У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Гуденко О.А.,

при секретарі Вайсенштейн А.М.,

за участю заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржника ОСОБА_3 , державного виконавця Шарвея М.В., стягувача ОСОБА_4 , представника стягувача ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державних виконавців Центрального відділу ДВС Миколаївського МУЮ Кашніковича Андрія Григоровича, ОСОБА_6 щодо проникнення до житла, визнання Акту опису і арешту майна незаконним, покладення зобов`язання на Центральний ВДВС повернути описане майно-

ВСТАНОВИВ :

02 серпня 2011 року ОСОБА_1 , яка є колишньою дружиною боржника у виконавчому провадженні, що проживає та зареєстрована з ним за однією адресою по АДРЕСА_1 , звернулася до суду зі скаргою, в якої просить визнати дії державних виконавців Кашніковича А.Г . та ОСОБА_6 щодо проникнення до її житла неправомірними, визнати незаконним проведення опису і арешту майна, визнати незаконним Акт опису і арешту майна, зобов`язати державних виконавців повернути вилучене майно у її власність.

В обгрунтування своїх вимог заявник зазначила, що в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», ст.. 30, 41 Конституції України, державні виконавці 14 липня 2011 року незаконно, без відповідного рішення суду та попередження, увійшли до домоволодіння, яке належить її сину ОСОБА_2 , а саме у ту половину будинку, де мешкає саме вона з сином, і провели арешт і вилучення майна, яке знаходилось у її власності та власності її синів, а не боржника ОСОБА_3 , з яким вона розірвала шлюб і проживає в окремих частинах будинку.

У судовому засіданні заявник, боржник та ОСОБА_2 вимоги скарги підтримали, просили про її задоволення, оскільки накладення арешту та вилучення майна порушує право власності ОСОБА_1 та її синів, а проникнення державних виконавців до їх житла порушує конституційне право на недоторканість житла.

Державний виконавець Центрального відділу ДВС Шарвей М.В. у судовому засіданні вимоги скарги не визнав, просив суд про відмову у її задоволенні Суду пояснив, що 14 липня 2011 року проводились виконавчі дії у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження`з метою встановлення наявного майна боржника , його опису і арешту. Боржник ОСОБА_3 пустив представників ДВС з працівником міліції до домоволодіння самостійно і добровільно. Щодо проведення опису майна пояснив, що заявниця не надала державному виконавцю жодних документів чи інших доказів, які б підтверджували належність їй чи її сину на праві власності арештованого майна. Крім того зазначив, що на теперішній час набрала законної сили ухвала суду про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 від 30 серпня 2011 року.

Стягувач ОСОБА_4 та представник стягувача вимоги скарги не визнали, просив про відмову у її задоволенні.

Вислухав пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини.

13 липня 2009 року за заявою стягувача та на підставі отриманого виконавчого листа державний виконавець Центрального відділу ДВС відкрив виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 щодо стягнення суми боргу у розмірі 3833,96 грн. на користь стягувача ОСОБА_4 30 січня 2010 року за заявою стягувача та на підставі отриманого наказу Господарського суду державний виконавець Центрального відділу ДВС відкрив виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 щодо стягнення суми боргу у розмірі 7891,60 грн. на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк». 16 лютого 2011 року за заявою стягувача та на підставі отриманого виконавчого листа державний виконавець Центрального відділу ДВС відкрив виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 щодо стягнення суми боргу у розмірі 21 546,33 грн. на користь стягувача ПАТ «Кредитпромбанк». 11 квітня 2011 року Постановою державного виконавця створене зведене виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 .

Зазначені постанови з попередженням про надання строку для добровільного виконання виконавчих документів були направлені ОСОБА_3 у встановленому законом порядку і ним отримані, про що він не заперечував в судовому засіданні.

У зв`язку з невиконанням зазначених судових рішень боржником у добровільному порядку, розпочато проведення виконавчих дій по примусовому їх виконанні.

В ході примусового виконання державним виконавцем проведені дії щодо витребовування у відповідних органів даних про наявність майна боржника. Виявлено наявність у боржника нерухомого майна гаражу в АГК «Стапель», але проведення опису та арешту цього майна з метою його подальшої реалізації на протязі 2009-2010 років виявилось неможливим через неявку боржника в місце проведення виконавчих дій.

23.11. 2009 року та 11.04.2010 року державним виконавцем на адресу боржника надсилались вимоги щодо присутності у вказаний час за адресою АГК «Стапель`з метою проведення виконавчих дій. Окремої вимоги державним виконавцем боржнику щодо присутності на конкретну дату проведення виконавчих дій з метою встановлення наявного майна за адресою його проживання ОСОБА_3 не надсилалось.

14 липня 2011 року державним виконавцем ОСОБА_7 за участю понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (прийняті на посади державних виконавців вже в подальшому з 04.08.2011 р. та з 05.09.2011 р. відповідно) , співробітника міліції дільничного інспектора Хомчика О.Ю., представника стягувача ПАТ «Кредитпромбанк`був складений Акт про надання ОСОБА_3 добровільного входу до приміщення будинку АДРЕСА_1 , під час обстеження якого було описано та арештовано рухоме майно боржника. Також в присутності зазначених осіб та самого боржника ОСОБА_3 складено Акт опису і арешту майна (19 різних найменувань), описане майно передано на відповідальне зберігання представнику стягувача. При цьому цей Акт підписаний боржником з зауваженнями, в тому числі і з приводу того, що йому не було роз`яснено його прав та обов`язків , не надано рішення суду, про належність майна його сину ОСОБА_10 .

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 листопада 2011 року залишено без змін ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2011 року за поданням державного виконавця Центрального ВДВС про надання дозволу примусово проникнути до будинку АДРЕСА_1 для здійснення опису та арешту майна, яке належить боржнику ОСОБА_3 . У вказаному судовому рішенні зазначено, що ОСОБА_3 визнав, що 14 липня 2011 року сам надав державному виконавцю безперешкодний доступ до будинку, виконавцем при цьому здійснено опис і арешт усього належного йому майна у будинку, і хоча державний виконавець і звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника 22 липня 2011 року, це не свідчить про суттєве порушення прав і законних інтересів боржника або інших осіб.

Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже зазначені в Акті від 14.07.2011 року обставини добровільного допуску ОСОБА_3 державних виконавців до будинку , суд вважає встановленими.

Крім того, ч. 6 ст. 12 вказаного Закону, встановлює обов`язок боржника утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, а п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 11 цього Закону надає право державному виконавцю безперешкодно входити до приміщень, що належать боржникам або зайняті ним, проводити огляд зазначених приміщень, накладати арешт на майно боржника, вилучати, передавати таке майно на зберігання, і тільки при відмові боржника у наданні доступу звертатися до суду з поданням про надання дозволу на примусове входження до житла.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги твердження заявниці щодо входження державних виконавців до тієї частини будинку, в якій боржник не проживає, оскільки жодних достеменних доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають у відокремлених частинах будинку (рішення суду про виділ в натурі частини житлового будинку, письмової угоди сторін тощо) заявниця суду не надала.

Про наявність яких-небудь інших доказів щодо неправомірності самої процедури проведення опису і арешту майна та складання відповідного Акту від 14.07.2011 р., заявниця не зазначила.

На підставі викладеного, згідно зі ст..383 ЦПК України, п. 4 ч. 3 ст. 11, 15, 20, 27, 29 (час проведення виконавчих дій не пізніше 22 годин), 57 Закону України Про виконавче провадження, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ Крисенка І.С. щодо проникнення до житла та проведення опису і арешту майна від 14.07.2011 року є правомірними, оскільки відповідають вимогам закону, а саме п. 4 ч. 3 ст. 11, ст.. 57 ЗУ «Про виконавче провадження».

Що стосується вимог скарги щодо повернення незаконно вилученого майна, яке не належить боржнику, то відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, в межах судового провадження за скаргою на дії державного виконавця такі вимоги розглянуті бути не можуть. Порядок звернення з такими вимогами в порядку позовного провадження був роз`яснений заявниці ще в ухвалі судді від 29.09.2011 року про залишення скарги без руху.

У зв`язку з чим, скарга задоволенню не підлягає. При цьому, суд враховує, що заявники скористалися своїм правом оскаржити дії державних виконавців в позасудовому порядку до органів прокуратури, оскільки вважали їх кримінально караними, і після отримання відповіді прокуратури 01.08.2011 року вже на наступний день подали скаргу до суду. Отже суд вважає, що є підстави для поновлення пропущеного десятиденного строку на оскарження дій державного виконавця, встановленого ст.. 385 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 386-387 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державних виконавців Центрального відділу ДВС Миколаївського МУЮ Кашніковича Андрія Григоровича, ОСОБА_6 щодо проникнення до житла, визнання Акту опису і арешту майна незаконним, покладення зобов`язання на Центральний ВДВС повернути описане майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

СУДДЯ Гуденко О.А.