Справа № 2-О-56/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді - Крамаренко Т.В.,

народних засідателів - Постолатій Л.І., Акимової О.А.,

при секретарі -Наумкіній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання її колишнього чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім, посилаючись на те, що відомостей про його місцезнаходження немає вже більш ніж шість років, вжитими заходами встановити його місцеперебування не вдалося.

У судове засідання заявниця не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На попередніх судових засіданнях вимоги своєї заяви підтримувала та просила задовольнити, при цьому пояснила, що її колишній чоловік - ОСОБА_3 в грудні 2004 року пішов з дому і після того зв'язок з ним відсутній, додому жодного разу не приїжджав не телефонував.

Представник департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши заявницю, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_4, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14 грудня 2004 року розірвано, актовий запис №639 від 21.12.2004року.

Від подружнього життя є донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом з матірю АДРЕСА_1.

Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій УМВС України від 21.06.2011 року ОСОБА_3 на теперішній час в місцях позбавлення волі на території України не перебуває, кримінальної справи у відношенні нього не порушено, в розшуку не значиться.

Як вбачається з матеріалів справи, на звернення ОСОБА_1 до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, встановити місце знаходження гр. ОСОБА_3 не вдалося.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, підтвердила, факт того, що вже більш ніж шість років не бачила ОСОБА_3 в місці його постійного проживання, місце його перебування їй не відомо.

Відповідно до ч.2 чт.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим. У якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про ОСОБА_3 були у грудні 2004 році то початком безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2005 року.

Для заявниці задоволення заяви має юридичне значення, оскільки надає можливість в майбутньому реалізувати право на отримання державної допомоги та інших пільг.

Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності суд вважає, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.Ю, 14, 60, 62, 212, 214, 215, 246, 249 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 - безвісно відсутнім з 01 січня 2005 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя