Вишгородський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Зуровій Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 10.12.2009 року між ОСОБА_1 (як адвокат) та ОСОБА_2 (як клієнт) укладено договір про надання адвокатських послуг. Згідно даного договору позивач зобов'язувався надати відповідачу послуги по захисту її прав, по кримінальній справі порушеній відносної неї, за ознаками злочинів передбачених ст.ст.190, 358 КК України, а ОСОБА_2 в свою чергу зобовязувалась сплатити позивачу грошову суму в розмірі 31800 грн.

Позивач зазначає, що він в період з грудня 2009 року по вересень 2010 року виконував взяті на себе, вищезазначеним договором, обовязки та здійснив всі необхідні для захисту ОСОБА_2 дії. Після цього 09.09.2010 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийому-передачі наданих послуг та виставлений рахунок-фактура №18, яким був передбачений триденний строк його оплати. Таким чином позивач виконав свої зобовязання, здійснив всі необхідні для захисту дії, а відповідач не оплатила виконані роботи, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 31800 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких послалися на те, що відповідачка сплатила позивачу грошові кошти в сумі 31800 грн., що підтверджується договором доручення від 09.09.2010 року та актом прийому-передачі наданих послуг додаток до договору- доручення від 09.09.2010 року, згідно якого сторони одна до одної з приводу виконання Договору доручення від 09.09.2010 року та взаємовідносин щодо оплати послуг претензій не мають.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 грудня 2009 року між СПД ФО Кіптенко ОСОБА_3 (як адвокат) та ОСОБА_2 (як клієнт) був укладений договір про надання адвокатських послуг по наданню відповідачу послуг по захисту її прав, по кримінальній справі порушеній відносної неї, за ознаками злочинів передбачених ст.ст.190, 358 КК України ( а.с.5).

Відповідно до п.4.1. договору клієнт (відповідач) зобовязується сплатити Адвокату (позивачу) грошову суму в розмірі 31800 грн. за вступ Адвоката у справу передбачену п.1.1 даного договору.

Згідно п.2.1.1. Договору клієнт зобов'язується оплатити в повному обсязі послуги Адвоката відповідно до п.4.1. даного договору в день укладення даного договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.

903 ЦК України , якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послуг в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 підписали 09 вересня 2010 року акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг від 10.12.2009 року, згідно якого вартість послуг складає 31800 .(а.с.7).

Відповідачка ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 уклали договір-доручення від 09 вересня 2010 року, згідно якого ОСОБА_2 як доручник, а ОСОБА_1 як уповноважений приймає на себе обовязки від імені доручника виконати наступні дії без винагороди, а саме: прийняти від доручника суму 31800 грн. та отриману суму перерахувати на рахунок СПД ФО ОСОБА_1 (а.с.25).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг додаток до договору-доручення від 09 вересня 2010 року підписаного доручником ОСОБА_2 та уповноваженим ОСОБА_1 підтверджується, що: 1. -уповноваженим зараховано від доручника для ФОП ОСОБА_1 в якості оплати адвокатських послуг по захисту прав доручника суму вартості послуг в розмірі 31800 грн., 4,- сторони одна до одної з приводу виконання Договору- доручення від 09 вересня 2010 року та взаємовідносин щодо оплати послуг претензій не мають (а.с.39). Даний акт прийому-передачі є чинним, ніким не оскаржений.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом не приймається до уваги пояснення позивача, що після підписання акту прийому- передачі наданих послуг був виставлений рахунок-фактура № 18, яким був передбачений триденний строк його оплати, оскільки це не було передбачено, ані в договорі про надання адвокатських послуг, а ні в самому рахунку-фактурі. Крім того, в рахунку-фактурі №18 від 09.09.2010 року платник зазначений зовсім інша особа, яка не є стороною договору( а.с.40).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 виконано умови договору від 10 грудня 2009 року, а саме, сплачено позивачу грошову суму в розмірі 31800 грн. відповідно до п.4.1 Договору.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач не надав суду будь яких доказів на підтвердження своїх вимог в частині несплати відповідачкою ОСОБА_2 грошової суму в розмірі 31800 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3,60,61,212-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.І.Скарлат