АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2760/11 Номер провадження 22-ц/1690/4214/11Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судці - ОСОБА_1, судців - Бондаревської С.М., Омельченко Л.М. при секретарі - Ачкасовій О.Н. за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми, на яку заборгованість за грошовим зобовязанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості.

Колегія судців, заслухавши доповідь судці-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - в квітні 2011 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми, на яку заборгованість за грошовим зобовязанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Позовні вимоги ОСОБА_3 вмотивовував тим, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від ЗО квітня 2010 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 було стягнуто 67727 грн. 76 коп. Вказане рішення відповідачем не виконане. Тому просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 індекс інфляції та 3 % річних ??. весь час прострочення з моменту набрання законної сили рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по основній сумі боргу 61181 грн. 07 коп., а саме інфляційне збільшення суми боргу у сумі 3976 грн. 70 коп. та 3% річних у сумі 1664 грн. 46 коп.

30.06.2011 року ОСОБА_3 доповнив позовну заяву вимогою стягнути з ОСОБА_5 індекс інфляції за весь час прострочення та 3 % річних у розмірі станом на 20.06.11 року. 04.07.2011 року представник позивачки знову доповнив позовну заяву вимогою стягнути з ОСОБА_5 індекс інфляції за весь час прострочення та 3 % річних у розмірі станом на 30.06.2011 року.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми, на яку заборгованість за грошовим зобовязанням пі двищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у виді судового збору у сумі 84 (вісімдесят чотири) грн. 07 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн.

Представник позивачки, ОСОБА_3, не погодився з рішенням та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм Цивільного кодексу України та Цивільно процесуального кодексу України, тобто є незаконним та належним чином не обґрунтованим. ОСОБА_3 вказував на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 січня 2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку в с. М. Ладижине по вул. Садовій № 5 між відповідачем та позивачкою, виходячи з чого у відповідача виникло зобовязання повернути грошові кошти, отримані за недійсним правочином у розмірі 61181 грн. 07 коп.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, доводи апелянта, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та витребування майна їз чужого незаконного володіння - позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 67727 гнр. 76 коп., з яких основний борг 61181 грн. 07 коп. з врахуванням індексу інфляції в розмірі 4221 грн. 43 коп., З % річних в сумі 2325 грн. 26 коп. (а.с. 3).

Вказане рішення відповідачем ОСОБА_5 не виконано, що підтверджується листом ВДВС Полтавського управління юстиції № 16251 від 25 червня 2011 року (а.с.41).

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що відповідно до 4.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд зсипався на те, що позивачка не має права на застосування до відповідача санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки правовідносини сторін виникли не з порушення зобов'язання відповідачем, а з примусового виконання рішення суду та регулюються нормами законодавства про виконавче провадження.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися з наступних

підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були підтверджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення не відповідає.

Як зазначено у ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, яка зокрема передбачає, що цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тод/ коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч. З ст. 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 січня 2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку в с. М. Ладижине по вул. Садовій № 5 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Відповідно до цього рішення у відповідача виникло зобовязання повернути грошові кошти у сумі 61181,07 грн., отримані за недійсним правочином. Вказане рішення відповідачем, ОСОБА_5, не виконано.

Таким чином зобовязання щодо відшкодування інфляційних втрат та сплати 3 % річних виникло з факту визнання рішенням суду договору недійсним і застосування до сторін встановлених актами цивільного законодавства правових наслідків недійсності договору.

Діюче законодавство не повязує припинення зобовязання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження по його примусовому виконанню.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, за яким позовні вимоги підлягають задоволенню.

Станом на 30.06.2011 року з 61181 грн. 07 кон. сновного боргу сума індексу інфляції становить С. інфл. = (С * ОСОБА_6.) С = 61181.07 грн. * 1.103% - 61181.07 грн. = 6301 грн. 64 коп. (С - сума боргу, ОСОБА_6. - середній індекс інфляції), та 3 % річних - 61181.07 грн.* 446 днів * 3% річних / 365 днів = 2242 грн. 74 коп.

Відповідно до статей 79, 81, 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати у виді судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. З, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія

суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2011 року - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 липня 2011 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 індекс інфляції за час прострочення у розмірі 6301 грн. 64 коп., та 3 % річних - 2242 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у виді судового збору у сумі 42 (сорок дві) гривні 04 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 (сто двадцять) грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий судця: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_7 (підпис) ОСОБА_8