Справа № 2/2506/2597/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2011 року

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Колос А.В.,

за участю позивача, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, Комунального підприємства ЖЕК-6Чернігівської міської ради про визначення порядку користування квартирою, зобовязання вчинити певні дії та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з уточненим у подальшому позовом в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 та просить встановити порядок користування трикімнатною квартирою № 20 будинку № 9а по вул. Одинцова в м. Чернігові, виділивши у користування ОСОБА_5 житлову кімнату площею 12, 4 кв. м з лоджією, інші кімнати площею 16, 8 кв. м та 9, 2 кв. м виділити у користування відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_1, місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін, також просить зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_1 надати позивачу ключі від спірної квартири та зобовязати КП ЖЕК-6укласти з власниками квартири ОСОБА_6, ОСОБА_1 та нею як із законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6, ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, але позивач з дочкою у зазначеній квартирі не проживають у звязку з тим, що між сторонами склались неприязні стосунки, відповідачі чинять позивачу перешкоди у цьому, не надають ключів від квартири. Оскільки добровільно порядок користування встановити неможливо, вимушена звернутися до суду з даним позовом.

22.08.2011 року до суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та просять припинити право власності ОСОБА_5 на 1/5 та 1/10 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за позивачами по 3/20 частин зазначеної квартири мотивуючи позов тим, що частка ОСОБА_5 у спірній квартирі є незначною, виділити їй у користування ізольовану кімнату без порушення прав інших співвласників квартири неможливо, що дає підстави для застосування положення ч. 1 ст. 365 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтримала свій позов та просила його задовольнити. Позов ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не визнала.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтримав, проти задоволення позову ОСОБА_4 заперечував.

Представник третьої особи органу опіки та піклування ОСОБА_3 просила задовольнити позов ОСОБА_4 та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з трьох ізольованих кімнат жилою площею 12, 4 кв. м, 16, 8 кв. м та 9, 2 кв. м, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи та двох лоджій.

ОСОБА_1 належить на праві власності 1/5 частина зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.2002 року та 1/5 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.09.2009 року, що становить 8/20 частин квартири.

ОСОБА_6 належить на праві власності 1/10 частина спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2011 року та 1/5 частині на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.2002 року, що становить 6/20 частин спірного майна.

ОСОБА_5 є власником 1/10 частини спірної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2011 року та 1/5 частини відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.12.2002 року, що становить 6/20 частин спірного майна.

Квартира АДРЕСА_1 має 66, 4 кв.м загальної площі та 38, 4 кв.м житлової площі. Таким чином, ОСОБА_5 відповідно до її частці у праві спільної часткової власності припадає 19, 92 кв.м загальної та 11, 52 житлової площі квартири.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За таких обставин, коли встановлення порядку користування відповідно до позовних вимог ОСОБА_4 істотно погіршить права власності та житлові права відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та частина спільного майна, яку просить виділити позивач у користування своїй дочці, не відповідає її частці у праві спільної часткової власності, суд вважає, що позов про виділення ОСОБА_5 у користування ізольовану кімнату площею 12, 4 кв. м з прилеглою до неї лоджією та зобовязання КП ЖЕК-6 укласти з власниками квартири окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 створюють ОСОБА_4 та її дочці ОСОБА_5 перешкоди у спільному користуванні квартирою, що підтверджується постановами про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.09.2010 року, 12.01.2011 року та 17.11.2010 року (а.с. 8-9), позовні вимоги ОСОБА_4 про зобовязання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 надати позивачу ключі від спірної квартири підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам громадян. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, яка регулює можливість припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливе; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не погоджується на виплату їй компенсації за частку її неповнолітньої дочки в спільному майні та заперечує припинення права власності на 6/20 частин спірного майна, які їй належать.

Таким чином, враховуючи те, що оскільки власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном і на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, частку майна в 6/20 не можна вважати незначною, беручи до уваги те, що на виплату компенсації ОСОБА_4 не погоджується, припинення права власності ОСОБА_5 на частку у спірній квартирі завдасть їй істотної шкоди, оскільки вона іншим житлом не забезпечена, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про припинення права власності ОСОБА_5 на 6/20 частин квартири АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 358, 365, 391, 392 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_1 надати ОСОБА_4 ключі від квартири № 20 будинку № 9 а по вул Одинцова в м. Чернігові.

В іншій частині позову ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_6 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: