АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія : інші Доповідач: Кіпенко І.С.
УХВАЛА

іменем України

1 серпня 2011р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Котелевець А.В., Шаповал Н.М.,

при секретарі - Міхно І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Валківського міжрайонного прокурора на рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року по справі за позовом Валківського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення в сумі 2147 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

23.12.2010 року Валківський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах держави в особі Харківського обласного центру зайнятості звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманого матеріального забезпечення в сумі 2147 грн.

В обґрунтування позову вказував, що 10.08.2009р. Головою Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_3 була надана довідка про членство в особистому селянському господарстві, згідно якої ОСОБА_2 не є членом особистого селянського господарства. Вважає, що оскільки відповідно до записів в Погосподарських книгах ОСОБА_2 зареєстрована в домогосподарстві, в голови якого є земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, вона є членом особистого селянського господарства.

Члени особистих селянських господарств є особами, які забезпечують себе роботою самостійно і відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», належать до зайнятого населення. У зв'язку з вищевказаним Валківським районним судом Харківської області 26.03.2010р. землевпорядника Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за надання незаконних переваг при наданні довідки про те, що ОСОБА_2 не є членом особистого селянського господарства, що не відповідає дійсності, а ОСОБА_2 незаконно отримала допомогу по безробіттю в сумі 2147 грн., чим спричинила шкоду інтересам держави при реалізації політики у сфері соціального забезпечення.

02.02.2011р. позивач збільшив свої позовні вимоги, збільшивши оспорювану суму на 1555 грн. 24 коп.. яка є вартістю соціальних послуг отриманих за період з 28.04.2010 р. по 22.09.2010 р. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Харківського обласного центру зайнятості, представленого Валківським районним центром зайнятості незаконно отримане матеріальне забезпечення в сумі 2147 грн. 22 коп. та вартість соціальних послуг в сумі 1555 грн. 24 коп.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник позов не визнали, пояснили, що ОСОБА_2 являється застрахованою особою та має право на отримання соціальних послуг, тому вона скористалася послугами, пов'язаними з працевлаштуванням, тобто послугами пов'язаними із забезпеченням зайнятості населення, а отже безкоштовними послугами. Щодо суми 2147 грн. 22 коп., отриманої ОСОБА_2 як допомогу по безробіттю, вважає, що отримала її законно як особа, яка мала статус безробітної. На момент звернення до Центру зайнятості вона не мала заробітку через відсутність роботи та будь-яких інших передбачених законодавством доходів, була готова та здатна приступити до роботи. Щодо членства в особистому селянському господарстві ОСОБА_2 пояснила, що господарство належить батькам її чоловіка і саме вони ведуть особисте господарство.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 р. в задоволенні позову відмовлено.

Валківський міжрайонний прокурор Харківської області рішення суду оскаржив в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Інші особи що приймали участь у розгляді справи, рішення суду не оскаржили.

Судова колегія, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі районний суд виходив із того, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного законодавства.

Проте погодитись з такими висновками суду, не можна оскільки вони відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

У пункті 1 частини 1 статті 3 цього Кодексу справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 17 КАС встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, установлених законом.

За змістом частини 4 статті 50 КАС суб'єкт владних повноважень може звернутись з адміністративним позовом до фізичної особи у випадках, установлених законом.

У частині 1 статті 1 8 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-Х1І "Про зайнятість населення" встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення.

У статті 19 цього Закону визначено обов'язки та права державної служби зайнятості, серед яких, зокрема: розпоряджатися в установленому законодавством порядку коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу по безробіттю, припиняти і відкладати їх виплати.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-ІП "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (z0915-00), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за№ 915/5136 (z0915-00), передбачено, зокрема, що для розгляду питань щодо отримання допомоги безробітний подає до центру зайнятості заяву про надання допомоги та бізнес-план. Рішення директора центру зайнятості про одноразову виплату допомоги по безробіттю оформлюється наказом, з яким безробітний повинен бути ознайомлений під особистий розпис.

Зі змісту пунктів 2 та 8 Порядку повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2006 року № 511 (511-2006-п) (строк дії якої продовжено на 2007 рік згідно з постановою від 31 січня 2007 року), витікає, що рішення про повернення коштів приймає директор центру зайнятості. Це рішення може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. 205 і 207 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, ст. ст. 310, 313, 315, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Валківського міжрайонного прокурора Харківської області задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 травня 2011р. скасувати, провадження по справі закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді колегії