Справа № 2-1415/2011
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 серпня 2011 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Харченко О.П. при секретарі: Галицькій Ю.М.
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Артемівського міськрайонного суду у м Артемівську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанкв особі Артемівського відділення до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції про стягнення боргу,
У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені та доповнені позовні вимоги та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Від співвідповідача ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення на позов та заява слухати справу у його відсутності. В запереченні на позов співвідповідач ОСОБА_2 зазначив, що з 11.06.2009 р. автомобіль TOYOTA знаходився у ОСОБА_3, внаслідок чого він не повинен нести фінансові витрати по Договору кредиту за період з 11.09.2009 р.
Від співвідповідача Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції до суду надійшло заперечення на позов та заява слухати справу у відсутності його представника. В запереченні на позов ВДВС МУЮ зазначив, що не визнає позов у повному обсязі, бо діяв у межах Закону України Про виконавче провадження, а невиконання Рішення Артемівського міськрайонного суду (суддя Радченко Л.А.) від 09 липня 2009 по справі № 2-3755-2009 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ Укрсоцбанк заборгованості за Договором кредиту мало місто оскільки ОСОБА_3 ігнорував законні вимоги ДВС та ухилявся від повернення автомобіля TOYOTA позивачу.
Співвідповідач ОСОБА_3 про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, про причину неявки він суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, вважаючи матеріали справи достатніми для розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши доводи позивача, вивчивши заперечення на позов співвідповідачів ОСОБА_2, ВДВС Артемівського МУЮ, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи № 2-1415-2011, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.
Частина 2. ст. 1054 Цивільного Кодексу України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення кодексу, що регламентують відносини за позикою.
Частина 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Стаття 49 ЗУ Про банки і банківську діяльність забороняє надання безвідсоткових кредитів.
Стаття. 14 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачає, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Стаття 30 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачає, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі.
Пункт 3 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Стаття 13 Цивільного кодексу України передбачає, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а
тому не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживають правом в інших формах.
Пункт 8 частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачає, що відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав.
Стаття 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до статті 22 Цивільного кодексу України під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина 3 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга ст.1212 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1213 ЦК України:Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Статті 549-552 параграфа 2 Неустойка Глави 49 Цивільного кодексу України передбачають стягнення неустойки у разі порушення боржником зобовязання, отже можливість стягнення пені за межами договірних правовідносин законом не передбачена.
Стаття 52 Закону України Про виконавче провадження передбачає наступне. Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Отже, Закон України Про виконавче провадження не забороняє державному виконавцю накладати арешт на майно заставлене третім особам.
Відповідно до ст. 8 Коституції України, норми Конституції України мають найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 14 травня 2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", в особі Артемівського відділення, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк, та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту № 45-14/75 та Договір застави № 1 транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, 2005 рік випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип транспортного засобу легковий сєдан. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 30004355 від 17.01.2011 р. запис № 5 право позивача як заставодержателя на автомобіль TOYOTA було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.05.2007 р. в 16:45 під реєстраційним номером 4965279.
Право власності на заставлений автомобіль зареєстроване на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АНС № 046087, виданого РЕВ 8-го МРВ ДАІ м. Артемівська 08 травня 2007 р., за ОСОБА_2.
Акт опису й арешту майна АА № 738358, складений 11.06.2009 р. державним виконавцем ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, підтверджує, що ОСОБА_3 переданий на зберігання автомобіль марки TOYOTA реєстраційний номер АН463ІВТ відповідно до Рішення Артемівського міськрайонного суду від 06.05.2009 р. та виконавчого листа по справі № 2-888 щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_3 у сумі 106036,37 грн.
22.06.2009 р. ОСОБА_3 отримав лист позивача № 45-01/653 від 17.06.2009 р., в якому АКБ Укрсоцбанк повідомляв про свої права заставодержателя та вимагав передачі йому автомобіля TOYOTA.
24.06.2009 р. Постановою начальника ВДВС Артемівського МУЮ скасований ОСОБА_4 опису й арешту майна від 11.06.2009 р., внаслідок чого ОСОБА_3 втратив право на збереження заставного автомобіля.
08.07.2009 р. суддею Артемівського міськрайонного суду Тверським С.М. винесена Ухвала від 08.07.2009 р. по справі № 2-888-2009 про зняття арешту, зокрема з автомобіля TOYOTA, отже скасований запобіжний захід про забезпечення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за рахунок обтяженого автомобіля TOYOTA.
08.07.2009 суддею Артемівського міськрайонного суду Харченко О.П. винесена Ухвала про забезпечення позову АКБ Укрсоцбанк до ВДВС Артемівського МУЮ по справі № 2-4826-2009, відповідно до якої накладений арешт на автомобіль TOYOTA та покладено на ВДВС Артемівського МУЮ обовязок вилучити його у ОСОБА_3 та передати заставодержателю - АКБ Укрсоцбанк, за адресою: вул. Радянська, 37, м. Артемівськ.
09.07.2009 р. ВДВС Артемівського МУЮ на підставі заяви АКБ Укрсоцбанк відкрив виконавче провадження № 13650982 для примусового виконання Ухвали Артемівського міськрайонного суду (суддя Харченко О.П.) про забезпечення позову від 08.07.2009 по справі № 2-4826-2009.
13.07.2009 р. ВДВС Артемівського МУЮ звернувся з поданням до Прокуратури Київського району м. Донецька, в якому просив вирішити питання, щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 388 КК України Незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт або яке описано чи підлягає конфіскації.
30.07.2009 р на підставі заяви АКБ Укрсоцбанк ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції відкрило виконавче провадження № 13981205 для примусового виконання рішення суду від 09.07.2009 р. по справі № 2-3755-2009.
30.07.2009 р ВДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції в межах виконавче провадження № 13981205 винесло Постанову про оголошення розшуку майна боржника, а саме: автомобіля TOYOTA, на підставі якої особовий склад Державтоінспекції області був орієнтований на його розшук.
03.12.2009 р. ВДВС Артемівського МУЮ направило на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, телеграму з вимогою повідомити про місцезнаходження автомобіля TOYOTA.
09.12.2009 р. робітник ЦЕ № 3 Укртелекому міста Донецьк доставив телеграму ВДВС Артемівського МУЮ від 03.12.2009 р. на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, але члени сім`ї ОСОБА_3 відмовились отримати телеграму.
29.01.2010 р. ВДВС Артемівського МУЮ на підставі заяв АКБ Укрсоцбанк відкрив виконавче провадження № 17052374 для примусового виконання Заочного рішення Артемівського міськрайонного суду (суддя Харченко О.П.) від 09.12.2009 р. по справі № 2-4826-2009, яке згодом передане за належністю в частині, що стосується ВДВС Артемівського МУЮ - до Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного УЮ у Донецькій області (ВП № 21888654), а в частині, що стосується ОСОБА_3 - за місцем його мешкання до ВДВС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку (ВП № 17936500).
Позивач неодноразово звертався до органів прокуратури зі скаргами на незаконні дії ОСОБА_3 по утриманню та переховуванню заставленого автомобіля TOYOTA.
Постанови старшого помічника прокурора Київського району м. Донецька від 24.09.2009 р., 22.02.2010 р., 13.01.2011 р. свідчать, що автомобіль TOYOTA перебував у ОСОБА_3 з 11.06.2009 р. - дати складання ОСОБА_4 опису й арешту майна АА № 738358, що співробітник прокуратури, розглядаючи подання ДВС та скарги позивача, неодноразово опитував ОСОБА_3 щодо наявності у нього законних підстав для утримання обтяженого автомобіля TOYOTA.
01.03.2011 р. Підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного УЮ у Донецькій області в межах ВП № 21888654 оформив передачу автомобіля TOYOTA від ОСОБА_3 до представника ПАТ Укрсоцбанк на підставі ОСОБА_4 опису й арешту майна № 530371 від 01.03.2011 р.
Позивач відповідно до квитанції Приватного підприємця ОСОБА_4 від 01.03.2011 р. № 006746 сплатив останньому 300,00 грн. за послуги по евакуації автомобіля TOYOTA
Таким чином судом встановлено, що позивач є потерпіла особа,
Матеріалами справи доведено, що співвідповідачі ОСОБА_2 та ВДВС Артемівського МУЮ не здійснювали противоправних винних дій по порушенню прав позивача як обтяжувача з найвищим пріоритетом щодо автомобіля TOYOTA, внаслідок чого позов в частині солідарного стягнення з них на користь позивача матеріального відшкодування не підлягає задоволенню.
Судові витрати позивача підтверджені квитанціями та підлягають задоволенню у сумі 363,23 грн. судовий збір, у сумі 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Керуючись Конституцією України, ст. ст. 10, 11,88,209, 212, 214-215,224 ЦПК України, ст ст. 11,13, 16, 22, 549-552, 1048, 1054, 1166, 1212,1213 ЦК України, Законами України Про банки і банківську діяльність, Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, Про виконавче провадження, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк в особі Артемівського відділення суму 300,00 грн. на відшкодування витрат позивача, понесених в звязку з оплатою 01.03.2011 р. послуг по евакуації заставленого автомобіля TOYOTA з вул. Поліграфічна у м. Донецьку до стоянки по вул. Сеченова, 31, у м. Донецьку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк в особі Артемівського відділення суму судового збору у розмірі 363,23 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: О.П. Харченко
Головуючий суддя О. П.Харченко