АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-1001, 2011 р Головуючий у 1-й інстанції
Категорія 27 Доповідач Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Лісової Г.Є.

Суддів : Семиженка Г.В.

ОСОБА_2

при секретарі Ващенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 до АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним

в с т а н о в и л а:

21. 09.2011 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до АКІБ «УкрСиббанк»про визнання кредитного договору недійсним,посилаючись на те, що 5. 04.2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк»був укладений договір споживчого кредиту №0, за яким їй був наданий кредит на суму 11300 доларів США, що еквівалентно 57065 грн., який вона зобов»язувалася повернути до 5.04.2010 року та сплатити за користування грошовими коштами 13% річних.

ЇЇ поручителем виступив ОСОБА_4 На забезпечення виконання кредитного зобов»язання банком було укладено також з ОСОБА_4 договір застави майна на суму 124690 грн. та договір іпотеки, предметом якого є нежиле приміщення літ. «А»загальною площею 273 кв.м. розташоване по вул.Перекопська,164а в м. Херсоні.

Договір споживчого кредиту вважає незаконним з тих підстав, що в порушення вимог закону кредит надано не в національній валюті гривні, а в доларах США, що є дискримінаційною мірою, значно погіршує її становище. Перед його укладенням не було надано інформації про умови кредитування, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту. Умови кредитного договору несправедливі, тому що з підвищенням курсу долара США його негативні наслідки покладаються лише на позичальника.

Просила визнати недійсним договір споживчого кредиту №0 від 5.04.2007 року укладений між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк»в особі відділення №151 АКІБ «УкрСиббанк»у м. Херсоні з моменту його укладення.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, вважає, що її слід відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору укладеного 5.04.2007 року АКІБ «УкрСиббанк»надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 11300 доларів США строком до 5 квітня 2010 року зі сплатою 13% за користування грошовими коштами, які ОСОБА_5 зобов»язувалася повернути банку та сплатити проценти, комісію в порядку і на умовах визначених договором, а також нести відповідальність за прострочку повернення кредиту відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання кредитного договору недійсним суд правильно виходив з того, що зміст кредитного договору не суперечить вимогам закону, сторони досягли згоди щодо усіх істотних його умов, позичальник мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, підписав договір, що свідчить про волевиявлення позивача щодо укладення кредитного договору, який відповідав його інтересам. Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Доводи, на які посилається позивачка не можуть бути підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до положень ст.ст. 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»банківські установи мають право здійснювати кредитні операції, у тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, на підставі банківської ліцензії. Кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент передбачено ст. 2 цього Закону.

Декретом Кабінету Міністрів України «Про ситему валютного регулювання і валютного контролю»надання кредитів в іноземній валюті віднесено до валютних операцій (ст.1 Декрету).

Згідно з кредитним договором предметом його є грошові кошти (кредит) в іноземній валюті, які банк надав позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язувався повернути кредит та сплатити проценти.

На час укладення кредитного договору ОСОБА_5 була згідна з його умовами, а отже діяла за своєю волею і відповідно до своїх інтересів, а тому беручи на себе зобов»язання щодо повернення грошових коштів в іноземній валюті повинна була передбачати можливість їх повернення і в разі зміни курсу іноземної валюти у відношенні до грошової одиниці України гривні, а також могла реалізувати своє право щодо одержання кредиту в гривні.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у банку індивідуальної ліцензії для надання кредитів в іноземній валюті, передбаченої декретом Кабінету Міністрів України «Про ситему валютного регулювання і валютного контролю»№15-93 від 19.02.1993 року не заслуговує на увагу, оскільки п.в ч.4 ст.5 вказаного декрету передбачена видача Національним банком України індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Чинним законодавством таких меж не встановлено, у Національного банку України, який, у відповідності до ст.7 Закону України «Про національний банк України»встановлює для банків правила проведення банківських операцій, здійснює банківське регулювання та нагляд, відсутні застереження щодо умов та порядку виконання спірної банківської операції.

Оскільки підстав для визнання правочину недійсним не встановлено, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, ухваливши рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: