Суворовський районний суд міста ОСОБА_1
Справа №2-690
2011 рік
УХВАЛА

28 березня 2011 року Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 у складі головуючого:

судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1

цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду міста ОСОБА_1 знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів.

19 жовтня 2010 року ОСОБА_2 уточнив свій позов та просив визнати дійсною угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (Соколовського) у місті ОСОБА_1, яка була укладена ним із ОСОБА_3 Одночасно він просив визнати за ним право власності на цю квартиру та стягнути з відповідачки судові витрати.

24 березня 2011 року до суду звернувся ОСОБА_4 із заявою про вступ у цю цивільну справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Свою заяву він мотивує тим, що мав право спільної сумісної власності на квартиру, відносно якої існує спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності № 8-5185, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 22.08.1995, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 22.08.1995 року йому, його матері, ОСОБА_5, та прабабці ОСОБА_6

Цю квартиру його мати ОСОБА_5, діючи від свого та його імені, ОСОБА_4, та його прабабуся ОСОБА_6, продали відповідачці ОСОБА_3, що підтверджує договір купівлі-продажу (реєстровий № 2428) квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований ОБТІ 01.04.1996.

ОСОБА_4 вважає, що цей договір купівлі-продажу порушив його майнові права, коли він був малолітнім, суперечить законодавству, а тому є недійсним. Свої права він має намір захищати у судовому порядку шляхом звернення із позовом до своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також ОСОБА_2

Посилаючись на ст. 152 ч.4 Сімейного кодексу, ст. 34 ч.1 ЦПК України просить залучити його до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсною угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (раніше Соколовська) в місті ОСОБА_1, укладеної ним із ОСОБА_3, та визнання за ОСОБА_2 права власності на цю квартиру в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Також він просить прийняти до сумісного розгляду його позов із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_2 проти задоволення заяви ОСОБА_4 заперечував. Свої заперечення він мотивував тим, що залучення ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, може потягнути за собою розгляд справи спочатку, що призведе до затягування розгляду його позову. Крім того, представник пояснив, що ОСОБА_4 може звернутися із своїм позовом до суду у загальному порядку, але його заява є безпідставною.

Відповідач ОСОБА_3 залишила питання на розсуд суду.

Заслухав пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінив надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ст.34 ЦПК України передбачає, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, предявив позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача.

Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням цієї особи розглядається спочатку.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з позовом, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (Соколовського) у місті ОСОБА_1.

ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з позовом, предметом якого є та ж сама квартира.

Таким чином, предметом спору за вищезазначеними позовами є один і той же обєкт нерухомості, а ОСОБА_4 заявив позов до ОСОБА_3, яка є стороною, а саме відповідачем за поданим раніше позовом.

Обставини, на які посилається ОСОБА_4 у своїй заяві та які заперечують ОСОБА_2 та ОСОБА_3, можуть бути досліджені та перевірені судом під час розгляду позовної заяви ОСОБА_4, що можливо зробити тільки у випадку залучення заявника до справи в якості третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Вищезазначене свідчить, що заява ОСОБА_4 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 208-210, 293 ч.2 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_4 про вступ до цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Залучити ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Прийняти до провадження позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_2, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про поновлення строку позовної давнини на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним договору купівлі-продажу (реєстровий № 2428), укладеного ОСОБА_6, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та імені ОСОБА_4 з ОСОБА_3, та посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 28 березня 1996 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити сторонам по справі, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя