АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Мараєвої Н.Є., Кравець В.А.

при секретарі - Калашник O.A.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року в порядку забезпечення позову було накладено арешт на належний ОСОБА_1 приватний будинок АДРЕСА_1.

26 травня 2011 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову. В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що вартість майна відповідача, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт, значно перевищує розмір позовних вимог ОСОБА_3 Крім того апелянт вказує на відсутність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки майно ОСОБА_1, на яке накладено арешт, перебуває під забороною відчуження, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження існування реальної загрози невиконання рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу просив відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1, його представник за довіреністю - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою проведено за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу від 04 квітня 2011 року про забезпечення позову суддя суду першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

04 квітня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з нього заборгованість за договором позики у розмірі 437 291, 6 грн. та судові витрати.

Крім того ОСОБА_3 було подано заяву, у якій він в порядку забезпечення позову просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, а саме: приватний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обгрунтованою, оскільки спір між сторонами та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду існують, а накладення арешту на майно відповідача є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність загрози невиконання рішення суду у зв'язку з перебуванням майна, на яке накладено арешт, під забороною відчуження, оскільки підставою накладення заборони відчуження на нерухоме майно згідно з копією Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є договори іпотеки від 16.06.2006 року, 07.11.2006 року та 14.09.2007 року, а згідно з ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужити предмет іпотеки на підставі згоди іпотекодержателя.

Крім того є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам з посиланням на визначену в укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Договорі № 361/10-Из/к добровільного страхування майна громадян від 08.12.2010 року загальну страхову суму у розмірі 5 353 000, 00 грн., оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума є грошовою сумою, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку та не є підтвердженням дійсної ринкової вартості об'єкта нерухомості.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді