Справа
№ 2-1590/2011р.
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 р. Центральний районний суд
міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі –Левченко Я.В.,

за участю позивача, відповідача за
зустрічним позовом –ОСОБА_1,

представника позивачів, відповідачів
за зустрічним позовом –ОСОБА_2,

відповідача, позивача за зустрічним
позовом –ОСОБА_3,

адвоката відповідача, позивача за
зустрічним позовом - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
визнання членом сім’ї та вселення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулись до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просили
визнати останню такою, що втратила
право користування квартирою №59 по
вул. Артилерійській, 1 в м. Миколаєві, з
підстав передбачених ст.ст. 71-72 ЖК
України, ст. 405 ЦК України.

У подальшому позивачі уточнили свої
позовні вимоги, та просили визнати
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування квартирою за ст. 405 ЦК
України.

Позивач ОСОБА_5 просив про розгляд
справи у його відсутності, вимоги
позову підтримав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
вважали позов таким, що підлягає
задоволенню з підстав, вказаних в
позові.

Відповідач ОСОБА_6 проти задоволення
позову заперечувала, посилаючись на те,
що після чергового скандалу та побиття
вимушена була залишити квартиру,
ОСОБА_1 відібрала у неї ключі від
квартири, тому вимушена була проживати
на різних квартирах; та звернулась з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, в
якому просила визнати її членом сім’ї
відповідачів та вселити в квартиру
АДРЕСА_1.

Адвокат відповідача вважала первісний
позов таким, що не підлягає
задоволенню, вимоги зустрічного позову
підтримала.

Судом ухвалено про розгляд справи у
відсутності позивача ОСОБА_5

Обставини справи встановлені судом.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір’ю
ОСОБА_8(ОСОБА_9) та ОСОБА_9 проживали у
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка згідно свідоцтва про
право власності на житло від 17.05.1995 року
належала їм на праві спільної сумісної
власності.

22.05.1995 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка діяла
від свого імені та від імені своїх
неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_3,
продали, а ОСОБА_11 купив квартиру
АДРЕСА_2. В подальшому вказана квартира
була продана ОСОБА_12С на підставі
договору купівлі-продажу від 06.10.1995
року.

З довідки від 09.10.1995 року №6/1099
виконавчого комітету Заводської
районної ради народних депутатів,
вбачається, що органом опіки та
піклування Заводського виконкому в 1995
році рішення на продаж приватизованої
квартири АДРЕСА_2 не приймалось.

Рішенням виконкому Заводської
районної Ради народних депутатів №277
від 15.09.1995 року ОСОБА_1 призначена
опікуном над неповнолітніми ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, оскільки батько неповнолітніх
помер, мати –зловживала спиртними
напоями, вихованням дітей не займалась.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєві від 20.12.1999 року визнано
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_3 недійсним в ? частині. За
неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_7
визнано право власності на ? частину
вказаної квартири.

30.07.2001 року за договором
купівлі-продажу №525, посвідченого
Універсальною товарною біржею
«Фенікс», ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1, яка
діяла від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_3,
продали, а ОСОБА_14 купила квартиру
АДРЕСА_2, за 13380,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від
06.07.2002 року, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_15,
реєстровий №2569, ОСОБА_1, яка являлась
опікуном неповнолітнього правнука
ОСОБА_7 купила у ОСОБА_16 квартиру
АДРЕСА_4 за 3743,00 грн. Дана квартира на
праві власності зареєстрована за
ОСОБА_7.

ОСОБА_3 18.03.2008 року зареєстрована в
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка на праві власності
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по ? частині
кожному.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з
дитинства проживала постійно разом з
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім’єю у
квартирі АДРЕСА_5, де вони разом вели
спільне господарство. Даний факт не
заперечували і свідки, допитані в
судовому засіданні ОСОБА_17, ОСОБА_18 та
ОСОБА_19

За такого, в силу ст. ст. 64-65 ЖК України,
ОСОБА_3 являлась членом сім’ї ОСОБА_1 та
ОСОБА_5

З травня 2009 року ОСОБА_3 , в результаті
постійних конфліктів та суперечок, які
виникали з побутових питань, не
проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ключів від
квартири не має, іншого постійного
житла у неї не має, речі знаходяться у
квартирі.

У подальшому ОСОБА_3 приходила у
вказану квартиру, брала необхідні речі,
постійно мешкати там не мала
можливості через неприязні відносини,
які склались між нею та ОСОБА_1Я, ОСОБА_5,
а також у зв’язку з відсутністю ключів
від даної квартири.

Вказане підтверджується поясненнями
сторін, а також поясненнями свідків
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_18 та ОСОБА_19

Відповідно до . 4 ст. 311 ЦК України,
фізична особа не може бути виселена або
іншим чином примусово позбавлена
житла, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Вказане вище свідчить про те, що
відсутність ОСОБА_3 в квартирі мала
місце через постійні суперечки,
конфлікти, відсутність ключів від
квартири, добровільно житлове
приміщення не залишала, іншого житла не
має, а за такого, відсутні підстави,
передбачені ст. 405 ЦК України для
визнання її такою, що втратила право
користування квартирою.

Суд, також враховує, що у ОСОБА_3
відсутнє будь-яке житло, оскільки вона
була позбавлена права власності на
нерухоме майно в результаті продажу
опікуном ОСОБА_1 належної їй ? частини
квартири АДРЕСА_6.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. До
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

На підставі наведеного, відповідно до
ч. 2 ст. 64 ЖК України суд приходить до
висновку, що ОСОБА_3 вселилась у
квартиру, належну ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як
член сім’ї власників і з їх згоди, а
отже набула право користування жилим
приміщення квартири нарівні з
власниками.

Оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_5 оспорюють
право ОСОБА_3 на проживання в квартирі,
вона позбавлена права користування
квартирою через відсутність ключів, то
слід захистити її порушене право у
спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України,
та ст. 156 ЖК України шляхом вселення в
квартиру АДРЕСА_7.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що зустрічний
позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає
стягненню судовий збір по 4,25 грн. з
кожного та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 18,50 грн. з
кожного.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про визнання членом
сім’ї–задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_8.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 судовий збір по 4,25 грн. з кожного
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 18,50
грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в порядку
та строки, передбачені ст. 294 -296 ЦПК
України.

Суддя                    /підпис/

ОСОБА_22