Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Справа №2-942/2011
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2011 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка ЮА., при секретарі Ануфрієвій Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні з залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 02 травня 1993 року у відділі ЗАЦС м. Лубни Полтавської області актовий запис №154 зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу спільну неповнолітню дашку.

Одруження з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на життя, що призводить до сварок та непорозумінь.

ОСОБА_1 просить постановити рішення, яким шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 02 травня 1993 року у відділі ЗАЦС м. Лубни Полтавської області актовий запис №154 розірвати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав його задовольнити, пояснив, що на даний час спільно з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згоден, причиною розпаду шлюбу вказав на психічне насильство у сім»ї зі сторони відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги фактично не визнала, пояснила, розірвання шлюбу може негативно вплинути на психіку їх спільної неповнолітньої дитини, крім цього дитину необхідно утримувати, також вказала, що позивач має іншу жінку, до якої пішов проживати. У випадку розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище Мишко.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає.

Судом встановлено, що 02 травня 1993 року у відділі ЗАЦС м. Лубни Полтавської області актовий запис №154 між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 13.

Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки не склалися, внаслідок чого станом на час розгляду справи сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач примирюватися на бажає.

Заперечення проти позову відповідач фактично обґрунтовувала не необхідністю та можливістю збереженням сім»ї та примирення, а утриманням їх спільної неповнолітньої дитини, що регулюється іншими нормами СК Украйни.

За викладених обставин суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, фактично сімя розпалася та відновити її неможливо.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 104, 105 110,112 СК України, ст. ст. 10, 11, 213-215, 218 ЦПК

України,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольните.

Шлюб, зареєстрований 02 травня 1993 року у відділі ЗАЦС м. Лубни Полтавської області актовий запис №154 між Мишко (дошлюбне прізвище Данилейченко) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 -розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - «Мишко».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.А. Іващенко