02 листопада 2011 року м.Миколаів
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.
при секретарі - Вайсенштейн А.М.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
21 липня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4-58 дійсним та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно.
Посилаючись на вищевикладене, позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вислухавши пояснення позивача,вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, Договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс`у «Журналі реєстрації біржових угод`за №4-58 від 08 травня 2000 року.
Відповідно до реєстраційного посвідчення ММБТІ від 12 липня 2000 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за позивачем на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 08 травня 2000 року.
У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.
Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу сплачені позивачем.
Керуючись ст. ст.14, 209, 212-215 ЦПК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним -задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна в АДРЕСА_3 ,що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та посвідчений на Універсальній товарній біржі 08 травня 2000 року.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва Гуденко О.А.