АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: соціальні Доповідач Шаповал Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець A.B.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Міхно І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про відшкодування шкоди та стягнення заборгованості щорічної разової грошової допомоги , -

В СТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про відшкодування шкоди та стягнення заборгованості щорічної разової грошової допомоги.

В обгрунтуванні позову позивач вказував, що він є учасником бойових дій в Афганістані. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, але йому дана допомога за 2009-2010 роки була виплачена не в повному обсязі. В зв'язку з чим просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати УПСЗН Лозівської міської ради Харківської області здійснити перерахунок та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2009-2010 роки в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2010 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області нарахувати та вчинити дії по виплаті ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2009 та 2010 роки в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент виплати (квітень 2009 р. та квітень 2010 р.), згідно вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій в Афганістані, що підтверджується копією посвідчення (а.с.5).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року учасникам бойових дій щороку до 5 травня виплачується грошова допомога в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу в нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про Державний бюджет України.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на день фактичної виплати допомоги встановлений розмір щорічної разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій становить п'ять мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається із матеріалів справи, щорічна разова грошова допомога за 2009 рік була отримана позивачем в квітні 2009 року в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, повязаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законом України N 968-ІУ від 19.06.2003 р. наведений Закон було доповнено статтею 17-1, якою встановлено, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

На виконання ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Постановою КМУ № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18.03.2009р, передбачено розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій 340 грн. (а.с.14).

Зазначена постанова з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги особам, про яких йдеться у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановила розмір виплат з посиланням на Закон України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено розмір щорічної допомоги в розмірі, який визначається з урахуванням мінімальної пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, застосуванню підлягає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу у порівнянні із Постановою КМУ № 211 від 18.03.2009р.

Постановою КМУ №299 від 07.04.2010 р. «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються в 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2010 році виплата разової грошової допомоги особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме учасникам бойових дій виплачується у розмірі 380 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, щорічна разова грошова допомога за 2010 рік була отримана позивачем в квітні 2010 року в розмірі 380 грн.(а.с.14).

Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Отже, необгрунтованими є доводи відповідача щодо застосування положення ч. З статті 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання щорічної разової грошової допомоги, передбаченої ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з цих підстав висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 2 Закону України № 1691-VI, ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області - відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -