Справа № 1407/2-8/11
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ВОСТРІКОВОІ Л.В.,

при секретарі - КОЗАЧЕНКО О.І.,

за участю:

прокурора - МАЗУРЕНКО Н.М.

представника позивача -ОСОБА_1 відповідачів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3 адвоката - ОСОБА_4

розгянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальиих збитків

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що у 1997 р. між нею та віповідачкою ОСОБА_2, яка виступала також від імені інших відповідачів по справі, було стягнуто домовленості щодо продажу їй квартири АДРЕСА_1 в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області за 2 000 тис. доларів США.

За цією домовленістю вона переїхала на постійне місце проживання до вказаної квартири проживала і користувалась квартирою як своєю власністю, виконуючи всі необхідні дії для утримання квартири.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.07.2008 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_8 до неї та

ОСОБА_10 про виселення з квартири.

Вважає, що вона є добросовісним набувачем, а тому має право на відшкодування понесених витрат у сумі, на яку збільшилась вартість спірної квартири, а саме відшкодування витрат проведеного нею ремонту в спірній квартирі т.я він збільшив вартість .р.кри па 28% і складає 34 220 гри.

Крім того позивачка вважає, що своїми діями відповідачі завдали їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що протиправною поведінкою щодо позивачки відповідачі фактично залишили її без місця проживання, а оскільки вона постійно хворіє і доходів майже не має то придбати інше житло не зможе. Моральну шкоду оцінює в 30 000 тис. грн.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали у повному обсязі і просили суд стягнути з кожного відповідача по 8 555 грн. у відшкодування здійснених витрат на поліпшення майна та витрат на утримання та збереження майна відповідачів та по 7 500 грн., з кожного відповідача, моральної шкоди.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимога не визнали вважають, що позивачка без поважних причин пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того позивачка не може бути добросовісним набувачем, оскільки, відсутній договір купівлі-продажу спірної квартири і відсутні докази, що відповідачі не мали права відчужувати спірну квартиру, про що позивачка не знала і не могла доказів протиправної поведінки відповідачів відносно позивачки суду не надано, а тому вважають, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу дослідивши матеріали справи, суд

приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 390 ч. З ЦК України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування неос витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові нал право на повернення майна.

В судовому засіданні встановлено, що з вересня 1997 р. ОСОБА_5 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_10 з дозволу відповідачки ОСОБА_2 вселилася та проживала у спірній квартирі як наймач жилого приміщення (а.с.13), а не як добросовісний чи недобросовісний набувач (володілець).

В силу ст.61 ч.З ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 10.07.2008 р. (а.с.11-13) набрало законної сили, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 були виселені із спірної кварттири без надання іншого жилого приміщення. В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_10 Г ОСОБА_10 до ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_9 ОСОБА_11, ОСОБА_8 про визнання правочину вчиненим відмовлено. Крім того відповідачі по справі звертались в грудні 2002 р. з позовом до ОСОБА_5І ОСОБА_10 про усунення перешкод у використанні власності, шляхом виселення, про що ОСОБА_5 і. ОСОБА_10 були повідомлені.

Незважаючи на це, в червні і листопаді 2005 р. без згоди і відома відповідача (власників спірної квартири) відповідачка ОСОБА_5 виконувала ремонт в спірній квартирі. В суд з позовом про стягнення вартості ремонту звернулась 16.03.2009 р.. При пропуску строку звернення до суду не вказала.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягне матері: лі ті., з б гаків задоволенню не підлягають за недоказаністю того, що відповідачка має право вимагати від відповідачів (власників спірної квартири) відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених нею з часу, з якого власникам належить право на повернення майна.

В силу ст.23 ч.ч.1,2 п.2 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що позивачка зазнала душевних страждань внаслідок порушення її прав, у зв*язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо неї , а тому, суд вважає, що правових підстав для задоволення позовних вимог в час стягнення моральної шкоди немає

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209. 212-215 ЦПК України, суд

В И P І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних збитків - залишити без задоволення

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.В.Вострікова