РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2011 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Кривич Ж.О., при секретарі - Чихаріній В.О.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ПАТ „Кредитпромбанку - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства „Кредитпромбанк про визнання недійсним кредитного договору та за позовом ПАТ „Кредитпромбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ „Кредитпромбанк та, посилаючись на статті 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, просила визнати недійсним кредитний договір № 12.3/73-КМК- 07 від 19 грудня 2007 року (далі по тексту рішення - Договір).

У вересні 2010 року ПАТ „Кредитпромбанк (далі по тексту рішення - Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 90 389,50 грн.

Ухвалою суду від 22 березня 2011 року позови об'єднані в одне провадження ( а. с. 70 ).

Представник /ОСОБА_1 - ОСОБА_2 суду пояснив, що умови кредитного договору порушують норми Закону України „Про захист прав споживачів. Так?, Банк не попередив споживача під час укладення договору про валютні ризики, не цадав інформації щодо методики визначення валютного курсу; умови договору явно порушують принцип рівності сторін. Окрім того, представник вважав, що договір є незаконним ще й тому, що обидві сторони не мали індивідуальних ліцензій Національного Банку України на операції з валютою. Посилаючись на статтю 652 Цивільного Кодексу України, представник зазначав, що істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися під час укладення договору - зокрема, значно виріс курс іноземної валюти. Зазначена обставина, на думку представника, є підставою для визнання недійсним договору та зобов'язання відповідача прийняти зал коштів по кредиту по курсу 1USD=5,05 грн. з розстрочкою із розрахунку щомісячного платежу в сумі 1 825,00 грн.

Представник ПАТ Кредитпромбанку ОСОБА_3 всі аргументи представника ОСОБА_1 вважав безпідставними; натомість, просив задовольнити позов Банку про стягнення з неї заборгованості.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, встановив наступні фактичні обставини справи:

19 грудня 2007 року між ВАТ „Кредитпромбанк( в даний час назва банку - ПАТ „Кредитпромбанк) було укладено кредитний договір № 12.3/73-КМК-07, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 13 000 доларів США під 18% річних з датою погашення заборгованості не пізніше 18 грудня 2010 року.

ОСОБА_1 свої зобовязання позичальника не виконує; її заборгованість станом на 27 серпня 2010 року становить:

- строкова заборгованість за кредитом 2193,39 доларів США;

- прострочена заборгованість по кредиту - 6570,08 доларів США;

- нараховані відсотки за кредитом - 113,93 доларів США;

- прострочена заборгованість по відсоткам - 1213,75 доларів США;

- пеня - 1365,06 доларів США, а всього заборгованість становить 11 456,21 доларів США, що по курсу 1 долар = 7,89 гривень, становить 90389,50 грн.

За положеннями частини 1 статті 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону. Нормами статей 610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки.

Статтею 1050 Цивільного Кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк абр інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові / кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. /

Статтею 99 Конституції України^ встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ).

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, як використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж Декрету.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог п.п. «в» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум цадання або одержання кредитів в іноземній валюті. Ця обставина не дозволяє стверджувати, що режим індивідуального ліцензування поширюється на вщіютні операції, пов»язані з наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті іншим резидентам.

Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року '№483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банком кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку.

У разі наявності в банку відповідної генеральної ліцензії або дозволу НБУ здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

ПАТ «Кредитпромбанк» отримав дозвіл НБУ на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», 24 вересня 2001 року за № 174, який є генеральною ліцензією.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає. Позов Банку до неї суд задовольняє частково, у відповідності до частини 3 статті 551 Цивільного Кодексу України зменшивши розмір пені з 1365,06 доларів США до 600 доларів США. З ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства „Кредитпромбанк слід стягнути:

- строкову заборгованість за кредитом 2193,39 доларів США;

- прострочену заборгованість по кредиту - 6570,08 доларів США;

- нараховані відсотки за кредитом - 113,93 доларів США;

- прострочену заборгованість по відсоткам - 1213,75 доларів США;

- пеню - 600 доларів США, а всього заборгованість 10 691,15 доларів США, що по курсу 1 долар = 7,89 гривень, що становить 84 353,17 грн.

На підставі викладеного, відповідно до статей 525, 551, 610, 1054 Цивільного Кодексу України, статей 213-215 Цивільного процесуального Кодексу У країни,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства „Кредитпромбанк про визнання недійсним кредитного договору № 12.3А73-КМК-07 від 19 грудня 2007 року та про зобов'язання відповідача прийняти залишок боргу із розрахунку курсу іноземної валюти 1 долар США = 5,05 грн. та з розстрочкою платежу - залишити без задоволення.

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства „Кредитпромбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12.3/73-КМК-07 від 19 грудня^007 року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства „Кредитпромбанк заборгованість в сумі 84 353,17 коп. ( вісімдесят чотири тисячі триста п'ятдесят три грн. 17 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства „Кредитпромбанк судові витрати: за сплату судового збору 843,53 грн. та 120 грн. за сплату ІТЗ розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: