Карлівський районний суд Полтавської області
справа № 2-151/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді: Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Карлівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору довічного утримання недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним свої вимоги мотивуючи наступним. 18.10.2010 року помер батько позивача ОСОБА_7. Після його смерті стало відомо про те, що він за свого життя в 2009 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та уклав з нею договір довічного утримання. Позивач вважає, що при укладенні договору довічного утримання його батько не усвідомлював своїх дій, оскільки йому було встановлено діагноз прикордонні психічні розлади, синдром залежності, ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, атеросклероз. У звязку з цим звернувся до суду з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд визнати договір довічного утримання укладений 19.06.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 недійсним.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали повністю та просили суд відмовити в його задоволенні оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а договір довічного утримання укладений у відповідності до вимог діючого законодавства.

Третя особа приватний нотаріус Карлівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 подала заперечення проти позову та повідомила суд, що при укладенні договору довічного утримання вона впевнилась, що ОСОБА_7 дійсно розуміє значення своїх дій, підозр щодо хворобливого стану психіки в неї не було, його волевиявлення було вільне, а отже перешкод для укладення договору не було. Також вона подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 повідомили суду, що не помічали нічого дивного в поведінці нині покійного ОСОБА_7 та пояснили суду, що він при житті не зловживав спиртними напоями.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 повідомив суду, що кожні три роки мисливці проходили медичну комісію з 12 лікарів, в тому числі і психіатра. Нині покійний ОСОБА_7 був мисливцем і також проходив таку комісію, на обліку у психіатра він не перебував, оскільки він це перевіряв особисто.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

19.06.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №1061.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-КЕ №169762 ОСОБА_7 помер 18.10.2010 року. Згідно довідки від 18.10.2010 року причиною смерті був інфаркт.

Згідно довідки №1730 від 07.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_7 знаходився на обліку в Карлівському РВ УМВС в Полтавській області як власник мисливської гладко ствольної зброї з 13.05.1976 року, перереєстрацію зброї проходив 17.03.2009 року.

Норми ст.203 ЦК України передбачають загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Позивачем не зазначено, які конкретно норми закону порушено при укладені договору довічного утримання.

Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно акту посмертної судово-психіатричної експертизи №647 ОСОБА_7 станом на час укладання договору довічного утримання, а саме 19 червня 2009 року, хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і станом на час укладення договору довічного утримання міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Той факт, що спірний договір було укладено вільно та без тиску з боку третіх осіб позивачем під сумнів також не ставилось та не оспорювалось.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Для даного виду договору встановлено його нотаріальне посвідчення, що було проведено.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним. Дані вимоги закону виконані і позивачем не оспорювались.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в моменту вчинення правочину вимог, які встановлені законом.

Посилання позивача на главу 9 Семейного кодексу України є безпідставними, оскільки укладення договору довічного утримання між подружжям не суперечить вимогам чинного законодавства.

Отже судом встановлено, що підстави для визнання договору довічного утримання укладеного 19.06.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №1061 відсутні.

Ухвалою суду від 15 квітня 2011 року накладено арешт на спірне майно, а саме на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Карлівка, вулиця Котляревського,29.

Відповідно до ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд одночасно з ухваленням судового рішення скасовує заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 60, 208-209, 215, 218 ЦПК України, ст.203,209,210,215 Цивільного кодексу України та Постановою Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійснимисуд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову по даній справі шляхом зняття арешту з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою:м.Карлівка, вулиця Котляревського,29.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя Миронець О.К.