Справа № 2-716
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 вересня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

при секретарі Олійник Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 08 травня 2010 року о 14 годині 30 хвилин на мосту № 1 у м. Дніпропетровську сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_2Ю, який керував автомобілем на підставі довіреності та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 що підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2010 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч.2 КУпАП у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки, а тому позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 9576 грн. матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_2, яка виразилась в тому, що автомобіль було пошкоджено і вони не мали можливості його використовувати, ОСОБА_2 переніс тяжкий емоційний стрес через ДТП, душевні страждання щодо життя та здоровя, а також просили стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачів, перевіривши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 08 травня 2010 року о 14 годині 30 хвилин на мосту № 1 у м. Дніпропетровську сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_2Ю, який керував автомобілем на підставі довіреності від 06 серпня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованої в реєстрі за № 851 (а.с.30) та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, що підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2010 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч.2 КУпАП у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки (а.с.24).

На підставі ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено в судовому засіданні автомобілем НОМЕР_2 керував відповідач ОСОБА_3

Відповідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а як зазначено в п.4 Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 з наступними змінами, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_5 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Згідно висновку № УА 01/051210 від 05 грудня 2109 року сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП складає 9026 грн.(а.с.9-24), крім того позивачем було сплачено 550 грн. за проведення дослідження (а.с.8).

Таким чином, сума, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 складає 9576 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, згідно наведених норм, на відповідача покладено обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої майну фізичної особи, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Згідно ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки внаслідок дій відповідача позивачі зазнали моральних страждань щодо пошкодженого автомобіля, а позивач ОСОБА_2 зазнав переживань за своє життя та здоровя під час ДТП.

Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 96 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст.3,15,15-1,30,62,66,75,76,84,88,109,119 ЦПК України, ст.ст. 16 п.9,23,1166,1188,1196 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9576 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 96 грн. судовий збір та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.О.Макаров