Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011р. Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Сєлютіної Н.М.

при секретарі Дюковій Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-а особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який у ході судового розгляду справи доповнював та уточнював, посилаючись на те, що 27 лютого 2008 року о 15год.30хв. ОСОБА_4, керуючи за довіреністю технічно справним автомобілем марки ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_1, який належить гр. ОСОБА_5 і рухаючись в напрямку м.Куп»янська Харківської області по проїзній частині вул.Зелена, внаслідок порушення п.п.10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, пасажиром якого був він - позивач, в результаті чого відповідно до висновку судово-медичного експерта К 204-КП/08 від 14.04.2008року йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з наявністю множинних забитих раней лобової частини, поперечно-зубцюватого перелому хірургічної шийки правого плеча зі зсувом.

ОСОБА_2 за порушення Правил дорожнього руху був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.286 ч.І КК України. 3-а особа ОСОБА_3, дії якого не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з даним ДТП, від кримінальної відповідальності був звільнений.

Після дорожньо-транспортної пригоди позивач знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Куп»янської міської лікарні №1 з 27.02.2008року до 03.04.2008року, а потім був переведений на амбулаторне лікування, яке продовжувалося до 23.05.2008року. На придбання ліків він затратив 337грн.85коп., втратив за цей період 1467грн.14коп мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено Державним бюджетом України на 2008рік.

Крім того, внаслідок ДТП і отриманих тілесних ушкоджень позивачу заподіяна моральна шкода у розмірі Ютисяч гривень, т.я. крім значного фізичного болю та страждань в результаті ДТП він відчув сильний емоціональний стрес, втратив на тривалий час сон, відчуває постійні болі, страх транспортних засобів, підвищену нервовість. Позивач вважає, що у скоєному 70% є вини ОСОБА_2 і 30% - вини ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_3 йому шкоду відшкодував, а відповідач не приймав заходів до її відшкодування, він просив стягнути з відповідача на свою користь з урахуванням його частини вини 236грн.50коп. на відшкодування затрат на придбання ліків, 1025грн.60коп. втраченої мінімальної заробітної плати за період з 27.02.2008року по 23.05.2008року, а також 7тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 уточнені та доповнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Інших вимог немає.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги не визнає, т.я. шкоди позивачеві було завдано спільними діями ОСОБА_2 0.1. та ОСОБА_3, які несуть солідарну відповідальність перед позивачем; ОСОБА_3 моральні та матеріальні збитки відшкодував позивачеві і тому заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 є безпідставними.

3-а особа ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився за станом здоров»я, просив справу розглядати без його участі. У поясненні вказав, що ОСОБА_1 у жовтні 2010року повернув йому 5тисяч грн., які у 2008році він надав тому у відшкодування матеріальної та моральної шкоди без підтвердження будь-якого розрахунку. Оскільки у ДТП є частина і його (3-ої особи) вини, він готовий відшкодувати ОСОБА_1 добровільно відповідну частину шкоди.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 1-147 за 2009р. по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.286 ч.І КК України, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 27 лютого 2008 року приблизно в Ібгод.ЗОхв. на проїзній частині вул.Зелена у с.Подоли Куп»янського району Харківської області сталося зіткнення технічно справного автомобіля марки ГАЗ-53, державний номер НОМЕР_1, який належить гр. ОСОБА_5 і яким за довіреністю керував ОСОБА_2, рухаючись в напрямку м.Куп»янська, з технічно'справним автомобілем марки ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який знаходився у стані алкогольного сп»яніння, рухався у зустрічному напрямку і пасажиром якого був позивач ОСОБА_1

В результаті зіткнення ОСОБА_1 відповідно до висновку судово-медичної експертизи К 204-КП/08 від 14.04.2008року отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з наявністю множинних забитих раней лобової частини, поперечно-зубцюватого перелому хірургічної шийки правого плеча зі зсувом.

Вироком Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2009 року ОСОБА_2 було засуджено за ст.286 ч.І КК України до штрафу у розмірі 800 грн. у дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами. З тексту вироку вбачається що дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам ст.ст.10.1,11.3 Правил дорожнього руху України і ними він скоїв злочин передбачений ст.286 ч.І КК України.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17.06.2009 року

провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.286 ч.І КК України

закрито і він звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Із тексту даної постанови, оглянутої у судовому засіданні (матеріали кримінальної справи №1-147 за 2009р.) вбачається, що при події 27.02.2008р. ОСОБА_3 були порушені п.п.2.9,1.5 та 10.1 Правил дорожнього руху України.

Дана постанова не оскаржувалася і набрала чинності.

Згідно висновків судових автотехнічних експертиз №673 від 07.05.2008р. та №801 від 23.06.2008р. по кримінальній справі №1-147 за 2009р. по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.286 ч.І КК України дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1,11.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились в причинному зв'язку з пригодою 27.02.2008року, дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і невідповідність його дій вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилась в причинному зв»язку з пригодою 27.02.2008року.

Таким чином, у скоєнній дорожно-транспортній пригоді є обоюдна вина водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В результаті вищевказаної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, знаходився на стаціонарному лікуванні з 27.02.2008р. по 03.04.2008р. та амбулаторному лікуванні з 21.04.2008р. по 23.05.2008р., з 26.05.2008р. по 06.06.2008р. , поніс матеріальні затрати на придбання ліків у розмірі 337грн.85коп., що підтверджується копіями виписок із історії хвороби №1173 та амбулаторної карти та копіями чеків і квитанцій (а.с. 10-13).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.З ч.І ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : за наявності вини осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. п.З,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р.( з відповідними змінами) « Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» при вирішенні питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при зіткненні джерел підвищеної небезпеки слід виходити з того, що за наявності вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер та інш.)

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути частково матеріальну шкоду за понесені витрати на придбання ліків у розмірі 225грн.23коп., який визначається судом у відповідній частці залежно від ступеня вини кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки встановлено, що водієм ОСОБА_2 було порушено два пункти Правил дорожнього руху України, а водієм ОСОБА_3 - один пункт цих Правил, що знаходяться в причинному зв»язку з настанням події 27.02.2008року, тобто з відповідача підлягає стягненню 2/3 від суми 337грн.85коп.

Що стосується вимог позивача про стягнення втраченої мінімальної зарплати у сумі 1025грн.60коп., то вони не можуть бути задоволенні, оскільки не підтверджені позивачем належним чином відповідно до вимог ст.1195 ЦК України, а у відповідності до ст.60 ЦПК України

позивач зобов»язаний у цій частині позовних вимог надати суду докази на їх підтвердження. Доводи представника відповідача про солідарну відповідальність перед позивачем суд визнає безпідставними, про що вказано вище в рішенні, позов позивачем заявлено тільки до ОСОБА_2, який з урахуванням ступеня вини у скоєному зобов»язаний відшкодувати позивачеві матеріальну та моральну шкоду. Факт повернення ОСОБА_1 грошової суми ОСОБА_3, яку той відшкодовував у 2009році до закриття провадження по кримінальній справі стосовно нього на підставі ст.46 КК України , на вирішення питання про стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача не впливає, позов ОСОБА_1 заявлено лише до ОСОБА_2 і він повинен відшкодувати шкоду з урахуванням ступеня своєї вини у скоєному.

Таким чином, стягненню у відшкодування матеріальної шкоди підлягає 225грн.23коп.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1,2 п.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Позивач зазнав моральної шкоди і суд вважає необхідним і достатнім, враховуючи принцип розумності, стягнути на його користь з відповідача 5тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди. При цьому до уваги приймається те, що в результаті ДТП позивач отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, знаходився на лікування, від цього переносив моральні переживання та нервові страждання, вимушено змінився його ритм життя.

У відповідності до ст.88 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивач від оплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом звільнений, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 59грн.50коп.(51грн. з вимог майнового характеру + 8грн.50коп. з вимог немайнового характеру), а т.я. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи також при зверненні до суду не були оплочені, з урахуванням вимог ст.ст.81,88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь держави 98грн.59коп. цих витрат, а з відповідача - 21грн.41коп. (1262грн.10коп.: 225грн.23коп.= 120грн.:х=21грн.41коп., 120грн. -21грн.41коп.=98грн.59коп.)

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 81, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 225грн.23коп. матеріальної шкоди та 5тисяч моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 59грн.50коп. судового

збору.

Стягнути на користь держави на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з ОСОБА_2 21грн.41коп., з ОСОБА_1 -98грн.59коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Куп»янський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий :