Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-97/11
Р І Ш Е Н Н Я

1 М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2011 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гуменної Н.М.

при секретарі Трембач М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб опікунської ради Сколівської міської ради, ОСОБА_4 про виділення в натурі 1/3 частини житлового приміщення у будинку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача ОСОБА_2 виділити їй в натурі 1/3 частину житлового приміщення у будинку №3 по вул. Сербіна в м. Сколе. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.01.1978 року її мати одружилась із ОСОБА_2 Спочатку батьки винаймали квартири, а в 1987 році по місцю роботи мати отримала квартиру АДРЕСА_1. З того часу її батьки почали проживати в квартирі. 22.11.1993 року дану квартиру було приватизовано. Власниками квартири були записані вона, мати та батько. В 1992 році батьки розпочали будівництво житлового будинку по вул. Сербіна в м. Сколе, так як грошей на будівництво не вистачало батько вирішив продати квартиру. Для продажу на той час квартири необхідна була згода опікунської ради, оскільки вона була неповнолітня. Така згода була одержана, після написання матірю заяви. Враховуючи запевнення батька, що він забезпечить її житлом, опікунська рада дала згоду на відчуження її частини житлової площі. 06.01.1995 року її батько здійснив продаж квартири. Після продажу квартири вона разом з батьками переїхала проживати в літню кухню за адресою м. Сколе по вул. Сербіна, 3. Після завершення будівництва будинок було оформлено на діда ОСОБА_3 28.02.1996 року в житловий будинок був прописаний дід ОСОБА_3, а 05.06.1997 року вона та мати. В березні 2004 року померла мати батька відповідача по справі ОСОБА_5 У 2004 році батьком був поданий позов до суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу батько звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за законом. Сколівським районним судом прийнято рішення про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок в м. Сколе по вул. Сербіна, 3 та визнано право власності на половину даного будинку за її батьком, як на спадкоємця за законом. З часу продажу квартири і по сьогодні вона проживає в будинку. Батько постійно погіршує її умови проживання в будинку. Він намовив свого батька ОСОБА_3 щоб той звернувся до суду з позов про її виселення.

Представник позивачки в судовому засіданні дав пояснення аналогічні наведеним, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином. Ним подано заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення, згідно якого заявлений позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Його дочка вважає, що має право на зазначену нею частку будинку, оскільки мала частку у праві власності на квартиру по вул. Кн. Святослава 17А/14. На час відчуження квартири вона була неповнолітньою, тому дозвіл на відчуження її частки надала своїм рішенням опікунська рада Сколівської міської ради. Позивачка не вправі заявляти до нього позов так як він не є власником будинку. Власником будинку є його батько ОСОБА_3 Батько збудував будинок на земельній ділянці, яка була йому надана для будівництва житлового будинку рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради №44 від 13.03.1992 року. 10.12.1997 року батько отримав свідоцтво про право власності на спірний будинок і 09.01.1998 року зареєстрував право власності в Стрийському МБТІ. Мати позивачки ОСОБА_4 зверталась до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки з позовом про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 13.03.1992 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на імя батька та визнання права власності на 2/3 частини спірного будинку і земельної ділянки. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.12.2008 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2009 року рішення суду першої інстанції змінено та відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою Верховного Суду України від 05.03.2010 року рішення судів першої і апеляційної інстанції залишено без змін. Судом встановлено, що будинок збудований батьком. Безпідставним є посилання позивачки на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23.12. 2004 року, яким визнано його право власності на Ѕ частину будинку по вул. Сербіна, 3 в м. Сколе, набуте після смерті матері. Дане рішення скасовано Ухвалою апеляційного суду від 06.06.2005 року і направлено справу на новий розгляд. В подальшому позов залишено без розгляду. Позивачка не є співвласником даного будинку, а тому відсутні підстави для задоволення позову. В позовній заяві позивачка покликається на договір купівлі-продажу квартири від 06.01.1995 року по вул. Кн. Святослава17А/14 в м. Сколе, який підписаний його колишньою дружиною та ніби ним. ОСОБА_1 зазначила, що на засіданні опікунської ради він ніби запевнив, що забезпечить житлом її як неповнолітню доньку. За наслідками розгляду було видано дозвіл опікунської ради на продаж квартири по вул. Кн. Святослава, 17А/14 в м. Сколе. Про продаж квартири йому не було відомо, жодного договору купівлі продажу він не підписував і на засіданні опікунської ради присутнім не був.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 просить позов задоволити.

Представник опікунської ради Сколівського району в судовому засіданні просить позов задоволити. Вважає, що батьком ОСОБА_2 було порушено права ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на квартиру в м. Сколе по вул. Кн. Святослава17а/14, власниками якої вказані ОСОБА_4, ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_1

06.01.1995 року укладено договір купівлі-продажу квартири, що за адресою м. Сколе по вул. Кн. Святослава17а/14, попередньо опікунською радою Сколівської міської ради за заявою ОСОБА_4 прийнято рішення про надання згоди ОСОБА_4 на відчуження долі житлової площі в м. Сколе по вул. КН. Святослава,17а/14, що належить її неповнолітній дитині ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 10.12.1997 року власником будинку в м. Сколе по вул. Сербіна, 3 є ОСОБА_3

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 та в своїх інтересах зверталась до Стрийського міськрайонного суду з позовом до виконавчого комітету Сколівської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб органу опіки та піклування виконавчого комітету Сколівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності на будинок та земельну ділянку та їх виділ. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 15.12.2008 року у вищезгаданому позові ОСОБА_4 було відмовлено за спливом строку давності. У решті позову відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16.04.2009 року, рішення Стрийського міськрайонного суду від 15.12.2008 року змінено. У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету, відмовлено за безпідставністю позовних вимог. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 05.03.2010 року рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

Твердження ОСОБА_1, що ОСОБА_2 є власноком Ѕ частини житлового будинку в м. Сколе по вул. Сербіна, 3 є невірним, з наступних підстав.

В матеріалах справи наявне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23.12.2004 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання права власності на спадщину за законом. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнанно частково недійсним свідоцтво про право власності на жилий будинок в м. Сколе по вул. Сербіна, 3 та визнано право власності на половину даного будинку за ОСОБА_2 як на спадкове майно за законом.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.06.2005 року рішення Сколівського районного суду від 23.12.2004 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. В подальшому даний позов був залишений без розгляду.

Вищевикладене дає підстави суду зробити висновок, що власником будинку в цілому по вул. Сербіна,3 в м. Сколе є ОСОБА_3

В поданому позові позивачка покликається на те, що кошти від продажу вищезгаданої квартири було затрачено на будівництво житлового будинку в м. Сколе по вул. Сербіна,3, однак доказів на підтвердження цього нею суду не подано.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд, вважає твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 є власником Ѕ частини житлового будинку, а відтак вона має право на 1/3 частину вказаного будинку невірним, оскільки як встановлено в судовому засіданні власником спірного будинку є ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що при виділенні частки ОСОБА_1 в спірному будинку буде порушено право ОСОБА_3 як власника будинку на користування ним і враховуючи, що право власності є непорушним, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-12,60,61,213,215,218 ЦПК України, ст.321 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб опікунської ради Сколівської міської ради, ОСОБА_4 про виділення в натурі 1/3 частини житлового приміщення у будинку №3, що за адресою Львівська область м. Сколе, вул. Сербіна, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Гуменна

Оригінал рішення