Справа № 2-2698/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.11.2011 року. Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання зобовязання по відшкодуванню шкоди, суд

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання зобовязання по відшкодуванню шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 13 квітня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України. Судом також був розглянутий цивільний позов позивача та з ОСОБА_4 на її користь була стягнута моральна шкода в розмірі 15 000 грн., судові витрати 2 000 грн., а всього до стягнення 17 000 грн.

До теперешнього часу ОСОБА_3 не відшкодував їй моральну шкоду. А тому позивач просила суд відповідно до вимог ст.ст. 530 ч. 2, 625 ЦК України стягнути з відповідача на її користь інфляцію за весь час прострочення виплати моральної шкоди, починаючі з 13 квітня 2010 року по 28 лютого 2011 року в сумі 1 676 грн., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 429,03 грн., витрати на проведення аудиту 200 грн., а всього до стягнення 2 305,03 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала та суду показала, що у відділу Державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 17 000 грн. Він щомісячно сплачує позивачу гроші, що підтверджується поштовими переказами. Станом на 02 листопада 2011 року вже сплачено 2 600 грн. ОСОБА_3 не працює, має скрутне матеріальне становище, та не має змоги сплатити всю суму відразу.

Крім того, на думку представника відповідача, вимоги ст.ст. 530 ч. 2, 625 ЦК України не розповсюджуються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем. Тому просила суд в позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги позивача необґрунтованими з наступних підстав.

Як встановлено судом з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 була стягнута моральна шкода в розмірі 15 000 грн. та судові витрати в розмірі 2 000 грн. на підставі вироку Нікопольського міськрайонного суду від 13 квітня 2010 року по кримінальній справі 1-513/10 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України.

Починаючі з липня 2010 року ОСОБА_3 щомісячно сплачує позивачу гроші, та станом на 02 листопада 2011 року він сплатив 2 600 грн., що підтверджується поштовими переказами та не оспорюється позивачем.

Суд не може погодитися з доводами позивача про стягнення інфляційних збитків, повязаних з порушенням позадоговірних правовідносин, а саме, несвоєчасним виконанням судового рішення про відшкодування заподіяної їй моральної (немайнової) шкоди, оскільки відповідно до діючого законодавства індексі інфляції застосовуються до збитків, які випливають з договірних правовідношень.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України захист цивільних справ здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування збитків, обсяг яких визначено ст. 611 ЦК України.

Оскільки статті 611, 1166 ЦК України закріпляють принцип повного відшкодування збитків, слід виходити з того, що збитки (прямі та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням індексу інфляції.

В той час як згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 та № 1 від 27.02.2009) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення 3 % річних за порушення грошового зобовязання з наступних підстав.

Так, норма ст. 625 ЦК України стосується прострочення виконання грошових зобовязань, які відповідно до п. 6 ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг розповсюджуються на фінансову послугу, яка надається фінансовими установами з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти.

В даному випадку своєчасно не отримана моральна шкода не відноситься до фінансової послуги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214-215,217-218 ЦПК, 16,611,625 ЦК України, Законом України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання зобовязання по відшкодуванню шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_5