АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-52/2011 року Головуючий 1-ї інст. - Лосєва Д.А.
Категорія: договірні правовідносини Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання дійсним договору іпотеки, про визнання недійсними договорів дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору іпотеки від 24 березня 2006 року та визнання недійсними договорів дарування від 14 серпня 2008 року звернувся ОСОБА_6 Обґрунтовуючи позов зазначив, що між позивачем та відповідачем 24 березня 2006 року був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 300 000, 00 грн. терміном на два роки. Одночасно з договором позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки від 24 березня 2006 року, як гарантія виконання відповідачем своїх зобовязань за договором позики, предметом договору іпотеки були обєкти незавершеного будівництва. що належать ОСОБА_7 на підставі пайової участі у будівництві житлового будинку № 11/10-18 від 11 жовтня 2005 року та № 11/07-2 від 07 листопада 2005 року, 24 березня 2008 року між сторонами був укладений ще один договір іпотеки, відмінністю якого був предмет іпотеки, який був змінений на нерухоме майно, право власності на яке підтверджується відповідними свідоцтвами. За умовами цього договору відповідач передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення цокольного поверху №21 - місця для паркування в житловому будинку літ. А-9 площею 15, 9 кв. м. по проспекту Людвіга Свободи, 50 в м. Харкові. Відповідач від нотаріального посвідчення договору іпотеки від 24 березня 2006 року ухилявся.

В січні 2009 року позивачу стало відомо, що в порушення укладених між ним та відповідачем договорів іпотеки, ОСОБА_7 здійснив відчуження предмету іпотеки шляхом оформлення договорів дарування ВКО № 033899, ВКО № 033898 від 14 серпня 2008 року, відповідно до яких відповідач подарував ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення цокольного поверху №21 - місця для паркування в жилому будинку по проспекту Людвіга Свободи №50 у місті Харкові.

Крім того, позивачу стало відомо, що відповідачем розібрано 90% перегородок і зроблені нові перегородки з пристроєм дверних отворів. Внаслідок перепланування житлова площа спірної квартири зменшилася на 2, 60 кв. м. за рахунок збільшення площі нежитлових приміщень. Дане перепланування здійснено без встановленого дозволу, затвердженого органом місцевого самоврядування.

Враховуючи зазначені не спростовані докази, які вказують на те, що після проведення перепланування і реконструкції спірна квартира не була прийнята до експлуатації державною комісією і, в порушення вимог діючого законодавства України, відсутній відповідний дозвіл Харківської міської рди, що є підставою для визнання договорів дарування укладених між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, реєстраційні номери №№3925, 3922 - недійсними.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені. Визнано дійсним договір іпотеки від 24 березня 2006 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, згідно якому у забезпечення виконання всіх вимог іпотекодержателя до іпотекодавця за договором позики б/н від 24 березня 2006 року іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути позику в розмірі 300 000, 00 грн. іпотекодавець передає у іпотеку нерухоме майно разом з усіма його приналежностями, а саме квартиру №44, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 74, 5 кв. м. у тому числі житловою площею 33 кв. м., що знаходяться у буд. №50-Б по проспекту Людвіга Свободи у місті Харкові, та нежитлове приміщення цокольного поверху №21 - місце для паркування в житловому будинку літера «А-9» площею 15,9 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Людвіга Свободи, буд. №50.

Визнано недійсними договір дарування від 04 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, квартири АДРЕСА_3 та договір дарування від 04 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, нежитлового приміщення цокольного поверху №21- місце для паркування в житловому будинку літера «А-9», площею 15. 9 кв. м., що знаходиться за адресою м. Харків, проспект Людвіга Свободи, буд. №50, посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 за реєстраційними номерами 3922, 3925.

В апеляційній скарзі представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_4 просить рішення суду від 29 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що договір іпотеки від 24 березня 2006 року не відповідає вимогам ЗУ «Про Іпотеку» та Цивільному Кодексу України. Зазначає, що висновок суду про неприйняття ОСОБА_9 дару є таким, що не відповідає обєктивній істині, ані позивачем, ані відповідачем не надано до матеріалів справи письмових доказів про відмову ОСОБА_9 від подарунку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. п.З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове в разі невідповідності висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і відповідні до них правовідносини.

Спірне майно: квартира АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення цокольного поверху №21 - місце для паркування в жилому будинку по пр.Л.Свободи. 50 в м.Харкові, належали відповідачу ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 06 вересня 2007 року та від 10 грудня 2007 року.

ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_9.

04 серпня 2008 року між відповідачем ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були укладені договори дарування ВКО №033899, ВКО №033898, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстрові номери 3925, 3922, відповідно до яких ОСОБА_7 подарував ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення цокольного поверху №21 - місце для паркування в жилому будинку по пр.Л.Свободи, 50 в м.Харкові.

14 вересня 2008 року ОСОБА_9 загинув.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 577 ЦК України встановлено, що у випадку якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Вимоги щодо нотаріального посвідчення договору застави нерухомого майна (договору іпотеки) встановлені також статтею 3 Закону України «Про іпотеку», згідно якої взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Разом з цим, ч. 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення (ст. ч. 1 ст. 236 ЦК України) і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, укладений сторонами договір іпотеки від 24.03.2006 року є нікчемним правочином, прав та обовязків за яким у сторін не виникло.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідачі не змогли назвати місце, де були складені розписка, договори позики та іпотеки і пояснили, що вони не мають дома комп'ютера, не вміють ним користуватися та друкувати.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що правочин, який визнається судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, вважається укладеним з моменту набуття відповідним судовим рішенням законної сили.

Доказів того, що станом на момент укладення договорів дарування існувало таке, що набуло чинності, рішення суду про визнання договору іпотеки від 24.03.2006 року дійсним, позивачем не надано, у звязку з чим суд першої інстанції безпідставно визнав ці правочини недійсними з посиланням на положення нікчемного договору іпотеки.

Договори дарування 04.08.2008 року нотаріально посвідчені станом на момент їх укладення. Зміст зазначених правочинів відповідає вимогам закону, вони вчинені у належній формі згідно вимог ст.ст. 209, 719 ЦК України, право власності обдарованого ОСОБА_9 згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

За таких обставин відсутні підстави для визнання зазначених угод недійсними.

Не вбачається також правових підстав для визнання договору іпотеки від 24.03.2006 року дійсним правочином, оскільки станом на момент звернення позивача до суду з відповідними вимогами, право власності на спірне майно належало не іпотекодавцю, а було зареєстроване за померлим на той час ОСОБА_9 Доказів того, що ОСОБА_9 за життя надавав згоду на передачу належного йому майна в іпотеку, сторонами не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Ленінського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до ОСОБА_7, ОСОБА_12 про визнання права сумісної власності подружжя на майно та про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В поданій 01.12.2008 року зустрічній позовній заяві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вказують, що спірна квартира АДРЕСА_4 належала померлому ОСОБА_9 за договором дарування, є його особистою власністю, тобто відповідачі не оспорювали право власності їхнього померлого сина на спірне майно. Будь-які посилання на наявність договору позики та іпотеки у вказаній зустрічній позовній заяві відсутні.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що він є чоловіком сестри померлого ОСОБА_9, тобто зятем відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції позивачем не було надано доказів на підтвердження його позовних вимог.

За таких обставин судова колегія доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції на підставі п.п.З, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України повинно бути скасовано.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, ст.ст. 6, 203, 215,628 ЦК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання дійсним договору іпотеки від 24 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6; про визнання недійсним договору дарування від 04 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_9, квартири 44 по пр. Л.Свободи. 50-Б у м.Харкові та визнання недійсним договору дарування від 04 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_9, нежитлового прриміщення цокольного поверху №21 - місця для паркування в житловому будинку літ А-9, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр.Л.Свободи, 50, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 за №№ 3922, 3925 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: