Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-3624/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 листопада 2011 року.

Суддя Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_3 направила до суду клопотання про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку, про час, місце розгляду справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2011 року відповідач по справі ОСОБА_4 (далі за текстом - відповідач) визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та призначено покарання в виді штрафу в дохід держави в сумі 850 гривень. Вирок набрав чинності 26 квітня 2011 року. При розгляді кримінальної справи відповідач свою вину визнав у повному обсязі.

При розгляді кримінальної справи ОСОБА_3, як потерпіла належним чином не була повідомлена про розгляд справи і тому була позбавлена можливості надати цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у кримінальній справі.

Відповідно ст. 28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Трудові відносини між сторонами фактично тривали у період з травня 2010 року по жовтень 2010 року. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про працю» трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

У зв'язку з порушенням норм трудового законодавства відповідачем були порушені права позивача, закріплені чинним трудовим законодавством України, а саме: на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття. У зв'язку з цим мені було спричинено матеріальну та моральну шкоду пов'язану із невиплатою заробітної плати, яка була між нами узгоджено нажаль лише в усній формі.

Відповідач не виплатив позивачу заробітну платню за фактично відпрацьований час і тому має заборгованість, яка визначена виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої у цей період відповідно Закону України від 20.10.2009 р. № 1647-ІУ та Закону України від 27 04.2010 № 2154 - IV. Таким чином заборгованість складає: за відпрацьовані 3 місяці (червень 2010 року - 884 грн, липень 2010 року - 888 грн, серпень 2010 року - 888 грн. ) 884 грн. + 888 грн. + 888 грн. = 2660 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят) грн.

В добровільному порядку відповідач не бажає провести розрахунок, тому позивач вимушена звертатися до суду для вирішення цього питання.

Крім того, діями відповідача (його протиправною поведінкою) позивачу були спричинені моральні та душевні страждання з приводу порушення законних трудових та конституційних прав та інтересів. Моральні та душевні страждання виражалися у порушенні сну, апетиту, невзмозі спланувати своє дозвілля через відсутність грошей та інше і тому позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Згідно статті 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Дослідивши письмові матеріали справи: вирок від 11.04.2011 року Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, копія паспорту, суд вважає, що при зазначених обставинах позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями), ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2 660, 00 гривень (дві тисячі шістсот шістдесят грн.), моральну шкоду в сумі 1 000 гривень (одна тисяча грн), всього 3 660, 00 гривень (три тисячі шістсот шістдесят гривень 00 копійка).

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 47, 05 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Н. ОСОБА_2