Справа № 2-2065/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2011 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді ШУМ Л.І.

при секретарі Токаревій Т.І.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат, ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат, ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатпро відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що в віці 52 роки йому встановлено 45% втрати працездатності та 3 група інвалідності з приводу професійного захворювання, не працює. З 16.01.1979р по 29.01.1996 року він працював монтером колії на відкритих гірничих роботах в карєрах і відвалах аварійне відновлювального поїзду залізничного цеху №1 УЗТ Півн.ГЗК.правоприємник - Публічне акціонерне товариство Північний гірничо-збагачувальний комбінат (17 років). З 12.05.1996р. по 16.03.1998 р. працював підземним дорожно-колійним робітником шахти Першотравнева В/О кривбасруда, що була ліквідована 16.03Л998 р., звільнився по ст. 40 п. 1 КЗпП України. З 22.09.1998 р по 09.02.2000 р. працював підземним дорожно-колійний робітником шахти ім. Леніна ВАТ КЗРК. З 21.02.2000р по 04.03.2010 року на шахтах Леніна та Гвардійська ВАТ КЗРКпрацював підземним гірником, підземним кріпильником. (15 років). Його трудовий стаж складає 33 роки 5 місяців,із них в шкідливих умовах праці та небеспечних-30 років 2 місяця, що встановлено комісією про розслідування профзахворювання. Проробивши понад 30 років у шкідливих умовах праці, значно перевищуючі припустимі норми, з вини підприємства одержав професійні захворювання, утратив працездатність, здоров'я, перетерплює як фізичні, так і моральні страждання, змушений затрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Вегетативна поліневралгія вперше встановлена йому в червні 2009 року. Його взято на диспансерний облік. Багато раз отримував амбулаторне лікування, лікувався на стаціонарі. Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 12.01.2010 року йому встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: Радикулопатія попереково-крижова та шийна, на фоні остеохондрозу шийного та попереково-крижового відділів хребта, деформуючого спондилоартрозу, протрузії диска L5S1(6мм) з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, ПФС другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФС першого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових сутлобів, ПФС першого ступеню та порушенням трофіки кистей, периферичним нейроваскулярним синдромом. Згідно висновку МСЕК від 17.02.2010 року йому встановлено вперше 45% працездатності та 3 групу інвалідності. Повторно МСЕК від 10.02.2011 року підтвердив 45% та 3 групу інвалідності до переогляду 01.02.2013 року. Захворювання зв'язане з тривалістю роботи в шкідливих і тяжких умовах праці, що перевищували ГДК. Таким чином, за висновком фахівців причиною професійного захворювання є робота, важкість якої перебільшував ГДК. Винним у заподіянні шкоди є підприємства-відповідачі, що у порушення діючого законодавства не забезпечили безпечну організацію при виконання робіт, не виконували норм і правил охорони праці. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. При прийомі на роботу його ознайомили з умовами праці, але не повідомили про перевищення граничне допустимих норм, що призведуть до втрати здоровя. Ст. 13 Закону України Про охорону праціпередбачає, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Він працював без порушень, користувався засобами безпеки, але їх було недостатньо. Факт провини підприємства підтверджується актом № 3 від 03.02.2010 року розслідування професійного захворюванняяким встановлені причини нещасного випадку, а саме порушення ст. 13 Закону України Про охорону праці,ст..153 КзпП України адміністрацією ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінат, ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат.На підставі ст. 237-1 КЗпП України, Рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 року підприємства, де заподіяна шкода його здоровю, повинні відшкодувати йому моральну шкоду, просив стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатза заподіяну моральну шкоду на його користь одноразово 90000грн., з ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінат- 90000 гр.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатта ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінатв м.Кривому Розі на користь позивача по 90000 гр. з кожного за заподіяну моральну шкоду в наслідок отримання професійного захворювання при виконанні трудових обовязків..

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатв особі ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, вважає, що ПАТ Криворізький залізорудний комбінатне може відповідати за шкоду, яка була заподіяна в наслідок отримання хронічного професійного захворювання, крім того немає підстав вважати, що втратою працездатності позивачу спричинено моральну шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатв особі ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, вважає, що ПАТ Північний гірночо-збагачувальний комбінатне може відповідати за шкоду, яка була заподіяна в наслідок отримання хронічного професійного захворювання, крім того немає підстав вважати, що втратою працездатності позивачу спричинено моральну шкоду.

Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно трудової книжки позивача з 16.01.1979 р по 29.01.1996 року він працював монтером колії на відкритих гірничих роботах в карєрах і відвалах аварійне відновлювального поїзду залізничного цеху №1 УЗТ Півн.ГЗК.правоприємник - Публічне акціонерне товариство Північний гірничозбагачувальний комбінат(17 років). З 12.05.1996р. по 16.03.1998 р. працював підземним дорожно-колійним робітником шахти Першотравнева В/О кривбасруда, що була ліквідована 16.03Л998 р., звільнився по ст. 40 п 1 КЗпП України. З 22.09.1998 р по 09.02.2000р. працював підземним дорожно-колійним робітником шахти ім. Леніна ВАТ КЗРК. З 21.02.2000р по 04.03.2010 року на шахтах Леніна та Гвардійська ВАТ КЗРКпрацював підземним гірником, підземним кріпильником. (15 років). Його трудовий стаж складає 33 роки 5 місяців, з них в шкідливих умовах праці та небезпечних -30 років 2 місяця, що встановлено комісією про розслідування профзахворювання.

Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 12.01.2010 року позивачу встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: Радикулопатія попереково-крижова та шийна, на фоні остеохондрозу шийного та попереково-крижового відділів хребта, деформуючого спондилоартрозу, протрузії диска L5S1(6мм) з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, ПФС другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФС першого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових сутлобів, ПФС першого ступеню та порушенням трофіки кистей, периферичним нейроваскулярним синдромом.

Згідно висновку МСЕК від 17.02.2010 року позивачу встановлено вперше 45% працездатності та 3 групу інвалідності. Повторно МСЕК від 10.02.2011 року підтвердив 45% та 3 групу інвалідності до переогляду 01.02.2013 року.

В звязку з встановленням хронічного професійного захворювання було проведено розслідування хронічного професійного захворювання, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання № Звід 03 лютого 2010 року, акт підписаний всіма членами комісії, акт ніким не оскаржений.

В Акті зазначена причина виникнення профзахворювання у позивача, а саме робота протягом 30 років 2 місяців в умовах важкої праці і впливу шкідливих факторів.

Професійне захворювання виникло у позивача у зв'язку з тривалим часом роботи в шкідливих та важких умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми.

В п.19 Акту №3 від 03.02.2010 року розслідування професійного захворюваннязазначено порушення ст. 13 Закону України Про охорону праці, ст..153 КзпП України керівництвом ПАТ Криворізький залізорудний комбінатта ПАТ Північний гірночо-збагачувальний комбінат.

Провина підприємств підтверджується також інформаційними довідками санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Тернівською райСЕС від 05.12.2008 року № 2/2- 3771 та № 2/2-3772.

Важкість праці дорожно-колійного робітника відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості,важкість до 3 класу З ступеня шкідливості.

Умови праці підземного гірничого робітника відносяться до 111 класу IV ступеня шкідливості, важкість та напруженість праці відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості.

Умови праці підземного кріпильника відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості , напруженість праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості.

Позивач піддавався впливові концентрації пилу переважно фіброгенної дії хімічних речовин, що перевищувала граничне допустимі норми в декілька раз.

Причина професійного захворювання є тривала робота в умова важкості праці, пилу , хімічних речовин, рівень яких набагато перевищували санітарні норми: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом кремнію діоксиду від 10 до 70) -19.4 мг/мЗ при нормі 2.0 мг/мЗ(ВАТ ПГЗК); пил з вмістом кремнію диоксиду від 2 до 10% -6.8 мг/мЗ при нормі 4.0 мг/мЗ (ВАТ КЗРК); важкість праці: вага вантажу від 34 до 56 кг при нормі 30кг., робоча поза з нахилом тулубу до 30/ -51.6 % робочої зміни., нахили тулуба більше 30/ від 108 до 350 раз за зміну при нормі 100 раз за зміну.

Доводи позивача підтверджуються висновком МСЕК від 17.02.2010 року, повторним висновком МСЕК від 10.02.2011 року, інформаційними довідками санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Тернівською райСЕС від 05.12.2008 року № 2/2- 3771 та № 2/2-3772, виписками з історій хвороби, станом здоров'я позивача, який продовжує хворіти та постійно звертається за медичною допомогою.

З вини підприємств відповідачів позивач переносить як фізичні, так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням його здоров'я в результаті одержання стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.

Фізичні страждання позивача полягають втому,що він відчуває стійкий біль в шийному та попереково-крижовому відділі хребта,стріляючій при ході і зміні положення тіла, з іррадіацією в обидві нижні кінцівки,більше в ліву, оніміння, слабкість що примушує стояти, часті судоми (із історії хвороби). Отримане захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми

У позивача на підставі висновку МСЕК від 17.02.2010 року виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Ст. 13 Закону України Про охорону праціпередбачає,що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодироз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, з аналізу зазначених норм закону витікає, що до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять_до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.

Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємств захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.

3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.

Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту єч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року.

23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.

Доводи відповідачів безпідставні, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання №3 від 03.02.2010 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_5, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення відповідачами-підприємствами під час праці на підприємстві позивача якісних та безпечних умов праці.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Позивач відчуває стійкий біль в шийному та попереково-крижовому відділі хребта,стріляючій при ходьбі і зміні положення тіла, з іррадіацією в обидві нижні кінцівки,оніміння, слабкість, часті судоми У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що позивачу 17.02.10 року встановлено 45% втрати професійної працездатності в наслідок хронічного професійного захворювання, повторним висновком МСЕК від 10.02.2011 року процент втрати професійної працездатності залишився без змін, а також враховуючи характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, час роботи позивача на кожному підприємстві і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Враховуючи всі встановлені обставини, 45% втрати професійної працездатності в наслідок хронічного професійного захворювання, час роботи позивача на кожному підприємстві, а саме на ПАТ Північний гірночо-збагачувальний комбінат17 років, на ПАТКривбасзалізрудком12 років, суд вважає, що з відповідача - ОСОБА_6 акціонерного товариства слід стягнути на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 15 000 гр., з ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінат- 25 000 гр.

На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатта ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатна користь ОСОБА_5 в відшкодування моральної шкоди 15 000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінатна користь ОСОБА_5 в відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатта ОСОБА_6 акціонерного товариства Північний гірночо-збагачувальний комбінатна користь держави судовий збір в розмірі 94 гр.10 коп.. солідарно.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу.

Суддя:

ОСОБА_7