У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2011 Справа №2-3800/11

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства АІСЕ Україна про визнання недійсним умов договору, стягнення з відповідача коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Закритого акціонерного товариства АІСЕ Українапро визнання недійсним умов договору №215600 від 30.12.2008 року про надання послуг з організації придбання легкового автомобіля, стягнення з відповідача коштів внесених за договором в сумі 72 284, 82 гривень та 5000 гривень моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, в порядку ст.22. Закону України Про захист прав споживачів, визначивши підсудність за власним вибором.

Проте з приводу визначення підсудності зауважую наступне.

Згідно ч.2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Із змісту позовної заяви вбачається, що місцезнаходженням відповідача є м. Київ вул.. Воровського, 24 корпус 1.

Стаття 10 Закону України Про захист прав споживачів передбачає можливість захисту особи, як споживача, в разі порушення умов договору на виконання робіт (надання послуг).

У наведеному законі чітко прописані права споживача в разі виявлення недоліків в виконаній роботі (наданій послузі), підстави вимоги споживача розірвати договір виконання робіт (надання послуг), право споживача вимоги сплати пені виконавцем роботи (надання послуги) в разі прострочення договору, права споживача на отримання інформації щодо виконання договору про надання послуги та на отримання виконавчого документа та право споживача на відмову від отримання послуги споживачем в разі вини виконавця в простроченні виконання договору.

Отже, з урахуванням викладеного можна зробити висновок, що застосування Закону України Про захист прав споживачівможливе до спорів, які виникають з правовідносин щодо виконання договору надання послуг споживачу.

Відтак очевидно, що предметом позову ОСОБА_1 є вимога про захист права позивача, не як споживача послуги за договором про надання послуг, а правовідносини з приводу дійсності чи недійсності договору, як домовленості, що передує наданню послуг споживачу, що не охоплюється змістом ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів.

Таким чином враховуючи вищезазначене, приходжу до переконання, що альтернативна підсудність згідно п. 5 ст. 110 ЦПК України, якою регламентовано визначення підсудності за вибором позивача в разі позову про захист прав споживачів, не може бути застосована до вимог ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства АІСЕ Україна про визнання недійсним умов договору, стягнення з відповідача коштів.

Згідно п. 4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається коли справа не підсудна цьому суду.

За таких обставин, позовну заяву та всі додані до неї документи слід повернути позивачу для подачі до належного суду за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства АІСЕ Україна про визнання недійсним умов договору, стягнення з відповідача коштів - повернути позивачу для подачі до належного суду за місцезнаходженням відповідача.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя Братасюк В.М.