Справа № 2-698/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Жмурко П.Я.

секретаря Шаршонь Т.М.

за участю представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір застави (іпотеки) нежитлової споруди (критий тік), розташованої в с. Андріївка Машівського району по вул. Леніна 11в, що був укладений 10.01.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також визнати за ним право власності на вказану нежитлову споруду (критий тік).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що нежитлова споруда (критий тік), що розташована в с. Андріївка Машівського району по вул. Леніна, 11в, була власністю ПАФ Хліборобта в подальшому передана у власність його працівникам в рахунок не сплати заробітної плати. ОСОБА_3 згідно договорів купівлі-продажу майнових прав на нежитлову споруду (критий тік) та розписок, став власником вказаної нежитлової споруди (критий тік).

10.01.2010 року, згідно боргової розписки, позивач позичив відповідачу 7000 грн. Згідно вказаної розписки, відповідач повинен був повернути кошти через пів року, тобто 10.07.2010 року, а в разі неможливості повернення коштів, передати у власність позивачу нежитлову споруду (критий тік) розташовану в с. Андріївка Машівського району. В передбачений розпискою строк відповідач кошти не повернув.

Позивач та відповідач нотаріально не посвідчили право застави на нежитлову споруду (критий тік), оскільки не мали на це достатньо коштів та часу, але вказаний правочин фактично відбувся. Позивач вважає, що 10.01.2010 року між сторонами було укладено договір іпотеки на нежитлову споруду (критий тік), розташовану в с. Андріївка Машівського району з правом (застереженням) визнання права власності на предмет іпотеки, що підтверджується письмовою розпискою, а відсутність коштів у відповідача не є перешкодою для виконання договору шляхом визнання права власності.

Позивач в судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява в якій він просить суд справу розглядати без його участі і зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просять суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі і зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Від третьої особи Андріївської сільської ради Машівського району, надійшла заява в якій вони просять суд справу розглядати без їх участі і зазначають, що не заперечують проти задоволення позову

Представник третьої особи Машівської районної державної адміністрації, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні досліджено розписку написану 10.01.2010 р. ОСОБА_3, в якій останній зазначив, що в цей день він позичив у ОСОБА_2 7000 грн. для власних потреб, які зобовязався повернути до 10.07.2010 р. (а.с. 43)

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

З розписки від 10.01.2010 р. вбачається, що ОСОБА_3 зобовязався передати у власність ОСОБА_4 нежитлову споруду (критий тік), що розташована в с. Андріївка Машівського району по вул. Леніна, 11в, у разі не повернення коштів у розмірі 7000 грн. до 10.07.2010 р. (а.с. 43)

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про іпотекувід 05.06.2003 р., іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про іпотеку, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, в забезпечення виконання зобовязання за договором позики від 10.01.2010 р. Предметом договору іпотеки є нежитлова споруда (критий тік), що належить ОСОБА_3 на праві власності відповідно до договорів купівлі-продажу від 08.12.2009 р. (а.с. 6-42)

Відповідно до ч. 1 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ Про іпотеку, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було нотаріально посвідчено, а також не було проведено державну реєстрацію цього договору.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не посвідчили договір іпотеки нотаріально через брак часу, проте під час його укладення між сторонами було досягнуто згоди, щодо всіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 ЗУ Про іпотеку, якщо земельна ділянка, на якій розташована будівля, що передається в іпотеку, належить іншій особі, а не іпотекодавцю, та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

З розпорядження голови Машівської районної державної адміністрації від 02.09.2011 р. вбачається, що ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Андріївської сільської ради, в користування на умовах оренди, під господарськими дворами та будівлями (в тому числі під гаражем та критим током) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вищенаведене свідчить про те, що часткове виконання договору іпотеки відбулося, оскільки позивач та власник земельної ділянки, розташованої під нежитловою спорудою, що є предметом договору іпотеки від 10.01.2010 р., мають намір укласти договір оренди цієї земельної ділянки.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про іпотекуіпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе визнати дійсним договір застави (іпотеки) нежитлової споруди (критий тік), розташованої в с. Андріївка Машівського району по вул. Леніна 11в, що був укладений 10.01.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивач також просить суд визнати за ним право власності на майно, що є предметом іпотеки у звязку з невиконанням ОСОБА_3 зобовязання за договором позики від 10.01.2010 р.

В матеріалах справи немає жодних доказів того, що ОСОБА_3 повернув кошти ОСОБА_4 у розмірі та на умовах, що зазначені в розписці від 10.01.2010 р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Як уже було встановлено в судовому засідання відповідач не виконав своє зобовязання і не повернув грошові кошти у розмірі 7000 грн. до 10.07.2010 року ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

В договорі іпотеки укладеному 10.01.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зазначено, що у разі не виконання ОСОБА_3 основного зобовязання він передає у власність ОСОБА_4 нежитлову споруду (критий тік), що розташована в с. Андріївка Машівського району по вул. Леніна, 11в. (а.с. 43)

Тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2, право власності на нежитлову споруду (критий тік), який розташований за адресою: Полтавська область, Машівський район, с. Андріївка, вул. Леніна 11в.

Керуючись ЗУ Про іпотекувід 05.06.2003 р., ст. ст. 220, 546-577, 1046, 1047, 1049 ст. ст. 57, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір застави (іпотеки) нежитлової споруди (критий тік), розташованої в с. Андріївка Машівського району Полтавської області по вул. Леніна 11в, що був укладений 10.01.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлову споруду (критий тік), який розташований за адресою: Полтавська область, Машівський район, с. Андріївка, вул. Леніна 11в.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя Жмурко П.Я.