Справа № 22-ц-5916/11 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Категорія - 47 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

при секретарі: Карнидалі В.В.,

за участі позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 серпня 1981 року, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось оскільки, між ними виникають непорозуміння. Вони втратили один до одного почуття любові, поваги та бажання піклуватися один про одного. З 2010 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Майновий спір між ними відсутній а син є повнолітнім і проживає окремо.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 вересня 2011 року позов задоволено, та постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Дане рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що суд при постановленні даного рішення неповно зясував обставини справи, не вжив заходів для збереження сім`ї, не надав можливості примирення подружжя та збереження шлюбу, дійшов помилкового висновку про те, що сім`я розпалась, взявши до уваги лише пояснення позивача. Вказує на те, що суд не врахував, що сімейний розлад є лише тимчасовий. Зазначає, що позивач попав під вплив громадянки ОСОБА_4, яка має певний економічний та фінансовий інтерес до позивача. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача ОСОБА_2 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги виходячи з наступного.

За змістом ч.ч.3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

За змістом ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, сторони втратили почуття поваги та любові одне до одного. З 2010 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Майнових спорів між ними немає, а їхній син є повнолітнім і проживає окремо від батьків.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідачка належно не спростувала доводів позивача щодо необхідності розірвання шлюбу. В апеляційній скарзі, крім свого бажання зберегти шлюб, не навела належних мотивів і аргументів щодо можливості збереження сім`ї.

При вирішенні даного спору колегія суддів, окрім обставин, зазначених судом першої інстанції, бере до уваги і те, що з часу ухвалення оскаржуваного рішення сторони продовжують проживати окремо, не вживали жодних заходів для примирення, не виявляли реальних намірів для збереження сімейних стосунків, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, нА їхньому спільному утриманні немає неповнолітніх дітей, а тому визнає обґрунтованими висновки суду про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та процедура розгляду передбачена ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись, ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_5