Справа № 2-5056/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 року м. Київ

Суддя Соломянського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Чоколівське» Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про зобовязання провести перерахунок плати за комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

30 червня 2011 року позивачі звернулися в суд з зазначеним позовом до відповідача про зобовязання провести перерахунок плати за комунальні послуги.

Свої вимоги мотивували тим, що вони мешкають в квартирі АДРЕСА_1. Обслуговування та надання їм комунальних послуг здійснює відповідач.

01 червня 2009 року в їх квартирі працівниками КП «Чоколівське» були встановлені лічильники обліку використання гарячої та холодної води, проте відповідач продовжує нараховувати їм плату за надані послуги не за показниками лічильника, а відповідно до загальних норм розрахунків.

Просили суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача здійснити перерахунок платежів за комунальні послуги з постачання гарячої та холодної води, з урахуванням показників засобів обліку за період з 01 вересня 2009 року по 30 листопада 2010 року.

Ухвалою судді Соломянського районного суду м. Києва позовна заява залишена без руху та надано строк на усунення її недоліків терміном три дні з дня отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог викладених в ухвалі. Розяснено, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Відповідно до цієї ухвали, позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 5, 4, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, згідно яких повинна містити: зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру. виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу з огляду на наступне.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачі подали не новий позов, а лише пояснення до позовної заяви, проте і в цих поясненнях вимоги ухвали виконані лише частково.

В ухвалі зазначалось, що в позовній заяві не вказана ціна позову.

Зі змісту позовної заяви не вбачалось, які нарахування відповідач здійснив позивачам помісячно з 01 вересня 2009 року по 30 листопада 2010 року за послуги з постачання гарячої та холодної води.

Оскільки позивачі просили зробити їм перерахунок, то позовна заява мала містити зазначення доказів, які підтверджують помісячну оплату ними за надані послуги з гарячого та холодного водопостачання, покази лічильників за вказаний період, розмір переплати.

Тобто, в позовній заяві повинен був наведений повний розрахунок позовних вимог з зазначенням доказів, що їх підтверджують. У іншому випадку, суд позбавлений можливість перевірити правильність розрахунків, наданих кожною із сторін. Зобовязати зробити перерахунок можливо лише тоді, коли буде доведено, що мала місце переплата.

Відповідно в позовній заяві слід було зазначити кількість використаної за цей період гарячої та холодної води з зазначенням доказів, що підтверджують саме використання такої кількості води за лічильниками, наведення розрахунку вартості використаної води за лічильниками, фактично сплачених сум і різниці переплачених сум, що підлягають перерахунку, якщо такий бути мати місце.

Крім того, позовна заява не містила даних в якому розмірі кожному з позивачів слід перерахувати платежі. Хто безпосередньо вносив плату, чи плата вносилась в рівних частках кожним та зазначити докази, що це підтверджують.

У прохальній частині позовної заяви позивачі не зазначили статус квартири, а саме: чи належить вона їм на праві власності (спільної чи часткової, якщо знаходиться у власності). Якщо квартира не перебуває у власності, то з ким із позивачів укладено договір найму жилого приміщення з зазначенням доказів, що це підтверджує.

Позивачі просили захистити порушене право, посилаючись у позовній заяві на норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Зазначаючи норми права, на які вони посилаються як на підставу для задоволення позову, позивачі вказали також Закон України «Про захист прав споживачів».

Якщо позивачі просили захистити порушене право на підставі норм ЦК України або іншого закону, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, то позовна заява повинна була містити вимоги про спосіб захисту порушеного права, передбаченого ст. 16 ЦК України чи вимоги про спосіб захисту порушеного права, передбаченого іншим законом.

Позовна заява не містила викладу обставин, що стосуються порушення прав позивачів як споживачів.

У звязку з цим, в ухвалі зазначалось про необхідність сплати позивачами судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також оплатить витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З направлених до суду пояснень до позовної заяви вбачається, що ціну позову позивачі визначають в сумі 2516 гривень 51 копійку. Також позивачами зазначено, які нарахування здійснив їм відповідач, зазначено кількість використаної ними води за лічильниками.

Разом з тим, у порушення вимог ухвали, позивачами не зазначено докази помісячної оплати ними за надані послуги з гарячого та холодного водопостачання, покази лічильників за вказаний період, розмір переплати.

У поясненнях не зазначено, що позивачі взагалі сплачувати якісь кошти відповідачу, тобто докази того, що мала місце переплата.

Також не виконані вимоги ухвали щодо зазначення даних у якому розмірі кожному з позивачів слід перерахувати платежі. Хто безпосередньо вносив плату, чи плата вносилась у рівних частках кожним, оскільки позов предявлений чотирма особами.

У тексті пояснень, у порушення вимог ухвали, не зазначено про статус квартири позивачів, а саме: чи належить вона їм на праві власності (спільної чи часткової, якщо знаходиться у власності).

Стосовно укладення договору найму в поясненнях лише зазначено, що хтось з позивачів у квітні 2009 року усно звертався до відповідача з цим питанням, проте належної відповіді не отримав.

У пояснення нічого не зазначено щодо обраного позивачами способу захисту порушеного права на підставі норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чи на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначені нормативні акти містять різні способи захисту порушеного права, про що зазначалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, враховуючи, що для виконання вимог ухвали позивачі мали достатньо часу, наслідки невиконання їм були розяснені, позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись статтями 119-121, 137 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Чоколівське» Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про зобовязання провести перерахунок плати за комунальні послуги вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: