Рівненський міський суд Рівненської області
справа № 2-6891/11р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позову посилаються на те, що будинковолодіння № 17-а, по вул. Винниченка, м. Рівне перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1. ОСОБА_1 належить 30/100 частин на підставі договору дарування від 13.02.1989р., та 23,3/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1997 року, ОСОБА_4 належить 23,4/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1997 року та 23,3/100 прийняті по спадку після ОСОБА_6, померлого 30.10.2007 року. Таким чином, будинковолодіння повністю належить на праві власності нам - позивачам. В 1984 році ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу вони мешкали в м. Петрозаводську, Карельської АССР. Від шлюбу народилося двоє дітей : ОСОБА_7 та ОСОБА_8. В 1987 році вони переїхали в м. Рівне, оселилися і зареєструвалися в будинку 17-а, вул. Винниченко. м. Рівне. В липні 1993 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_5, яка була зареєстрована по місцю проживання у вказаному будинку. В 2000 році ОСОБА_2, посилаючись на недостатнє матеріальне забезпечення сімї чоловіком, з трьома дітьми поїхала на роботу в Росію. 19.07.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. З 2000 року відповідачі у будинку № 17-а, вул. Винниченка, м. Рівне не проживають, особистих їхніх речей та майна в будинку не має, але з реєстрації вони не знялись. Жодних витрат по утриманню квартири не несуть, не сплачують за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідачів, не користується житлом, однак залишаються в ньому прописаними (зареєстрованим), відповідно до ст.64 ЖК України пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. На даний момент точне місце проживання відповідачів невідоме. Позивачі утримують житло в належному стані, оплачують житлово-комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб, за даною адресою, в тому числі і за не проживаючими відповідачами.

Відсутність відповідачів у спірній квартирі протягом тривалого часу стверджується актом від 19.10.2011р., складеними ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та останніми підписаний.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів, позовні вимоги підтримали, просять суд Усунути перешкоди в користуванні будинком №17-а, вул. Винниченка, м. Рівне шляхом зняття з реєстрації у вказаному будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про виклик до суду, було зроблено оголошення в засоби масової інформації, прессі.

За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та наданих доказів та постановити заочне рішення. Суд ухвалює рішення при заочному розглядів справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що будинковолодіння № 17-а, по вул. Винниченка, м. Рівне перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1. ОСОБА_1 належить 30/100 частин на підставі договору дарування від 13.02.1989р., та 23,3/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1997 року, ОСОБА_4 належить 23,4/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1997 року та 23,3/100 прийняті по спадку після ОСОБА_6, померлого 30.10.2007 року. Таким чином, будинковолодіння повністю належить на праві власності нам - позивачам. В 1984 році ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу вони мешкали в м. Петрозаводську, Карельської АССР. Від шлюбу народилося двоє дітей : ОСОБА_7 та ОСОБА_8. В 1987 році вони переїхали в м. Рівне, оселилися і зареєструвалися в будинку 17-а, вул. Винниченко. м. Рівне. В липні 1993 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_5, яка була зареєстрована по місцю проживання у вказаному будинку. В 2000 році ОСОБА_2, посилаючись на недостатнє матеріальне забезпечення сімї чоловіком, з трьома дітьми поїхала на роботу в Росію. 19.07.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. З 2000 року відповідачі у будинку № 17-а, вул. Винниченка, м. Рівне не проживають, особистих їхніх речей та майна в будинку не має, але з реєстрації вони не знялись. Жодних витрат по утриманню квартири не несуть, не сплачують за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідачів, не користується житлом, однак залишаються в ньому прописаними (зареєстрованим), відповідно до ст.64 ЖК України пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. На даний момент точне місце проживання відповідачів невідоме. Позивачі утримують житло в належному стані, оплачують житлово-комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб, за даною адресою, в тому числі і за не проживаючими відповідачами.

Відсутність відповідачів у спірній квартирі протягом тривалого часу стверджується актом від 19.10.2011р., складеними ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та останніми підписаний.

Відповідно до ч.1 ст.316 та ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні позивачі підтвердили належними та допустимими доказами право власності на будинковолодіння № 17-а, по вул. Винниченка, м. Рівне

Відповідно до ст..150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є зареєстрованим за вказаною адресою, здійснюють перешкоди у користуванні позивачам своїм майном, власністю, не сплачують комунальні послуги, за вказаною адресою не проживають понад 10 років.

Всі витрати по утриманню житла та оплаті комунальних послуг несуть позивачі, які в теперішній час перебувають на пенсії. Розмір пенсії мінімальний, Оформити субсидію на оплату комунальних послуг через реєстрацію відповідачів в будинку неможливо. На сплату комунальних послуг витрачається майже вся пенсія позивачів через, що вони позбавлені засобів для існування. Де перебувають в теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_5 невідомо.

Таким чином, через реєстрацію відповідачів в їхньому житлі, позивачі поставлені в тяжкі матеріальні умови.

При таких обставинах, власникам будинку створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю.

Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст.391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,84,88,212,214,215,224,225,226,233 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні будинком №17-а, вул. Винниченка, м. Рівне шляхом зняття з реєстрації у вказаному будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів із дня отримання його копії.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.