__________________________________________________________________
Справа№1512/2-783/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2011 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О. М.

за участю секретаря - Фірко Ю.В., Кравець М.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ДП "Одеська залізниця" третя особа про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплаті вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди -

встановив:

14.07.2009 року позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просив визнати незаконним наказ №ЛК-06/164 від 20.11.2006 року про його звільнення, поновити його на посаді заступника начальника Пассажирського вагонного депо Одеса-Головна начальника відділу кадрів, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, просив стягнути з відповілдача спричинену моральну шкоду у розмірі 250 000 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що з 08.12.1988 року він працював у вагонному депо Одеса-Головна помічником відділу з кадрів, з 26.06.2000 року начальником відділу кадрів, а з 18.02.2002 року виконуючим обов`язки заступника начальника депо з кадрів.

14.06.02р. був звільнений з займаної посади за систематичне невиконання обов`язків. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2003 року був поновлений на роботі. Після поновлення керівництво почало ставитись до нього упереджено, безпідставно притягуючи до дисциплінарної відповідальності.

16.08.2006 року позивач був затриманий працівниками міліції ЛВВС ст. Одеса-Головна з підозрою на знаходження на роботі у нетверезому стані. 20.11.2006 року був виданий наказ про його звільнення з займаної посади на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. Вважаючи даний наказ незаконним, просив задовольнити позовні вимоги та поновити його на посаді заступника начальника Пассажирського вагонного депо Одеса-Головна начальника відділу кадрів.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, зазначаючи, що при звільненні адміністрацією Залізниці не був взятий до уваги висновок Бюро судово-медичної експертизи, до якого ОСОБА_1 звернувся 16.08.2006 року, згідно якого етиловий спирт в крові позивача виявлений не був.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, вказуючи на те, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з додержанням норм чинного законодавства.

Заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 16.08.2006 р. о 14 год. відбулась селекторна нарада при начальнику депо, на якій поведінка заступника начальника депо (з кадрів) - начальника відділу кадрів ОСОБА_1, який знаходячись на селекторній нараді вів себе неадекватно, жестикулював та провокував конфліктну ситуацію, викликала у керівництва Одеської залізниці підозру на те, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Про цей випадок керівництвом депо був складений відповідний акт (т.1, а.с.69).

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитані у судовому засіданні, підтвердили, що на даній нараді ОСОБА_1 вів себе неадекватно, говорив голосно, провокував свари, від нього пахло алкоголем.

У звязку з таким станом ОСОБА_1 був викликаний наряд міліції, який доставив його до чергової частини ЛВ на ст. Одеса - Головна для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення - знаходження на робочому місті у нетверезому стані.

На адресу Одеської залізниці 18.09.2006 за №18/4630 надійшли копії адміністративних матеріалів по ст. 179 КУпАП України відносно заступника начальника депо (з кадрів) начальника відділу кадрів ОСОБА_1

За даними отриманих матеріалів, а саме протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння від 16.08.2006 №004687, у ОСОБА_1 16.08.06р. о 15 год. 35 хв. був зроблений забір сечі для дослідження, за результатами якого о 15 год. 55 хв. зроблено висновок - алкогольне сп'яніння, знаходження в сечі етанолу в концентрації 2,067 % (т.1, а.с.60). Суд звертає увагу на те, що даний протокол ОСОБА_1 у встановленому законом порядку оскаржений не був.

Крім того, у судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_6 підтвердив суду, що взята сеча зберігається у наркодиспансері протягом 35 днів і, у разі необхідності та сумніву у результатах аналізу, існувала можливість проведення повторного дослідження. Крім того, пояснив, що він, як лікар-нарколог, проводив також і візуальний огляд, під час якого встановив, що позивач є суєтливим, багато говорить, має тремор пальців рук та має усі ознаки алкогольного сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2006 р., складеного працівниками міліції відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.179 КУпАП, знаходження його у нетверезому стані також засвідчено свідками ОСОБА_7 і ОСОБА_8Н.(т.2, а.с.136).

Враховуючи вищевикладене, 17.10.2006р. пасажирською службою Одеської залізниці було направлене подання до профспілкового комітету пасажирського вагонного депо Одеса-Головна щодо звільнення заступника начальника депо (з кадрів)-начальника відділу кадрів ОСОБА_1 по п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на робочому місці у нетверезому стані.

25.10.2006р. на засіданні профспілкового комітету пасажирського вагонного депо Одеса-Головна факт знаходження ОСОБА_1 16.08.2006 р. на робочому місті у нетверезому стані був підтверджений керівництвом депо. На даному засіданні профспілкового комітету пасажирського вагонного депо Одеса-Головна у присутності ОСОБА_1 було розглянуто питання звільнення його з роботи по п. 7 ст.40 КЗпП України та надано згоду на звільнення.

Наказом начальника пасажирської служби від 20.11.2006 ЖЛК-07/164 ОСОБА_1 був звільнений з роботи по п. 7 ст.40 КЗпП України (а.с.50).

Суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що він 16.08.2006 р. на робочому місці був у тверезому стані, що підтверджується листом Бюро судово-медичної експертизи від 19.08.2006р. (а.с.28) з наступних причин.

Так, як вбачається з пояснень ОСОБА_1, 16.08.2006 р. після медичного огляду його знов доставили до чергової частини ЛВ на ст. Одеса-Головна, де відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно тверджень ОСОБА_1, після його звільнення з чергової частини ЛВ на ст. Одеса-Головна, приблизно, в 16 годин 30 хвилин, він, будучи незгодним з висновками медичного огляду про його знаходження у стані алкогольного спяніння, звернувся до бюро судово-медичної експертизи із заявою про те, щоб його піддали додатковому обстеженню на стан алкогольного спяніння, після чого в цей же день о 17 год. в нього була взята кров із вени для дослідження. 19.08.2006 р. за №770-02 бюро судово-медичної експертизи наданий висновок про те, що в крові ОСОБА_1 , відібраної 16.08.2006 р. в 17 годин, етилового спирту не виявлено.

Однак, ці твердження ОСОБА_1 про його звернення до бюро судово-медичної експертизи із заявою про додаткове обстеження та його обстеження на стан алкогольного спяніння 16.08.2006 р. о 17 годині, не відповідають дійсності.

Аналіз обставин і часу, який було необхідно для проведення медичного огляду ОСОБА_1, оформлення протоколу медичного огляду, доставлення його до чергової частини ЛВ на ст. Одеса-Головна, складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, закінчення оформлення протоколу про його адміністративне затримання, що також передбачає при складанні цих документів присутність свідків правопорушення та понятих, на запрошення яких потрібний певний час, а також самі ці процесуальні документи свідчать про те, що ОСОБА_1 був звільнений з міліції в 17 год. 30 хв., а не в 16 год.30 хв., що повністю спростовує твердження ОСОБА_1 про його додаткове обстеження на стан алкогольного спяніння 16.08.2006 р. о 17 годині в бюро судово-медичної експертизи.

Так, згідно протоколу про адміністративне затримання від 16.08.2006 р., якій засвідчений понятими, ОСОБА_1 затримано о 14 год.40 хв., а звільнено о 17 год. 30 хв., що повністю відповідає вищезазначеним обставинам. Данні про час звільнення ОСОБА_1, вказані в цьому протоколі відповідають також даним про звільнення цієї особи з приміщення чергової частини ЛВ на ст. Одеса-Головна, які вказані в книзі осіб, доставлених до чергової частини цього відділу міліції.

І навпаки пояснення ОСОБА_1, які він дав на засіданні профкому вагонного депо від 25.10.2006 р. про те, що у нього було 20 хв. щоб дібратися від ЛВ на ст. Одеса-Головна до бюро судово-медичної експертизи і провести повторну експертизу не можуть відповідати дійсності. Якщо припустити, що ОСОБА_1 очікували спеціалісти бюро для проведення саме повторної експертизи, що сумнівно, то з урахуванням потрібного часу на те, щоб дібратися від ЛВ на ст. Одеса-Головна до бюро судово-медичної експертизи, написати заяву про проведення повторної експертизи, отримати дозвіл у керівництва бюро на ці дослідження, оформити направлення з бюро в ГКБ-2 для забору крові з вени, дібратися зі спеціалістом бюро, в присутності якого було повинно взяти кров на аналіз, до ГКБ-2, отримати у керівництва ГКБ-2 на підставі звернення бюро до ГКБ-2 дозвіл на забір крові з вени ОСОБА_1, а також провести цей забір крові, не відповідають дійсності, так як весь цей обєм дій за 20 хв. зробити неможливо.

Судом були допитані у якості свідків ОСОБА_9, помічник оперативного чергового, ОСОБА_10, міліціонер конвойної роти, ОСОБА_11, командир патрульної роти ЛВС ст.Одеса-Головна, ОСОБА_12, командир роти лінійного відділу. Працівники Лінійного відділу на ст.Одеса-Головна, які були причетні до затримання ОСОБА_1 16.08.2006 року, доставляння його в наркодиспансер, до медичного пункту ст.Одеса-Головна для надання медичної допомоги, складання протоколу його затримання у судовому засіданні повністю підтвердили обставини знаходження позивача в стані спяніння 16.08.2006 року та про його звільнення з міліції в цей день о 17 год 35 хв.

Визивають сумнів в проведенні додаткового обстеження ОСОБА_1 16.08.2006 р. о 17 год. в бюро судово-медичної експертизи і відповіді керівництва цього бюро, які містять в собі протиріччя.

Так, згідно відповіді начальника бюро судово-медичної експертизи від 19.08.2006 р. за №770-02 на імя ОСОБА_1 на підставі його заяви від 16.08.2006 р. судово токсикологічне відділення лабораторії бюро судово-медичної експертизи при газохроматографічному дослідженні 19.08.2006 р. в крові ОСОБА_1, відібраної 16.08.2006 р. в 17 год. етилового спирту не знайдено (дослідження №4420 (т.1. а.с.28).

Однак, вищевказані дані про дату проведення дослідженні крові ОСОБА_1 вступають в протиріччя з відповіддю начальника цього ж бюро судово-медичної експертизи від 18.10.2006 р. за №1025-05 на імя начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна, згідно якого таке дослідження нібито проводилось 17.08.2006 р. і був складений акт дослідження №4220, однак від 17.08.2006 р., а не від 19.08.2006 р. і не за номером 4420 (а.с.73).

Слід також зазначити, що з цієї відповіді слідує, що присутність в сечі ОСОБА_1 15 год. 30 хв. 16.08.2006 року етанолу в концентрації 2,067 %о не вступає в протиріччя з негативним висновком лабораторного дослідження крові, взятої через 1,5 години після проб сечі і може відповідати розосередженню концентрації етанолу в крові і сечі в фазі елімінації. В даному конкретному випадку висновок лікаря нарколога, який проводив медичний огляд ОСОБА_1 для оцінки алкогольного спяніння на момент 16.08.2006 року о 15 год. 30 хв. є приоритетним, і необхідності проведення додаткових лабораторних досліджень крові ОСОБА_1 після спливання 1,5 годин в бюро судово-медичної експертизи не було, так як алкоголь в крові з часом підвергається розпаду під впливом фізіологічних процесів і не виключає можливості застосування ОСОБА_1 додаткових препаратів самим.

Свідок ОСОБА_13, лікар-токсиколог, що проводила обстеження крові ОСОБА_1, також підтвердила, що у крові в результаті спливу часу вже може не бути алкоголю, а у сечі обстежуваного можуть залишатись остаточні явища.

Згідно відповіді головного лікаря ГКБ 9, що розташована по вул. Пастера 9 м.Одеси ОСОБА_1 16.08.2006 року за медичною допомогою не звертався і забір його крові не здійснювався (т.1. а.с.253).

Відповідно виписки з журналу звернень хворих до медпункту вокзалу Одеса-Головна під номером 59 є запис про те, що ОСОБА_1 звертався за допомогою 16.08.2006 року о 17 год. 20 хв., що спростовує твердження позивача, що він в цей час був у бюро судово-медичної експертизи (т.1, а.с.216, т.2 а.с. 42-46). Оригінал даного журналу був оглянутий у судовому засіданні та з`ясовано, що він не містить виправлень чи підчисток, усі записи ідуть у хронологічному порядку.

Також, на думку суду, висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_14 за № 3086/3 не є припустимим доказом того, що ОСОБА_1 через свої хвороби, та з урахувань протиріч між дослідженням сечі ОСОБА_1 лікарем-наркологом на 15-30 год. та дослідженням крові в бюро судово-медичної експертизи від 19.08.2006 року міг бути 16.08.2006 року у тверезому стані, через те, що цей спеціаліст піддав сумніву результат дослідження сечі ОСОБА_1 в ООПД. Це висновок не є стверджувальним, а лише припустимим і вступає в протиріччя з вищевказаною відповіддю начальника бюро судово-медичної експертизи від 18.10.2006 р. за №1025-05 на імя начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна. Окрім того, в цьому висновку зазначено, що встановити, чи знаходився ОСОБА_1 16.08.2006 року в стані спяніння та визначити його ступінь на підставі наданих матеріалів неможливо (т.1, а.с.35-43).

На заяві ОСОБА_1, яка датована 16.08.2006 р. о 16 год. 55 хв. на імя начальника бюро судово-медичної експертизи, є резолюція: „ОСОБА_13 прошу виконати, однак згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку Одеського обласного бюро судово - медичної експертизи робочий час судмедекспертів закінчується о 14 год., а згідно з посадовою інструкцією заступника начальника цього бюро ОСОБА_15, який нібито здійснював за допомогою медичного персоналу ГКБ-2 забір крові з вени ОСОБА_1 о 17 год. 16.08.2006 р., в його функціональні обовязки це не входить.

Згідно журналу реєстрації актів газо хроматографічного дослідження крові, бюро судово-медичної експертизи акт за №4420 був складений 17.08.2006 року, а не 19.08.2006 року.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_15,16.08.2006 року він працював на посаді заступника начальника СМЕ. В цей день він знаходився на робочому місці і біля 17 год. до нього звернувся ОСОБА_1М, який не був згодний з висновками лікаря нарколога про знаходження його 16.08.2006 р. у стані спяніння, тому він попросив зробити в СМЄ аналіз його крові. Після того, як ОСОБА_1 написав відповідну заяву він повів його в ГКБ-1 для забору крові, де в маніпуляційному кабінеті медичний персонал лікарні зробив забір крові ОСОБА_1 у флакон під пеніциліну, після чого він був опечатаний та переданий на дослідження в СМЄ. Однак, ОСОБА_15 пояснив, що до його обовязків забір крові у громадян не входило, направлення на медичне дослідження у ОСОБА_1 не було і це за його практику був другий чи третій випадок звернення громадян з такими проханнями. До керівництва ГКБ-1 він з проханням зробити забір крові ОСОБА_1 не звертався, запису в журналі про забір крові не робився. Окрім цього, цей свідок пояснив, що за основу для встановлення факту спяніння ОСОБА_1 треба брати висновок лікаря нарколога, а також те, що потреби дослідження крові ОСОБА_1 після спливу 1,5 години після встановлення факту спяніння ОСОБА_1 лікарем наркологом не було.

Таким чином, вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 16.08.2006 р. знаходився на робочому місці у нетверезому стані, що підтверджується сукупністю вищенаведених доказів, а також про те, що він 16.08.2006 р. о 17 год. додаткового обстеження в бюро судово-медичної експертизи не проходив, тому висновок судово-медичної експертизи від 19.08.2006 р. за №770-02, на який посилається позивач, як на доказ його знаходження 16.08.2006 р. у тверезому стані, не можна приймати як доказ, тому що він є недопустимим.

Зважаючи на вищевикладене, суд доходить до висновку про те, що звільнення позивача відбулось з додержанням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. п.7 ч.1 ст.40, 221,232, 235,236 КЗпП України, ст. 208,209,212, 213,214.215, 218, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов позивача ОСОБА_1 до відповідач ДП "Одеська залізниця" , третя особа про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплаті вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - у задоволенні позову відмовлено повністю.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства „Одеська залізниця про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплаті вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя : Куриленко О. М.