Апеляційний суд Чернівецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого: Одинака О.О.

суддів: Бреславського О.Г., Перепелюк Л.М.

секретар Костинян І.М.

за участю: ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2010 року,

встановила:

В вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Просила:

- поділити будинковолодіння №17 по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області загальною вартістю 273 156 гривень по варіанту №1 запропонованому висновком №1800 експертного дослідження спеціаліста-будівельника, визнавши наші долі рівними по 136 578 гривень. Виділити в будинковолодінні позивачці ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на квартиру №1, надавши у власність приміщення житлового будинку літери «А», загальна площа яких становить 51,00 кв.м., вартістю 68 056 гривень у тому числі: підвал 1-1, площею 10,40 кв.м., вартістю 13 878 гривень, коридор 1-1, площею 10,00 кв.м., вартістю 13 344 гривень, кімнату 1-5, площею 14,30, вартістю 19 083 гривні, кімнату 1-6, площею 16,30 кв.м., вартістю 21 751 гривня, 1/2 вбиральні літери «В», вартістю 915 гривень, сарай літери «Г», вартістю 219 гривень, літню кухню літери «Д» вартістю 58 237 гривень, 1/2 криниці літери «Г», вартість 3 291 гривні, 1/2 огорожі №1-4, вартістю 6 788 гривень. Виділити ОСОБА_3 квартиру №2 і надати приміщення житлового будинку літери «А», загальна площа яких становить 48,40 кв.м., вартістю 64 588 гривень, в тому числі: кімнату 1-2, площею 22,40 кв.м., вартістю 29 892 гривень, комору 1-3, площею 7,40 кв.м., вартістю 9 875 гривень, кухню 1-4, площею 18,60 кв.м., вартістю 24 821 гривень, сарай літера «Б», вартістю 10 380 гривень, 1/2 вбиральні літера «В», вартістю 915 гривень, гараж літера «Г», вартістю 49 687 гривень, 1/2 криниці літери «Г», вартість 3 291 гривні, 1/2 огорожі №1-4, вартістю 6 788 гривень.

- визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок №57, який розташований по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області, видане Заставнівською міською радою 6 травня 1993 року на імя ОСОБА_3

Посилалася на те, що 8 листопада 1979 року вона з ОСОБА_3 уклала шлюб. Рішенням Заставнівського районного суду від 30 вересня 2008 року шлюб між ними розірвано.

В період шлюбу вона з ОСОБА_3 побудували житловий будинок № 57, який знаходиться по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області та належить їм на праві спільної сумісної власності. Згоди щодо добровільного поділу вказаного майна сторони не досягли.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2010 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_2 на праві власності квартиру №1 згідно першого варіанту поділу згідно експертного дослідження спеціаліста-будівельника, що складаються з кімнати 1-6, площею 16,30 кв.м., вартістю 21 751 гривні, кімнати 1-5, площею 14,30 кв.м., вартістю 21 651 гривні, коридору 1-1, площею 10,00 кв.м., вартістю 13 344 гривень, підвалу 1-1, площею 10,40 кв.м., вартістю 13 878 гривень, а також 1/2 вбиральні літери «В», вартістю 915 гривень, сарай літери «Г», вартістю 219 гривень, літню кухню літери «Д» вартістю 58 237 гривень, 1/2 криниці літери «Г», вартість 3 291 гривні, 1/2 огорожі №1-4, вартістю 6 788 гривень, а всього будівель та споруд вартістю 137 506 гривень.

Виділено ОСОБА_3 на праві власності квартиру №2, що складається з кімнати 1-2, площею 22,40 кв.м., вартістю 29 892 гривні, комори 1-3, площею 7,4 кв.м., вартістю 9 875 гривень, кухні 1-4, площею 18,60 кв.м., вартістю 24 821 гривень, сараю літера «Б», вартістю 10 380 гривень, 1/2 вбиральні літера «В», вартістю 915 гривень, гараж літера «Г», вартістю 49 687 гривень, 1/2 криниці літери «Г», вартість 3 292 гривні, 1/2 огорожі №1-4, вартістю 6 788 гривень, а всього будівель на споруд загальною вартістю 135 650 гривень.

В рахунок рівності частково стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 846 гривень.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, розташований по вулиці Королькова, 17 в місті Заставна Чернівецької області, видане 6 травня 1993 року на імя ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким визнати за ним та ОСОБА_2 по 1/2 ідеальної частки в спірному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами без його реального розподілу та залишити зазначене нерухоме майно в їх спільній частковій власності.

Посилається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки які не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що в період шлюбу сторони побудували житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по вулиці Королькова, 57 в місті Заставна Чернівецької області та належить їм на праві спільної сумісної власності. Висновком експертного дослідження спеціаліста-будівельника встановлена ринкова вартість вказаного будинковолодіння в розмірі 273 156 гривень та визначено наявні технічно можливі варіанти поділу на дві частини, що близькі до ідеальних та не потребують значного переобладнання та реконструкції.

Оскільки ОСОБА_3 не подано до суду інших можливих варіантів розподілу вказаного нерухомого майна, то поділ майна підлягає відповідно до першого варіанту висновку експертного дослідження спеціаліста-будівельника №1800 від 2 січня 2009 року наданого позивачкою.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Так, згідно частини 1 статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обовязків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обовязки визначаються на підставах, передбачених СК.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року №12 порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи в період шлюбу сторони побудували житловий будинок та господарські споруди , які знаходяться по вулиці Королькова, 57 в місті Заставна Чернівецької області та належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки було набуте ними як подружжям за час шлюбу. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 6 травня 1993 року, яке було видане на підставі рішення виконавчого комітету Заставнівської міської ради від 13 квітня 1993 року № 23/3 спірне нерухоме майно належить ОСОБА_3

Відповідно до правил ст.ст. 69-71 СК України сторони мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частки сторін у спірному майні є рівними.

Ухвалюючи рішення по справі про поділ майна згідно першого варіанту поділу який зазначений у висновку дослідження спеціаліста-будівельника № 1800 від 18 вересня 2008 року суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 143 ч.1 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи для зясування обставин, що мають значення для справи, а саме щодо можливості поділу спірного майна в натурі та визначення всіх можливих варіантів його поділу необхідні спеціальні знання у галузі будівництва. Однак, будівельно-технічна експертиза у справі не проводилась.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку дослідження спеціаліста-будівельника № 1800 від 18 вересня 2008 року, а саме не врахував, що в даному висновку неправильно визначена ринкова вартість спірного майна. При визначені варіантів поділу не враховані всі будівлі та приміщення, які є в спірному господарстві.

Суд також не взяв до уваги, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 побудували спірні житловий будинок та господарські будівлі до введення в дію Сімейного кодексу України.

Разом з тим спірні правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя виникли після набрання чинності СК України .

За таких обставин до спірних правовідносин слід застосувати ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України та вищевказані норми СК України.

Ухвалюючи рішення у справі в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке було видане 6 травня 1993 року на імя ОСОБА_3 суд першої інстанції не врахував, що в результаті видачі цього свідоцтва законні права чи інтереси позивачки порушені не були.

Зокрема спірний будинок сторони побудували під час шлюбу, а тому він відповідно до положень ст. 22 КПШС України є спільною сумісною власністю подружжя. Видача свідоцтва про право власності на таке майно на одного з подружжя не змінило правовий статус цього майна.

Враховуючи наведене вказана позовна вимога є безпідставною, зайвою, а тому задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат , а саме стягнення з відповідача на користь позивачки 900 гривень в рахунок оплати послуг спеціаліста по виготовленню висновку експертного дослідження, суд не врахував, що відповідно до положень ст. 79 ЦПК України вказані витрати не відносяться до судових витрат, а тому не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

З урахуванням рівності часток сторін у спільному майні подружжя та їхньої думки щодо порядку поділу спірного майна, та можливих варіантів поділу колегія суддів вважає, що спірне нерухоме майно слід поділити між сторонами відповідно до третього варіанту поділу спірного майна, який зазначений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 192 від 27 травня 2011 року.

При цьому також враховується, що згідно вищевказаного варіанту поділу житловий будинок , як основну річ можна поділити між сторонами у співвідношенні найбільш наближеному до ідеальних часток сторін у цьому майні.

В рахунок поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 слід присудити частину приміщень в житловому будинку № 17, який розташований по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області згідно третього варіанту поділу спірного майна, який зазначений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 192 від 27 травня 2011 року, а саме кухню 1-4 площею 14,7 кв. м. вартістю 15710 гривень, кімнату 1-5, площею 14,3 кв. м. , вартістю 15283 гривні, кімнату 1-6, площею 16,3 кв. м. , вартістю 17420 гривень, , а також наступні господарські будівлі та споруди: сарай літ. Б 13432 гривні, сарай літ. Г 396 гривень, сарай прим. 1 літ. Д 8871 гривня, сарай прим. 2 літ. Д 22454 гривні, підвал під літерами Дпд 11956 гривень, ганок літ. Дд 925 гривень, ? вбиральні літ. В- 909 гривень, ? гаражу літ. Ж 25941 гривня, 1/2 огорожі, хвіртки, воріт № 1-4 9341, 1/2 криниці 3930 гривень, а всього майна на суму 146568 гривень, що становить 48 відсотків в загальній вартості нерухомого майна та визнати за нею право власності на вказане майно.

В рахунок поділу спільного майна подружжя присудити ОСОБА_3 частину приміщень в житловому будинку в житловому будинку № 17, який розташований по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області згідно третього варіанту поділу спірного майна, який зазначений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 192 від 27 травня 2011 року, а саме коридор під цифрами 1-1 площею 10 кв.м., вартістю 10687 гривень, кімнату 1-2, площею 22,4 кв.м., варістю 23940 гривень, комору 1-3, площею 7,4 кв. м. вартістю7909 гривень, кімнату 1-4, площею 3,9 кв. м., вартістю 4169 гривень, а також наступні господарські будівлі та споруди: ганок позначений літерами Аа вартістю 4865 гривень, підвал Апд за 5558 гривень, літню кухню, прим. 3 - 9979 гривень, літню кухню, прим. 4 - 33542 гривні, прибудову літ. Д 17705 гривень, 1/2 вбиральні літ. В- 909 гривень, 1/2 гаражу літ. Ж 25941 гривня, 1/2 огорожі, хвіртки, воріт № 1-4 9341, 1/2 криниці 3930 гривень , а всього майна на суму 158475 гривень, що становить 52 відсотки в загальній вартості нерухомого майна та визнати за ним право власності на вказане майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5954 гривні грошової компенсації за різницю у вартості поділеного майна.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке було видане 6 травня 1993 року на імя ОСОБА_3 відмовити.

Витрати повязані з виконанням робіт по переплануванню спірного будинку на дві ізольовані квартири покласти на сторони в рівних частках.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у справі слід провести розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «а» п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито" від 21 січня 1993 року (далі Декрету) встановлено розмір судового збору із позовних заяв 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарський справ, та їх розмірів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року, №1258, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи позовного провадження з розгляду спору майнового характеру оплачується в розмірі 120 гривень.

Як вбачається, з матеріалів справи загальна вартість спірного нерухомого майна складає 305041 гривня, а частки сторін відповідно 152520 гривень.

Враховуючи зазначене судовий збір у даній справі складає 1525 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір у сумі 1365 гривень та 120 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1365 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору та 120 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Крім того з ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 160 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

В рахунок поділу спільного майна подружжя присудити ОСОБА_2 частину приміщень в житловому будинку № 17, який розташований по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області згідно третього варіанту поділу спірного майна, який зазначений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 192 від 27 травня 2011 року, а саме кухню 1-4 площею 14,7 кв. м. вартістю 15710 гривень, кімнату 1-5, площею 14,3 кв. м. , вартістю 15283 гривні, кімнату 1-6, площею 16,3 кв. м. , вартістю 17420 гривень, , а також наступні господарські будівлі та споруди: сарай літ. Б 13432 гривні, сарай літ. Г 396 гривень, сарай прим. 1 літ. Д 8871 гривня, сарай прим. 2 літ. Д 22454 гривні, підвал під літерами Дпд 11956 гривень, ганок літ. Дд 925 гривень, ? вбиральні літ. В- 909 гривень, ? гаража літ. Ж 25941 гривня, ? огорожі, хвіртки, воріт № 1-4 9341, 1/2 криниці 3930 гривень, а всього майна на суму 146568 гривень, що становить 48 відсотків в загальній вартості нерухомого майна та визнати за нею право власності на вказане майно.

В рахунок поділу спільного майна подружжя присудити ОСОБА_3 частину приміщень в житловому будинку в житловому будинку № 17, який розташований по вулиці Королькова в місті Заставна Чернівецької області згідно третього варіанту поділу спірного майна, який зазначений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 192 від 27 травня 2011 року, а саме коридор під цифрами 1-1 площею 10 кв.м., вартістю 10687 гривень, кімнату 1-2, площею 22,4 кв.м., вартістю 23940 гривень, комору 1-3, площею 7,4 кв. м. вартістю7909 гривень, кімнату 1-4, площею 3,9 кв. м., вартістю 4169 гривень, а також наступні господарські будівлі та споруди: ганок позначений літерами Аа вартістю 4865 гривень, підвал Апд вартістю 5558 гривень, літню кухню, прим. 3 - 9979 гривень, літню кухню, прим. 4 - 33542 гривні, прибудову літ. Д 17705 гривень, ? вбиральні літ. В- 909 гривень, ? гаражу літ. Ж 25941 гривня, ? огорожі, хвіртки, воріт № 1-4 9341, ? криниці 3930 гривень , а всього майна на суму 158475 гривень, що становить 52 відсотки в загальній вартості нерухомого майна та визнати за ним право власності на вказане майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5954 ( пять тисяч девятсот пятдесят чотири) гривні грошової компенсації за різницю у вартості поділеного майна.

Витрати повязані з виконанням робіт по переплануванню спірного будинку на дві ізольовані квартири покласти на сторони в рівних частках.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке було видане 6 травня 1993 року на імя ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1365 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, 120 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 160 гри- вень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: