_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-827/11
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарі Небесній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

та ІНФОРМАЦІЯ_1

про заселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати за ним право на вселення в приміщення, яке раніше займав за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 101 ЖК Української РСР; заселити позивача та членів його сім`ї в жиле приміщення в будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; виселити усіх осіб, що продовжують в зазначеній квартири, визнавши ордер на заселення недійсним.

Позивач посилається на те, що він проходив військову службу в Одеській авіаційній ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та в лютому 2009 року був звільнений у запас у зв`язку з виходом на пенсію. Підчас проходження військової служби між позивачем та командиром ОАЕ 3 квітня 2007 року був укладений договір найму житла, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Після реконструкції зазначеної будівлі, відповідач не заселив позивача, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Представники відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Одеській авіаційній ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та в лютому 2009 року був звільнений у запас у зв`язку з виходом на пенсію.

Відповідно до довідки від 10 квітня 2007 року № 675 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в загальній черзі з 20 жовтня 2006 року у складі сім`ї, разом з дружиною в військовій частині НОМЕР_2 (м. Львів).

Під час проходження військової служби в Одеській області позивач на обліку для отримання житла не перебував, з рапортом до командування про взяття його на квартирний облік зі складом сім`ї не звертався.

Відповідно до ст. 42 ЖК Української РСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення

житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ст. 37 ЖК Української РСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Згідно зі ст. 43 зазначенокого кодексу громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Військовослужбовці строкової військової служби розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на строкову військову службу. Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 на час проходження військової служби було відмовлено в праві на забезпечення службовою житловою площею, тому позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 20 липня 2007 року та просить забезпечити його та його родину службовим житлом.

Зазначена обставина вказує на недійсність договору найму житла від 3 квітня 2007 року.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що в задоволенні зазначеного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209 ч.3, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 553, 554 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 про заселення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя