Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2011 Справа №2-4216/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого Сливка Л. М.

за участі секретаря Заплітного Б. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 40000 гривень, покликаючись на те, що, маючи на меті укладення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Колійовій у м. Козовій Тернопільської області, 25 жовтня 2007 року передала відповідачу 4000 гривень, а 30 жовтня 2007 року ще 36000 гривень, що підтверджується письмовими розписками ОСОБА_2 Натомість він зобов'язався продати їй та виготовити в десятиденний строк необхідні документи для передачі будинку у її, позивачки, власність. Таким чином вони фактично уклали попередній договір купівлі-прожажу будинку, однак з вини відповідача власне договір купівлі-продажу укладеним не був, оскільки ОСОБА_2 без її відому продав будинок іншим особам. Сплачені в рахунок оплати вартості будинку кошти їй не повернув. З цих підстав, вважає, що, крім суми сплачених коштів, до стягнення в її користь із ОСОБА_2 підлягає така ж сума (40000 гривень) штрафних санкцій за порушення попереднього договору. Також діями відповідача їй заподіяно й значної моральної шкоди, що полягає в душевних і моральних стражданнях, порушенні звичного ритму життя, сімейних негараздах, погіршенні стану її здоров'я. Розмір заподіяних їй моральних страждань оцінює у 52000 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з викладених у позовній заяві мотивів і просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин та пояснень позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні, між нею та відповідачем ОСОБА_2 у жовтні 2007 року досягнуто усної домовленості щодо продажу будинку по вул. Колійовій у м. Козовій Тернопільської області, з метою купівлі якого ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 40000 гривень (двома платежами 4000 гривень 25 жовтня 2007 року та 36000 гривень 30 жовтня 2007 року).

Факт сплати позивачкою коштів у зазначених розмірах в рахунок вартості вказаного помешкання підтверджується письмовими розписками ОСОБА_2 від 25 жовтня 2007 року та 30 жовтня 2007 року про їх отримання.

Крім цього, 30 жовтня 2007 року ОСОБА_2 написав ще одну письмову розписку, зі змісту якої встановлено, що він зобов'язався продати ОСОБА_1 будинок у м. Козовій Тернопільської області, для чого у 10-денний строк виготовити необхідні для передачі будинку у власність позивачки документи.

Як установлено в судовому засіданні, договір купівлі-продажу вказаного будинку між сторонами не відбувся, оскільки ОСОБА_2, без відому ОСОБА_1, відчужив його іншим особам. При цьому кошти в розмірі 40000 гривень, сплачені позивачкою в рахунок оплати вартості будинку, відповідач їй не повернув.

Зазначені обставини повністю підтверджені постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05 січня 2008 року, якою, зокрема, встановлено, що ОСОБА_2 дійсно у 2007 році отримав від ОСОБА_1 40000 гривень на підставі їх домовленості про укладення договору купівлі-продажу будинку по вул. Колійовій у м. Козовій Тернопільської області, однак будинок був відчужений іншим особам. Отримані від ОСОБА_1 кошти ОСОБА_2 витратив на власні потреби та в ході вирішення заяви ОСОБА_1 про притягнення його до кримінальної відповідальності зобов'язався їх повернути в строк до 20 січня 2008 року.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно зі ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Всупереч вказаним вимогам закону сторони досягли усної домовленості про укладення договору купівлі-продажу будинку по вул. Колійовій у м. Козовій Тернопільської області, в подальшому намір укладення такого договору ОСОБА_2 обумовив у письмовій розписці від 30 жовтня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

На підставі вказаних вимог закону судом встановлено, що домовленість сторін про укладення договору купівлі-продажу будинку по вул. Колійовій у м. Козовій Тернопільської області, як і письмові розписки ОСОБА_2 жодних юридичних наслідків, крім обов'язку ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 40000 гривень, одержаних у рахунок оплати вартості будинку коштів, із урахуванням вимог ст. 216 ЦК України, для сторін не створює.

Зважаючи на викладені обставини, безпідставними є вимоги позивачки про стягнення в її користь із ОСОБА_2 40000 гривень штрафних санкцій за порушення попереднього договору.

Однак заслуговують на увагу доводи позивачки про заподіяння їй моральної шкоди, позаяк у судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно зазнала моральних страждань і переживань, оскільки протягом тривалого часу позбавлена можливості користування належними їй грошовими коштами в розмірі 40000 гривень, у зв'язку з чим змінився звичний ритм її життя, погіршився стан здоров"я, що негативно впливало й на здоров"я її сина-інваліда, який потребує постійного догляду та турботи, чого вона не могла йому належним чином забезпечити, зокрема через її постійно пригнічений упродовж тривалого часу психічний стан та погіршення матеріального становища через відсутність значної для неї суми коштів, які вона вклала у придбання житла у ОСОБА_2, внаслідок чого вони вибули з її користування на вагомий проміжок часу.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 3 ст. 23, ст. 1167 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат, враховує стан здоровя позивачки, те, що тяжких вимушених змін у її життєвих стосунках не відбулося, приходить до переконання визначити розмір відшкодування заподіяного ОСОБА_1 морального збитку в 5000 гривень, оскільки такий його розмір, на думку суду, є виваженою та справедливою сумою для відновлення життєвих стосунків позивачки.

Аналізуючи в сукупності встановлені судом обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що внаслідок неповернення ОСОБА_1 коштів, сплачених нею в рахунок оплати вартості будинку, договір купівлі-продажу якого не відбувся, відповідачем порушено права позивачки, які підлягають до захисту шляхом часткового задоволення її позову, зокрема стягнення з ОСОБА_2 в її користь 40000 гривень сплачених нею на придбання житла коштів та 5000 гривень моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 224, 226, 213, 215, 223, 228, 233, 294, ч. 4 ст. 295 ЦПК України, ст. ст. 215, 216, 220, 635 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 40000 гривень сплаченого авансового платежу, 5000 гривень моральної шкоди та 528 гривень 50 копійок понесених судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_3