Єдиний унікальний номер 2-341/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2011 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє також і в інтересах малолітнього ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Чернівецької міської ради до ОСОБА_3 товариства «ОСОБА_4 автоіпотечних кредитів ОСОБА_5 та компанія», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору про надання ломбардом фінансового кредиту та договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

Змінивши й уточнивши свої вимоги під час провадження по справі, позивачка ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 від 02.02.2010 року укладеного між ОСОБА_1В та ОСОБА_3 товариством «ОСОБА_4 автоіпотечних кредитів ОСОБА_5 та компанія» в особі фахівця з питань регіонального розвитку відділення м. Чернівці ОСОБА_9, визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 05.07.2010 року між ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10, серії ВМТ №554967 та витребувати на користь ОСОБА_1 майно - квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_8.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 02.02.2010 року між нею та ОСОБА_3 товариством «ОСОБА_4 автоіпотечних кредитів ОСОБА_5 та компанія» в особі фахівця з питань регіонального розвитку відділення м. Чернівці ОСОБА_9, було укладено договір №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10, відповідно до якого позичальник зобовязувався відкрити кредитну лінію з лімітом 240 000 грн.

Вказувала, що станом на 25.02.2010 року вона отримала лише 180 000 грн., хоча мала намір отримати 240 000 грн. та зазначала, що на 24.02.1010 року оплатила відсотки за користування коштами в розмірі 12 960 грн.

Зауважувала, що її прохання отримати в повному обсязі кредитні кошти залишились без уваги.

Вважає, що відповідачем - ОСОБА_3 товариством «ОСОБА_4 автоіпотечних кредитів ОСОБА_5 та компанія» було порушені вимоги ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч.1 ст. 206 ЦК України, так як товариство при укладенні договору не мало на меті видати всю суму кредиту.

Крім того, вказувала, що відповідно до ст. 227 ЦК України, недійсність зазначеного договору підтверджується тим, що при укладенні договору їй не було надано документів на підтвердження правомірності та законності надання ломбардом фінансового кредиту та право вчиняти дії щодо підписання договору ОСОБА_9

В обґрунтування позовної вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 05.07.2010 року посилалась на те, що на час укладення договору квартира перебувала в іпотеці і не могла бути відчужена.

Вказувала, що ОСОБА_7, відповідно до ч. 1 с. 238 ЦК України, при укладенні договору від її імені діяв всупереч її волі та не мав права укладати від її імені такий договір, так як в даній квартирі проживав також її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Також, пояснювала, що відповідно довідки ЧКОБТІ, після укладення договору купівлі-продажу від 05.07.2010 року, який вона вважає недійсним, в подальшому було вчинено ще два правочини щодо відчуження зазначеної квартири і останнім власником є ОСОБА_8, від якої необхідно витребувати вказане майно, як передане на виконання за недійним правочином.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлялась судом про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомляла.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1В ОСОБА_11 позовні вимоги, заявлені її довірителем, підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради, що діяв як третя особа на стороні позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням слухати справу без його участі та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлялась судом про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомляла.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки він вчиняв правочин на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені ОСОБА_1 та в її інтересах.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 товариства «ОСОБА_4 автоіпотечних кредитів ОСОБА_5 та компанія» ОСОБА_12 заперечував проти задоволення позовних вимог, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що ломбард відповідно до Свідоцтва про його реєстрацію є фінансовою установою. Відповідно до Положення ломбарду про надання фінансових та супутніх послуг під заставу нерухомості останній має право надавати фінансові кредити. Відповідно до розясненя Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України ломбарду не потрібно отримувати ліцензію на провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, якщо кошти залучені на основі укладених кредитних договорів з банком. Зазначав, що 02.02.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 товариством «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» був укладений Договір №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10, а між ОСОБА_3 товариством «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» та ОСОБА_13 був укладений Договір поруки, за яким остання взяла на себе зобовязання повної відповідальності за виконання ОСОБА_1 кредитного Договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 від 02.02.2010 р. Також, 02.02.2010 року. між ОСОБА_3 товариством «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований за реєстром № 29, за яким остання зобовязалась забезпечити виконання кредитного Договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 за рахунок належної її на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Щодо проживання у спірній квартирі малолотнього сина позивачки, зазначив, що на момент укладення договору фінансового кредиту та договору купівлі-продажу позивачка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, що нею зазначалось при укладенні зазначених договорів, тому дана обставина не є підставою для визнання недійсним зазначених договорів.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнав, дав аналогічні пояснення попереднього представника, просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_14 просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Заслухавши пояснення всіх присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 товариством «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» був укладений Договір №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 (а.с. 10-12).

Тоді ж, 02.02.2010 р., між ОСОБА_3 товариством «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» та ОСОБА_13 був укладений Договір поруки, за яким остання взяла на себе зобовязання повної відповідальності за виконання ОСОБА_1 кредитного Договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 від 02.02.2010 р. (а.с. 13).

Тоді ж між ОСОБА_3 товариством «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований за реєстром №29, за яким остання зобовязалась забезпечити виконання кредитного Договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 за рахунок належної її на праві власності квартири АДРЕСА_1 (а.с 14-16).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.1.1., 1.1.2 зазначеного договору, «Кредитодавець зобовязується відкрити «Позичальникові «відкличну «Кредитну лінію» в гривнях та надавати кошти шляхом видачі готівки через касу, ліміт якої складає 240 000 грн. Заява щодо отримання коштів «Позичальником» подається тільки в письмовій формі (а.с 10).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до товариства з письмовими заявами про отримання коштів, копії яких подані товариством, (а.с. 288, 289) відповідно про отримання 160 000 грн. та 20 000 грн., отримання яких підтверджено позивачем у позовній заяві.

Відповідно до частин 2, 3 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недододержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ЦК України.

Частиною 5 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами дотримані всі істотні умови договору, правочин посвідчений нотаріально та позивачка ознайомилась з Положенням ломбарду про надання фінансових та супутніх послуг, про що свідчить її підпис на догововорі.

Безпідставними є посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору через ненадання коштів, які визначені у договорі у повному обємі, так як «Кредитодавець» відповідно до умов договору відкрив «Позичальникові» - ОСОБА_1 «відкличну «Кредитну лінію» в гривнях в розмірі 240 000 грн., які вона отримувала, відповідно до своїх письмових заяв, у розмірі вказаному у заявах.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним повинен довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказу фіктивності правочину лежить на позивачеві.

Всупереч зазначеному, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору через ненадання коштів, які визначені у договорі у повному обємі.

В судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження вимоги ОСОБА_1 про недійсність укладеного договору фінансового кредиту через відсутність у Товариства ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових кредитів та через відсутність повноважень у ОСОБА_9 на укладення зазначеного договору.

Як вбачається із досліджених судом Засновницького договору про створення та діяльність ОСОБА_3 товариства «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» як фінансової установи, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 та розяснення Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України - ломбарду не потрібно отримувати ліцензію на провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Згідно довіреності ОСОБА_9 від 27.05.2009 р. у останнього були повноваження на укладення оскаржуваного договору (а.с. 170, 216-227, 228).

Крім того, судом встановлено, що 05.07.2010 р. між ОСОБА_1, від імені якої діяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10

Дана квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування 2/2 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 04.06.03 р., за реєстровим № 3471 та свідоцтва про право власності на житло, виданого ОСББ «Дорошенко» 05.07.99 р., згідно з розпорядженням від 05 липня за №35, зареєстрованих в Чернівецькому КОБТІ в реєстровй книзі №122, стор. 583, номер запису 13312, внесений запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно під № 1176494.

Окрім того, у відповідності до Положення ломбарду про надання фінансових та супутніх послуг, яке затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 26.04.2005 р. N3981, ОСОБА_1 02.02.2010 р. видала на імя ОСОБА_7 довіреність, посвідчені Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, відповідно до вимог ст. ст. 244, 245 ЦК України, ст.ст.45, 48 Закону України «Про нотаріат», на відчуження належної її квартири АДРЕСА_1 (а.с.155).

Довіреність викладена чітким машинописним текстом, ніяких застережень щодо продажу квартири не містить, повноваження представника визначені ясно і конкретно.

Також, 02.02.2010 р. ОСОБА_1 звернулась до Генерального директора ПТЛ «ОСОБА_4 АІКС» з заявою про надання згоди ОСОБА_7 на реалізацію належної її квартири АДРЕСА_1, за рахунок чого погасити заборгованість за договором (а.с. 95) .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, та ОСОБА_13 неодноразово попереджались про наявну заборгованість по кредитному Договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 від 02.02.2010 р., а саме 22.04.2010 року, 26.05.2010 року (а.с. 34, 90, 91, 92).

Таким чином Повне товариство «Ломбард «ОСОБА_4 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_5 та компанія» забезпечило з відома і згоди ОСОБА_1, та ОСОБА_13 виконання взятих ними перед ломбардом фінансових зобовязань за допомогою поруки, іпотеки та довіреностей на відчуження заставленого майна, що не суперечило вимогам ст.546 ЦК України про те, що виконання зобовязання може забезпечуватися окрім поруки та застави (іпотеки) і договором, враховуючи, що відповідно до вимог ст.ст.202, 237, 244 ЦК України довіреність є договором.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 як представник за довіреністю від імені ОСОБА_1, укладаючи від імені останньої договір купівлі-продажі належної йому квартири, діяв в межах визначених йому повноважень і в її інтересах.

Доводи позивача щодо недійсності договору купівлі-продажу через те, що на час укладення даного договору квартира перебувала в іпотеці та на неї було накладено заборону на відчуження спростовуються документами, дослідженими судом, а саме: заявою про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна від 05.07.2010 р., витягом про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, заявою ОСОБА_9 від 05.07.2010 р., повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 05.07.2010 р., (а.с.165, 166, 168, 178).

Обгрунтування недійсності договору купівлі-продажу проживанням у спірній квартирі дітей не знайшли свого підтвердження доказами при судовому розгляді справи, так як вбачається з договору №1 про надання ломбардом фінансового кредиту № 02/02/ВВ1/10 від 02.02.2010 року, договору поруки №3 від 02.02.2010 року, договору іпотеки, довіреності від 02.02.2010 року, позивачка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с. 10, 13, 14, 155).

Крім того, з довідки № 9 від 02.07.2010 р., виданої Головою ОССБ ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, проте за даною адресою нікого не зареєстровано. (а.с 150).

Також не підлягає до задоволення позовна вимога ОСОБА_1 щодо витребування на її користь майна - квартири АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_8, так як в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження докази на підтвердження того, що майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати на підставі зазначених у ч. 1 ст.388 ЦК України обставин.

Керуючись ст.ст. 8, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 237, 244, 316, 317, 386, 391, 546 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє також і в інтересах малолітнього ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Чернівецької міської ради до ОСОБА_3 товариства «ОСОБА_4 автоіпотечних кредитів ОСОБА_5 та компанія», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору про надання ломбардом фінансового кредиту та договору купівлі-продажу квартири відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька