АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисак І. Н.

суддів Винту Ю.М. та Заводян К.І.

секретаря Сторожук У.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2011 року частково задоволено змінений позов ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12.450 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Додатковим рішенням від 28 лютого 2011 року вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі від 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 з причин неповного зясування обставин, які мають значення для справи, залишенням поза увагою доказів просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, взявши до уваги заперечення відповідача, яка апеляційну скаргу не визнала, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2011 року скасуванню з наступних підстав.

На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу ст. 60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладений на сторін. Докази подаються сторонами і доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Обовязок та порядок подання доказів визначені ст.131 ЦПК України.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується фізичній особі незалежно від вини. В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів. Ч.2 вказаної статті встановлює відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Використання 09 грудня 2009 року транспортного засобу „Фіат Дукато, д/н НОМЕР_1, його власником ОСОБА_2, під час якого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула ОСОБА_3 - мати ОСОБА_1, та право у звязку з цим на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 сторонами визнається та не оспорюється.

Відповідач по справі заперечував задоволення вимог з трьох причин: по-перше, недбале ставлення самої позивачки до своєї пристарілої матері, яке виразилося у неконтрольованому знаходженні хворої внаслідок пристарілого віку ОСОБА_3 на проїжджій частині, через що сталася пригода; по-друге, відшкодування моральної шкоди в повному обсягу, про що свідчить розписка ОСОБА_1 від 12 грудня 2009 року; по-третє, страхування майнових інтересів ОСОБА_2, повязаних із відшкодування шкоди, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ВВ № 6678523 строком дії до 12 грудня 2009 року.

Суд першої інстанції в порушення ст. 213 ЦПК України не надав належної оцінки першим двом обставинам заперечень. ОСОБА_2 надав належні докази того, що відповідно до глави 67 ЦК України та Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязок відшкодування моральної шкоди покладений на страхову компанію. Суд першої інстанції в порушення вимог ст.33 ЦПК України належним чином не дослідив вказану обставину та не обґрунтував причин її відхилення. Також суд не навів в рішенні суду обґрунтувань відхилення розписки, що призвело до ухвалення неправильного рішення і внаслідок ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування.

За наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд в силу п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України ухвалює нове рішення по суті позовних вимог. Проаналізувавши надані подані сторонами докази, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення позову внаслідок досудового відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах закону та підтверджується належним письмовим доказом. Так, розписка ОСОБА_1 від 12 грудня 2009 року свідчить про те, що ОСОБА_2 відшкодував останній завдану загибеллю ОСОБА_3 моральну шкоду в повному обсягу і ОСОБА_1 ніяких претензій більше не має та не матиме. Написання вказаної розписки не спростовано ОСОБА_1, а обґрунтування її відхилення внаслідок написання під дією обману або неможливості надати звіт своїм діям у звязку з психоемоційним станом не підтверджено доказами.

Заперечення ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_1 до своєї хворої матері суперечить п.3 ч.2 ст.16 Закону України „Про дорожній рух, відповідно до якого водій зобовязаний вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, інвалідів, велосипедистів і людей похилого віку. Крім того, обовязок відшкодувати таку шкоду незалежно від вини встановлюється ч.2 ст.1187 ЦК України.

Заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення позову внаслідок страхування відповідальності не може бути підставою для відмови у цьому позові, по-скільки суд вище встановив, що ОСОБА_2 12 грудня 2009 року добровільно відшкодував моральну шкоду, тобто самостійно для себе визначив право її відшкодувати, розмір та порядок її відшкодування.

На виконання вимог ст.88 ЦПК України в звязку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню й судові витрати, через що одночасно із скасуванням рішення підлягає скасуванню і додаткове.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1167, 1187 ЦК України, ст.ст.58-59, 64, 88, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення від 24 січня 2011 року та додаткове від 28 лютого 2011 року Кіцманського районного суду Чернівецької області скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді