Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1204/11 Головуючий у 1-й інст. Бондарчук
Категорія 2 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та поділ будинку в натурі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2011 року, -

встановила:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги якого неодноразово уточнювала і доповнювала, та остаточно просила визнати за нею право власності на приміщення кухні 3-1, поділити в натурі будинок № 20 по вул. Київське шосе в м. Житомирі /а.с. 314, 356-357/. Зазначила, що вона є власником 1/8 частини вищевказаного будинку, який успадкувала після смерті батька - ОСОБА_5 Площа будинку на день смерті батька, тобто станом на 26.02.1976 р. складала 71,29 кв.м., 1/8 частина від нього становить 8,9 кв.м. Після смерті батька вона за власні кошти побудувала кухню 3-1 площею 10,5 кв.м., а брат - кімнату 2-4 площею 11,3 кв.м. За таких обставин, на підставі ст. 364 ЦК України, просила виділити їй житлову кімнату площею 18, 6 кв.м. та кухню 3-1.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2011 року позов задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в натурі 1/8 частину житлового будинку № 20 по вул. Київське шосе в м. Житомирі, згідно другого варіанту висновку експерта № 74-06-10 від 22.06.2010 року, а саме: кухню 3-1 площею 10,5 кв.м. та кімнату 3-2 площею 18,5 кв.м. Виділено ОСОБА_2 7/8 частин вищевказаного будинку, а саме: сіни 1-1 площею 10,3 кв.м., комору 1-2 площею 3,2 кв.м., кімнату 1-3 площею 13,3 кв.м., кімнату 1-4 площею 15,7 кв.м., тамбур 2-1 площею 1,1 кв.м., коридор 2-2 площею 5,1 кв.м., кімнату 2-3 площею 12 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 31004 грн. компенсації.

Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2700 грн. на оплату витрат по проведенню судової експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що суд дійшов неправильного висновку про те, що будинок можна поділити в натурі, відповідно до часток у праві власності сторін. Поділ будинку, запропонований експертом суттєво порушує її права, оскільки позивачці виділена більша частка у будинку, ніж та, на яку вона має право власності. Крім того, апелянт не згодна з отриманням компенсації у зв'язку із зменшенням її частки у власності. Вважає, що позивачка не довела факт будівництва кухні за власний рахунок.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що виділ в натурі 1/8 частини житлового будинку є можливим, а стягнення компенсації за збільшення частки у будинковолодінні не порушує права іншого співвласника.

Проте, з таким висновком не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 17.09.1950 року по 26.02.1976 року, під час якого народилося троє дітей /а.с. 10, 11, 16/:

-ОСОБА_1;

-ОСОБА_3;

-ОСОБА_4.

В період з червня 1954 року по жовтень 1960 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6, на підставі договору № 284 на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, побудовано житловий будинок № 20 по вул. Київське шосе в м. Житомирі. Будинок, загальною площею 71, 29 кв.м. складався з:

-трьох житлових кімнат: 1-4 площею 15,67 кв.м., 1-5 площею 18,5 кв.м., 1-6 площею 11,98 кв.м.,

-сіней 1-1 площею 4,6 кв.м.,

-комори 1-2 площею 2,8 кв.м.,

-коридору 1-7 площею 5,1 кв.м.,

-тамбуру 1-8 площею 1,08 кв.м.;

-кухні 1-3 площею 11,56 кв.м. /а.с. 14, 316/.

Будинок зареєстровано за ОСОБА_2

26.02.1976 року ОСОБА_6 помер /а.с. 12/.

Рішенням виконкому Корольовської районої ради м. Житомира від 07.06.1989 року № 252 ОСОБА_2 надано дозвіл на прийняття в експлуатацію здійсненої нею прибудови - житлової кімнати площею 11,3 кв.м. та кухні площею 10,5 кв.м. Також, надано дозвіл на переобладнання кухні площею 11,6 кв.м. у житлову кімнату, а на місці комори площею 2,8 кв.м. та сіней площею 4,6 кв.м. дозволено прибудувати веранду розміром 4,6x3,0 м. /а.с. 54, 55, 339/.

23.06.1989 року вищевказану прибудову та переобладнані приміщення прийнято в експлуатацію, що підтверджується актом прийомки /а.с. 317/. Даний акт затверджено рішенням виконкому від 06.09.1989 року /а.с. 254/. Приміщення зареєстровано за відповідачкою.

