Справа№ 2-з-119/11
У Х В А Л А

06 травня 2011 року

06 травня 2011 року суддя Луцького міськрайонного суду Плахтій І.Б. вивчивши заяву ВАТ "Державний ощадний банк України" філії Рівненського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ВАТ "Державний ощадний банк України" філії Рівненського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" до ПСГП "Княгинин", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, --

В С Т А Н О В И Л А :

27.04.2011 року ВАТ "Державний ощадний банк України" філії Рівненського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" до ПСГП "Княгинин", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

06.05.2011 року ВАТ "Державний ощадний банк України" філії Рівненського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" подав заяву в якій просить накласти арешт на все майно та грошові кошти, яке належить ОСОБА_1 та заборонити виїзд за межі України ОСОБА_1 до виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Необхідність забезпечення позову заявник мотивує тим, що невжиття таких заходів надасть відповідачу можливість своїми діями ускладнити у майбутньому виконання рішення суду. Однак такі припущення заявника не обґрунтовані.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів про наявність у відповідача будь-якого майна, його вартість, місце знаходження, рахунки та назви банківських установ. Це позбавляє суд можливості зробити висновок про співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами, як того вимагає ч. 3 ст. 152 ЦПК України, і тим більше визначитися із видом забезпечення позову.

Спосіб забезпечення позову в частині тимчасового обмеження у праві виїзду та заборони виїзду за межі України порушує Конституційні права відповідача у справі, а саме права людини і громадянина, установлені Статтею 33 Конституції України, відповідно до якої, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити в задоволенні заяви ВАТ "Державний ощадний банк України" філії Рівненського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ВАТ "Державний ощадний банк України" філії Рівненського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" до ПСГП "Княгинин", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій