КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-844/11
Провадження № 2/1646/11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Циганок В.Г..

при секретарі судового засідання - Спільній Ю.В .

за участю відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 М .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Кредобанк до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення та транспортний засіб RENAULT MASTER, 2000 року випуску, тип ТЗ - автобус мікроавтобус-D. шасі №VF1FDCCL521925086, який зареєстрований за ОСОБА_2, шляхом його продажу з публічних торгів за початковою ціною реалізації 108 000 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказував, що 10.10.2005 року між акціонерним товариством „ОСОБА_5 Україна), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство „Кредобанк" із фізичню особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір .N176-2005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредп б сумі 80 000,0 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк уклав з позичальником договір застави від 10.10.2005р., посвідчений приватним нотаріусом МНО ОСОБА_6, зареєстровавний за №3852. Згідно з умовами договору застави позичальник ОСОБА_4 передала банку у заставу належний їй на траті власності транспортний засіб RENAULT MASTER, 2000 року випуску, тип ТЗ - автобус мікроавтобус-D, шасі №VF1FDCCL521925086, реєстраційний № BE 1914 АА 3 зв'язку з тим, що ОСОБА_4 порушила свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту, банк звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості, який був задоволений. На виконання рішення господарського суду банк одержав наказ, який пред'явив до виконання до Центрального ВДВС ММУЮ. Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем було здійснено пошук по БД „АІС „Автомобіль, за результатами пошуку встановлено, що за ОСОБА_4 транспортних засобів не зареєстровано. Проте транспортний засіб RENAULT MASTER. 2000 року випуску, тип ТЗ - автобус мікроавтобус-D, шасі №VF1FDCCL521925086 зареєстровано за ОСОБА_2, що свідчить про порушення заставодавцем умов договору застави та норм закону, оскільки здійснив без згоди заставодержателя відчуження предмету застави. Обтяження транспортного засобу було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а тому новий власник мікроавтобуса є недобросовісним набувачем, набув це майно з обтяженням, тобто став майновим поручителем.

Керуючись Законами України „Про заставу", „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", позивач вважає, що обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Позивач просить звернути стягнення на предмет обтяження - спірний автомобіль, вказавши в рішенні спосіб реалізації та встановити початкову ціну реалізації - 108 000,0 грн. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підгримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, пояснивши, що він є добросовісним набувачем права власності на вказаний автомобіль, оскільки він купив автомобіль, оформив договір купівлі-продажу, автомобіль пройшов державну реєстрацію в органах ДАЇ. Відомостей про перебування спірного автомобілю під заставою під час його придбання не було.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, заяв суду не надала.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2005 року між акціонерним товариством „ОСОБА_5 (Україна), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Кредобанк та фізичного особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №76-2005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 80 000 гривень. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банк уклав з позичальником договір застави від 10.10.2005р.. посвідчений приватним нотаріусом МНО ОСОБА_7 та зареєстровавний за №3852. Згідно з умовами договору застави позичальник ОСОБА_4 передала банку у заставу належний їй на праві власності транспортний засіб RENAULT MASTER, 2000 року випуску, тип ТЗ - автобус мікроавтобус-D, шасі №VF1FDCCL521925086, реєстраційний № BE 1914 А А. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 5132237 від 14.10.2005р. спірний автомобіль внесений до реєстру обтяжень.

Наказом господарського суду .Миколаївської області № 16/42/08 від 11.03.2008р. з ФОП ОСОБА_4 на користь ВАТ „Кредобанк стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 92195,59 грн. На підставі цього наказ 07.05.2008р. державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ було винесено постанов про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем було здійснено пошук заставного майна по БД „АІС „Автомобіль та за результатами пошуку встановлено, що за ОСОБА_4 транспортних засобів не зареєстровано. Проте транспортний засіб RENAULT MASTER. 2000 року випуску, тип ТЗ - автобус мікроавтобус-D, шасі №VF1 FDCCL521925086 зареєстровано за ОСОБА_2 З 25.01.2007р.

Статтею 1 Закону України ..Про заставу передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно зі ст.27 вказаного закону застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Проте статтею 10 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено: у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Статтею 330 ЦК України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

В статті 388 ЦК України перелічені випадки витребування майна від добросовісного набувача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 безперешкодно зняла спірний автомобіль з реєстраційного обліку в МВРЕР УДАІ, оскільки в технічному талоні на автомобіль були відсутні відмітки про заборону відчуження та продала його ОСОБА_2

Відповідачем спірний автомобіль був придбаний за відплатним договором, ним була сплачена сума, еквівалентна 13 000 доларам США, мікроавтобус пройшов нову державну реєстрацію в органах ДАІ, на автомобіль було видано новий державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказана державна реєстрація автомобіля є підставою правомірності володіння відповідачем вказаним транспортом.

Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надав доказів неправомірності придбання ОСОБА_2 В М. автомобіля RENAULT MASTER так само як і те, що ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем вказаного рухомого майна.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11. 209, 212, 214-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства „Кредобанк до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: В.Г.Циганок