У 2005 році Житомирським обласним державним підприємством по технічній інвентаризації виготовлено на і'мя ОСОБА_2 технічний паспорт на будинок № 20 по вул. Київське шосе в м. Житомирі, загальною площею 101 кв.м., житловою - 70,8 кв.м. Згідно техпаспорту будинковолодіння складається з:

-сіней 1-1 площею 10,3 кв.м.,

-комори 1-2 площею 3,2 кв.м.,

-кімнати 1-3 площею 13,3 кв.м.,

-кімнати 1-4 площею 15,7 кв.м.,

з

-тамбуру 2-1 площею 1,1 кв.м.,

-коридору 2-2 площею 5,1 кв.м.,

-кімнати 2-3 площею 12,0 кв.м.,

-кімнати 2-4 площею 11,3 кв.м.,

-кухні 3-1 площею 10,5 кв.м.,

-кімнати 3-2 площею 18,5 кв.м.,

-сараю, погребу, вбиральні та огорожі /а.с. 15, 62-64/.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2007 року встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 Визнано за нею право власності на 1/8 частину домоволодіння № 20 по вул. Київське шосе у м. Житомирі у порядку спадкування /а.с. 115-117/.

Отже, даним рішенням за позивачкою визнано право власності на 1/8 частину спадкового будинку, який на час смерті спадкодавця складався з трьох житлових кімнат 1-4, 1-5, 1-6, сіней 1-1, комори 1-3, коридору 1-7, тамбуру 1- 8 та кухні, а всього загальною площею 71,29 кв.м. /а.с. 14, 316/. При дьому, 1/8 частина від вказаного спадкового будинку становить 8,91 кв.м.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вищенаведені обставини не прийняв до уваги та не врахував, що позивачка просила поділити в натурі будинок, який отримала у спадщину, тобто без проведених в подальшому переобладнань та добудов /а.с. 356-357/.

Колегія суддів не приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 74-06-10 від 22.06.2010 року, оскільки експертом зазначено можливі варіанти поділу спірного будинку, включаючи проведені добудови та переобладнання, що значно збільшило площу будинку /а.с. 263 - 300/. При цьому, експертом взагалі не враховано наявність господарських будівель, які є складовою частиною будинковолодіння.

Хоча сторони в суді першої інстанції не погоджувалися з висновками вищевказаної експертизи, однак клопотань про проведення повторної експертизи ними заявлено не було. Не надійшло таких клопотань і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, судова експертиза може бути призначена тільки за заявою осіб, які беруть участь у справі. В зв'язку з цим, колегія суддів позбавлена права призначити по справі додаткову судову експертизу з власної ініціативи.

Слід також звернути увагу і на те, що після смерті спадкодавця, приміщення комори площею 2,8 кв.м. та сіней площею 4,6 кв.м. /загальна площа 7,4 кв.м./ були переобладнані та розширені. На їх місці збудовано сіні площею 10,3 кв.м. та комору площею 3,2 кв.м. /загальна площа 13,5 кв.м./. Оскільки вказані приміщення повністю перебудовано, їх площа значно збільшилася, тому вони вже не є майном, яке входить до складу спадкового та не підлягають поділу в натурі. Позивачка, у даному випадку, може ставити питання про стягнення компенсації вартості частки у цьому майні.

Крім того, частка у спадковому майні позивачки складає 8,91 кв.м., однак жилі приміщення, які б відповідали розміру цієї частки у будинку відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про поділ в натурі спадкового будинку не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження можливості такого поділу, а вимог про стягнення компенсації вартості частки у майні позивачкою не заявлялося.

Також не підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на приміщення кухні 3-1 площею 10,5 кв.м., оскільки позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що будівництво велося за її рахунок. Навпаки, у матеріалах справи є квитанції та накладні на придбання відповідачкою будівельних матеріалів /а.с. 56 - 60, 340-

345/. Крім того, дозвіл на здійснення прибудови також видано на ім'я відповідачки, про що позивачка була обізнана під час будівництва кухні.

Слід зазначити, що сам по собі факт сприяння забудовнику з боку членів його сім'ї чи родичів у будівництві кухні, не може бути підставою для задоволення їх вимог до забудовника про визнання права власності на частину будинку. Такий позов може бути задоволено судом лише в тих випадках, коли між забудовником та зазначеними особами мала місце домовленість про створення спільної власності на житловий будинок, саме з цією метою вони вкладали свою працю й кошти в будівництво будинку чи його частини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. В зв'язку з цим, підлягає скасуванню і додаткове рішення суду від 23 березня 2011 року про стягнення з відповідачки витрат на проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2011 року та додаткове рішення від 23 березня 2011 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та поділ будинку в натурі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосерецньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді