Провадження № 2/702/10/15
Справа № 2/702/282/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

29 травня 2015 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Бурлаки М.В.,

при секретарях - Шмунь Л.І.,

за участі

позивача ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Нова Україна», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє» про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації договору оренді землі, зобов»язання повернути земельну ділянку власнику,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки № №:02:001:0229, площею 2,6539 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, укладеного між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством Нова Україна, зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № :02:001:0229, площею 2,6539 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, укладеного між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством Нова Україна, зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

Зобовязати Селянське (фермерське) господарство Нова Україна повернути ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку № :02:001:0229, площею 2,6539 га, розташовану на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Нова Україна с. Теолин Монастирищенського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Повний текс судового рішення підлягає складанню не пізніше пяти днів з дня закінчення розгляду справи, тобто до 3 червня 2015 року.

Рішення протягом 10 днів з дня його проголошення (вручення) може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Монастирищенський районний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення сторони можуть отримати негайно після його проголошення.

Суддя М.В. Бурлака

Провадження № 2/702/10/15

Справа № 702/282/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Бурлаки М.В.,

при секретарі - Шмунь Л.І.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Нова Україна», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє» про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації договору оренді землі, зобов»язання повернути земельну ділянку власнику ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що відповідно до Держаного акту на право власності на землю серія ЯЕ 375161 виданого 31 липня 2009 року, вона є власником земельної ділянки кадастровий номер № :02:001:0229 площею 2.6539 га розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району, Черкаської області.

Користуючись правами, передбаченими Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», вона уклала договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє» в особі директора ОСОБА_6, що діяв на підставі Статуту.

В березні 2014 року їй стало відомо, що у Реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано договір оренди земельної ділянки № :02:001:0229 площею 2.6539 га, розташованої на території Теолинської сільської радиМонастирищенсысий району Черкаської області, укладеного між нею, ОСОБА_1, та СФГ «Нова Україна».

Позивач вважає, що зазначений договір оренди земельної ділянки є недійсним з моменту його вчинення, в звязку із наступним:

Вона не підписувала договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» та не уповноважувала інших осіб на підписання даного договору.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною, що встановлено частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» від її імені підписаний не нею, і не уповноваженою на це, невідомою особою, вона вважає, що є всі підстави для визнання договору оренди земельної ділянки СФГ «Нова Україна» недійсним в повному обсязі з дати його вчинення, що передбачено статтею 203 та частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її несення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення ни, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до ного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в давній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту договору оренди між ОСОБА_1 та СФГ «Нова Україна» умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки - не зазначені взагалі. Також у вищевказаному договорі відсутня істотна умова щодо обєкту оренди, оскільки не вказаний кадастровий номер земельної ділянки. Більш того, при укладанні спірного договору оренди землі відповідачем було порушено також вимоги ст.15 Закону України «Про оренду землі» та пункту 43 Договору, у відповідності з якими вказано, що невідємною частиною договору оренди є:

План або схема земельної ділянки;

Кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); Незважаючи на це, до договору оренди не долучені вищевказані документи, які є складовими частинами договору, договорів не містить, що є порушенням порядку укладення та реєстрації договорів оренди земельної ділянки встановлених законом.Права позивача, що підлягають відновленню є право володіння земельною ділянкою як невідємними складової права власності внаслідок визнання недійсними договорів з підстав встановлених статтею 15 Закону України «Про оренду землі».Права та охоронювані законом інтереси позивача порушуються також систематичним невиконанням договору з боку відповідача: Відповідачем не виконується обовязок застосування заходів по вищенню родючості грунтів.Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п. 17 Договору оренди, положень Земельного кодексу України орендодавець має право вимагати від орендаря, в тому числі, дотримання вимог екологічної безпеки, використування та збереження родючості ґрунтів, умовою збереження належного стану обєкта оренди є саме дотримання агротехнічних умов, що передбачає періодичне здійснення агротехнічних заходів, спрямованих на збереження родючості землі сільськогосподарського призначення.Не дивлячись на це, на час існування договору, відповідач не здійснює жодних агротехнічних заходів (забезпечення міндобривами та інше), які б дозволяли утримувати передану йому в оренду земельну ділянку в належному йому стані, в звязку з чим обєкт оренди не тільки зазнав суттєвих змін та виснаження, але і подальше знаходження спірної земельної ділянки в користуванні відповідача є неможливим та завдає шкоди правам та інтересам позивача. Відповідачем порушується обовязок зі сплати орендної плати. Відповідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до п. 9 договору, орендна плата вноситься у грошовій формі, натуральної форми оплати договором не встановлено. Між тим, в грошовій формі відповідач орендної плати за час користування земельною ділянкою не вносив. Тобто, оскаржуваним договором взагалі не передбачалась натуральна форма оплати. Тим паче, що навіть при видачі орендної плати сільськогосподарською продукцією між позивачем та відповідачем мав укладатись акт приймання передачі, в якому має зазначатись розмір орендної плати та її еквівалент в натуральній формі. Проте такі акти не укладались. Більше того, не зазначено в договорі фактичний розмір певного виду сільськогосподарської продукції, що дає можливість відповідачу, порушуючи її права, на власний розсуд, щороку встановлювати її фактичну кількість.Відповідно до п.10 договору, обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Проте відповідач не проводив збільшення розміру орендної плати з урахуванням індексації.

Відповідачем занижено нормативно-грошову оцінку земельних ділянок.Нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь в Україні станом 01.07.1995 була проведена відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 3. В основу розрахунку нормативної грошової оцінки земель покладено рентний доход, який створюється при виробництві зернових культур і визначається за даними економічної оцінки земель, проведеної у 1988 році.

За результатами її проведення отримані значення нормативної грошової оцінки 1 гектара угідь (ріллі та перелогів, багаторічних насаджень, природних сіножатей та пасовищ) у цілому по Україні, Автономній Республіці Крим і областях, адміністративних районах та сільськогосподарських підприємствах.

Нормативна грошова оцінка окремих земельних ділянок сільськогосподарських угідь проводиться юридичними особами, які отримали Ліцензії на проведення робіт із землеустрою, відповідно до вищезгаданої Методики та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Держкомзему, Мінагрополітики, Мінбуд архітектури, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11, зареєстрованим Мінюсті 5 квітня 2006 року за № 388/12262.

Нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, проведена станом на 01.07.1995, підлягає індексації станом на 01.01.2012 на коефіцієнт 3,2, який визначається, виходячи з добутку коефіцієнтів індексації за: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік- 1,0, 2011 рік- 1,0, 2012 рік- 1,0, 2013 рік- 1,0.

Кабінетом Міністрів України 31 жовтня 2011 року прийнято постанову № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», згідно з якою з 1 січня 2012 року до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації), також застосовується коефіцієнт змін у рентному доході 1,756.

Результати нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь є базою для справляння земельного податку, фіксованого сільськогосподарського податку, орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, визначення мінімального розміру орендної плати за земельну частку (пай), державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом.

Дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки видаються відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до інформації Відділу Держземагентства у Монастирищенському районі Черкаської області: середній розмір одного земельного паю становить 2.25 га, середня нормативно - грошова оцінка одного земельного паю за 2012 - 2014 роки з коефіцієнтом 1.756 становить 58 412 грн., середній розмір орендної плати в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки становить 1752 грн., середній розмір орендної плати в розмірі по 4.5% від нормативно- грошової оцінки становить - 2628 грн.

Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки зазначеної в договорі є в декілька разі меншою від її дійсної вартості.

Фактично заниження нормативно-грошової оцінки призводить до заниження розміру орендної плати, оскільки остання обчислюється від неї в процентному відношенні, що безумовно порушує права позивача.

Таким чином, відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Оскільки договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» не містить істотних умов передбаченої законом - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та кадастрового номеру земельної ділянки, він є недійсним в повному обсязі з дати його вчинення, що передбачено ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Таким чином, право володіння, користування і розпорядження своєю власністю позивача, підлягає захисту шляхом визнання недійсним договір оренди земельної ділянки.

Просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки № №:02:001:0229, площею 2,6539 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області укладеного між нею та Селянським (фермерським) господарством Нова Україна, зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № :02:001:0229, площею 2,6539 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області укладеного між нею та Селянським (фермерським) господарством Нова Україна, зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

Зобовязати Селянське (фермерське) господарство Нова Україна повернути належну її на праві приватної власності земельну ділянку № :02:001:0229, площею 2,6539 га, розташовану на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області..

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та пояснила, що вона спірний договір оренди земельної ділянки не підписувала та не уповноважувала будь-яких інших осіб на підписання спірного договору оренди земельної ділянки, в тому числі і свою дочку ОСОБА_7, орендну плату від відповідача не отримувала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просить його задоволити та пояснив, що оскільки спірний договір оренди земельної ділянки позивачка не підписувала, не уповноважував будь-яких інших осіб на його підписання, що підтверджується висновком експерта, а тому позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача - селянського (фермерського) господарства Нова Україна ОСОБА_3 позов не визнав повністю, просить в його задоволенні відмовити повністю, підтримав подані заперечення, та вважає, що зазначені в заяві підстави позову не визнає та вважає їх необгрунтованими через наступне:Позивачка уклала договір оренди землі з СФГ «Нова Україна», в установленому законом порядку було здійснено державну реєстрацію спірного Договору. Позивачка отримувала від СФГ «Нова Україна» орендну плату за користування земельною ділянкою. Посилання позивачки на те, що орендар не здійснює агротехнічних заходів (забезпечення міндобривами та інше) об»єкту оренди є надуманим та абсурдним. Збереження родючості грунтів відповідає саме інтересам орендаря для забезпечення отримання прибутку від товарного сільськогосподарського виробництва. Посилання щодо порушення обов»язку зі сплати орендної плати вважає необгрунтованими. Також СФГ «Нова Україна» з об»єктивних причин не може занизити нормативно-грошову оцінку, так як таку оцінку проводять юридичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Як зазначено в позовній заяві, дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки видаються відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Яким чином відповідач занизив таку оцінку позивачем не вказано.Вважає, що при укладенні оскаржуваного Договору сторонами було дотримано всіх вимог передбачених ст.ст.202, 203, 207, 208, 210 Цивільного кодексу України, а також вимоги передбачені Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Нова Україна» про визнання правочину (договору оренди землі), недійсним.- в повному обсязі. Крім того, вважає, що позивачці ОСОБА_1 було достеменно відмово про підписання оскаржуваного правочину її дочкою. Дані обставини підтверджуються фактом отримання орендної плати за 2013 рік, відсутністю будь-яких звернень протягом 2013 року до березня 2014 року з приводу незаконності володіння СФГ «Нова Україна» земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_1 Відповідно до положень ст. 241 ЦК України, правочин вчинений представником з перевищенням повноважень створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише в разі наступного схвалення правочину цією особою. Вважає, що отримання орендної плати в 2013 році підтвердження схвалення правочину ОСОБА_1

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю Жильнельфа Вельє ОСОБА_4 вважає, що позов підлягає до задоволення повністю оскільки позивач спірного договору не підписував, а тому в силу ст. ст. 203-205 ЦК України відсутнє волевиявлення позивача, що не породжує ніяких наслідків. Вважає, що з цього питання є стала судова практика судів усіх ланок України, у тому числі, і Монастирищенського районного суду, які за таких обставин повністю задовольняли позови та приймали рішення про визнання таких договорів недійсними. Крім того, вважає, що посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про укладення договору оренди її дочкою спростовується показами самої ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_7, яка показала суду, що спірний договір оренди вона не підписувала і мати її не уповноважувала підписувати від її імені такий договір. В матеріалах справи відсутня письмова довіреність на імя ОСОБА_7, якою б ОСОБА_1 уповноважувала б її укладати від її імені договір оренди землі, а письмова форма доручення в даному випадку є обовязковою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним Кодексом України, Законом України Про оренду землі.

Судом за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 2,6539 га, яка надана на підставі рішення Теолинської сільської ради народних депутатів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія серія ЯЕ 375161 виданого 31 липня 2009 року.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Нова Україна " укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,6539 га під кадастровим номером :02:001:0229, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку та розташована на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

В акті приймання та передачі земельних ділянок від 13 січня 2013 року характеристика земельної ділянки не зазначена взагалі.

Даний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області ( рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 608107 від 20 вересня 2013 року).

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Оскільки судом встановлено, що в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, то він є укладеними, а отже - оспорюваними та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-99 цс13 від 18.09.2013 року, яка є обов'язковою для судів в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної (почеркознавчої та ТЕД) експертизи № 1292/14-23 від 24.11.2014 року два підписи від імені ОСОБА_1 в двох примірниках договору оренди землі між ОСОБА_1 та СФГ «Нова Україна» від 13.01.2013 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_1 в двох примірниках договору оренд земельної ділянки між ОСОБА_1 та СФГ «Нова Україна» ві 13 січня 2013 року виконані не самою ОСОБА_1, а іншою особою (т. 1, а.с. 189-193).

Ознак виконання підписів від імені ОСОБА_1 в двох примірниках договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СФГ «Нова Україна» від 13 січня 2013 року у незвичних умовах під впливом збиваючих факторів (природних, штучних) не виявлено.

Встановити, чи виконані підписів від імені ОСОБА_1 в двох примірниках договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СФГ «Нова Україна» від 13 січня 2013 року з наслідуванням дійсних підписів ОСОБА_1 не видалось можливим з причин, вказаних у п.З дослідницької частини.

Суд приймає висновок експертів Черкаського відділення КНДІСЕ за результатами проведення комплексної (почеркознавчої та ТЕД) експертизи як належний доказ у справі, не ставить його під сумнів, оскільки він отриманий передбаченим законом способом, не суперечить іншим матеріалам справи, виконаний у відповідності до вимог діючого законодавства, повноважними на це особами.

Сторонами не надано суду достатніх та допустимих доказів, які б давали суду підстави сумніватися в належності та достовірності вказаного вище висновку експертів. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.

Частиною 1 ст. 14 ЗУ Про оренду землі встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально та відповідно до вимог ст. 18 цього Закону набуває чинності після його державної реєстрації..

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З частини 3 ст. 215 ЦК України вбачається, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже наявність вільного волевиявлення учасників правочину та відсутність волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину підставою для визнання такого недійсним.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-127 цс13 від 18.12.2013 року, яка є обов'язковою для судів в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Недійсність договору оренди землі підтверджується вищезазначеним висновком почеркознавчої експертизи у відповідності до якого, позивач вказаний договір оренди землі не підписував.

Відповідно до ст. 236 ч. 1 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, в суді достовірно встановлена відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору оренди земельної ділянки, підпис в цьому договорі не її, тому суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин недійсний, наявність оспорюваного договору оренди порушує законні права позивача на оренду спірної земельної ділянки, а тому його порушене право підлягає судовому захисту шляхом задоволення даного позову.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст. 202, ч.3 ст. 203 ЦК України, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є спрямованість волі сторін на укладення договору.

Суд вважає, що всі інші підстави для задоволення позову, на які посилається позивач в позовній заяві, зокрема відсутність всіх істотних умов в договорі оренди земельної ділянки, порушення порядку сплати орендної плати, відсутність обовязкових додатків до спірного договору та відповідно заперечення проти даних підстав відповідача з поданням відповідних доказів, в даному випадку доказуванню та спростуванню не підлягають, оскільки є похідними, наслідковими від підстави відсутності вільного волевиявлення позивача на укладення спірного договору в силу ст. 216 ЦК України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, та у разі недійсності правочинну кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 показала суду, що спірний договір оренди землі, який є предметом розгляду суду, підписувала дочка позивачки - ОСОБА_7, яка заявила, що вона уповноважена своєю матірю на вчинення таких дій.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 дала суду показання про те, що вона не була уповноважена матірю на підписання договору оренди землі, хоча отримувала оренду плату за землю та її присадибній ділянці виконувались сільськогосподарські роботи відповідачем.

Будь-яких клопотань щодо перевірки показань свідка ОСОБА_7 сторони не заявили.

Відповідно до положень ст. ст. 237-245 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю, яка є письмовим документом..

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 мала письмову довіреність від імені ОСОБА_1 на вчинення правочинів.

Положення статті 241 ЦК України, на які посилається представник відповідача не можуть бути застосовані судом, оскільки вказана норма права свідчить про перевищення повноважень, в той час, як відповідачем у справі не доведено, що ОСОБА_7 взагалі мала право на вчинення правочину, тому вона не могла перевищити повноваження, оскільки їх у неї не було взагалі.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного ст. ст. 203, 205, 208, 215, 236, 373, 627 ЦК України, Закону України Про оренду землі № 161-XIV від 06.10.1998 року ( зі змінами та доповненнями) ст. ст. 124, 210 ЗК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", Постанови Верховного Суду України № 6-99 від 18.09.2013 року та керуючись ст. ст. 3,10, 11,15, 60, 61, 209, 212-214, 360-7 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки № №:02:001:0229, площею 2,6539 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області укладеного між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством Нова Україна, зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № :02:001:0229, площею 2,6539 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області укладеного між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством Нова Україна, зареєстрованого в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області.

Зобовязати Селянське (фермерське) господарство Нова Україна повернути ОСОБА_1 належну її на праві приватної власності земельну ділянку № :02:001:0229, площею 2,6539 га, розташовану на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Нова Україна с. Теолин Монастирищенського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя : М.В. Бурлака