Справа № 2-368/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" січня 2011 р. м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І. П.

при секретарі Бевз О. А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_4 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ ВТБ ОСОБА_4 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, посилаючись на те, що 03.06.2008р. він уклав з Банком кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 надав йому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 40600 доларів США. В забезпечення виконання боргових зобовязань був укладений договір іпотеки, згідно з яким він передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що кредитний договір був укладений неправомірно і суперечить чинному законодавству, оскільки кредит був наданий в іноземній валюті, а не у гривні. Крім того на час видачі кредиту курс долару до гривні становив 1 дол. до 5,05 грн., а на сьогоднішній день становить 1 дол. до 7,89 грн., отже з підвищенням курсу долару сума боргу у гривнях значно зросла, у звязку з чим погіршився його фінансовий стан і він не в змозі сплачувати кредит. При укладенні договору були порушені вимоги ч.3 ст.13 ЦК України та ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, оскільки всі ризики знецінення національної валюти України покладено на позичальника. При вчинені правочину позичальник помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, а саме при укладенні договору він не мав можливості передбачити на майбутнє, що курс долару так зросте і його доходу не вистачить на погашення платежів. Банк при укладенні договору ввів його в оману, не попередив його про можливе зростання курсу долару. Просить визнати недійсним кредитний договір та відповідно договір іпотеки, які були укладені з Банком 03.06.2008р. Зобовязати відповідача прийняти від нього суму у розмірі 155730,5 грн. з розстрочкою платежів на 180 місяців за таких умов, що місячний платі буде складати 865,17 грн. Зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_5 виключити з Державного реєстру заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження належної йому квартири АДРЕСА_2.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду було здійснено заміну відповідача ВАТ ВТБ ОСОБА_4 на ПАТ ВТБ ОСОБА_4.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позичальник звернувся до Банку з заявою про видачу кредиту в іноземній валюті. Зазначений договір укладено правомірно, оскільки ОСОБА_4 має належним чином оформлену банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій кредитування в іноземній валюти. Під час укладання договору ОСОБА_4 попередив позичальника, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе позичальник. Зазначені умови були внесені до п.4.1 кредитного договору. Тому твердження позивача, що він не мав можливості передбачити, що курс долару може змінитися є безпідставними.

Третя особа- приватний нотаріус ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи суд встановив наступне.

03.06.2008р. між ВАТ АТБ ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений кредитній договір №ІЖ-3/Ф ( а.с. 12-16), згідно з яким позивач отримав кредит у сумі 40600 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_3. Того ж дня між Банком та ОСОБА_3 був укладений іпотечний кредит ( а.с.6-10), згідно з яким позивач передав Банку в іпотеку придбану квартиру.

Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору,

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають одинаково обов'язковими для виконання сторонами.

З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Доводи позивача, про те, що банк ввів його в оману умовчавши, що курс долару буде збільшуватися, не можуть бути прийняті до уваги.

Валюту кредитування у вигляді долара США позивач обрав на власний розсуд.

Крім того, відповідно до статті 36 ОСОБА_6 України „ Про національний ОСОБА_4 України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_4 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю , встановлюються ОСОБА_4 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_4 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Як вбачається у п.4.1 кредитного договору визначено, що валютні ризики, які повязані зі зміною курсу долара США до гривні під час виконання зобовязань за кредитним договором несе Позичальник.

Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, позичальник приймав на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладенні договору не мав будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Щодо вимог позивача про визнання кредитного договору недійсним з підстав невідповідності її закону, а саме вимогам ст. 524 ЦК України, ст. 35 ЗУ «Про національний ОСОБА_4 України», Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, оскільки договір укладений у валюті, відмінній від гривні України і банк не мав укладати такий договір, то суд прийшов до наступного.

Як зазначалося вище, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору.

Оспорюваний кредитний договір підписаний обома сторонами. Сторонами, за заявою позичальника, була погоджена валюта, в якій видано кредит. Позивач певний час виконував графік погашення кредиту. Твердження позивача про те, що відповідач не мав права здійснювати видачу кредиту в іноземній валюті, не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до положень ст.ст 192,533,1054 ЦК України, ОСОБА_6 України Про ОСОБА_4 України, Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю визначено, що банкам дозволяється зазначена діяльність за наявності виданої ОСОБА_4 Банком України банківської ліцензії та письмового дозволу.

Як вбачається із матеріалів справи Банківська ліцензія і дозвіл ВАТ ВТБ ОСОБА_4 були видані ОСОБА_4 Банком України 20.04.2007р.

Щодо вимог п.в) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то зазначена норма ОСОБА_6 до сьогодні не діє, оскільки законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Не можуть бути підставою для скасування договору кредиту і посилання відповідача на порушення позивачем ОСОБА_6 України Про захист прав споживачів, оскільки при укладені договору між сторонами не виникло будь-яких розбіжностей щодо його умов, а з матеріалів справи вбачається, що звернення ОСОБА_3 з вказаним позовом зумовлено зміною курсу гривні до долару США та обєктивними утрудненнями щодо повернення наданого кредиту.

Таким чином у задоволені позову ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, зобовязання ПАТ ВТБ ОСОБА_4 прийняти від нього суму у розмірі 155730,5 грн. з розстрочкою платежів на 180 місяців за таких умов, що місячний платі буде складати 865,17 грн. та зобовязання приватного нотаріуса ОСОБА_5 виключити з Державного реєстру заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження належної йому квартири АДРЕСА_2, необхідно відмовити за його безпідставністю.

Згідно зі ст. 154 ЦПУ України, вжиті судом заходи забезпечення позову застосовуються до набрання рішення суду законної сили. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне після набрання рішення суду законної сили скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 06.10.2010р., у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4, яка належить позивачу ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 10,15, 60,154, 208, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 192,524, 533,589, 590, 611, 612, 625,627, 629, 638,1046,1054,1055,1050 ЦК України, закону України Про ОСОБА_4 України, Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_4 відмовити повністю.

Після набрання рішення суду законної сили скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 06.10.2010р., у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4, яка належить позивачу ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_7