщину. При цьому отримання подружньої частки є добровільним актом і переживший з подружжя має право відмовитись від цього, про що зазначає у відповідній заяві. Подружня частка переходить до складу спадщини і лише після цього можуть бути видані свідоцтва про спадщину спадкоємцям. Тобто, питання отримання подружньої частки вирішується саме в цей час, до розподілу спадщини, бо на момент оформлення свідоцтв про право на спадщину, при наявності заяви про відмову від подружньої частки, майно стає спадковим.

Крім цього, до отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом, позивач мала право отримати свідоцтво про спадщину на обовязкову долю як непрацездатна дружина спадкодавця. Від цього права вона також відмовилась шляхом подачі власноручної заяви.

При цьому суд критично оцінює пояснення представника позивача ОСОБА_8, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, що їм було невідомо про наявність та зміст заповіту батька, що вони не розуміли значення своїх заяв, оскільки ці пояснення спростовуються матеріалами спадкової справи після ОСОБА_5 Свої заяви про відмову від прийняття спадщини спадкоємці складали кожен окремо за місцем свого проживання, в заявах зазначали, що їм відомо, що на їх користь складено заповіт, але вони відмовляються від своєї частки на користь спадкоємця за заповітом ОСОБА_10 Заяви завірені нотаріально різними нотаріусами, кожен з яких перевірив як особу заявника та і його розуміння зазначених заяв.

Бажання позивача, висловлене у судовому засіданні про те, що на теперішній час вона бажає розпорядитись майном іншим чином не свідчить про те, що на час оформлення спадщини після смерті чоловіка свідоцтва про спадщину видані всупереч її волі. З 16 листопада 1999 року вона свою незгоду з цим не висловлювала, питання права власності не ставила. Після смерті ОСОБА_10 уклала договір про розподіл спадкового майна, визнавши право власності на житловий будинок за ним. Як пояснив свідок ОСОБА_7, на час оформлення заяви він та інші спадкоємці не передбачали настання подальших наслідків.

Звернення до суду з даним позовом викликане настання такого непередбачуваного наслідку як смерть ОСОБА_10

Будь яких помилок чи незаконних дій з боку державного нотаріуса Сумської райдержнотконтори, а також державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори при видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_5 та свідоцтв про право на спадщину за законом після ОСОБА_10 не встановлено.

За наведених обставин підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213,215 ЦПК України, ст.ст.524, 525, 534,548,549,553,554 ЦК України в редакції 1964 року, ст.1218 ЦК України, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України від 14 червня 1994 року №18/5, суд

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Сумської райдержнотконтори, Першої Сумської державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя