справа № 2-766/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - Рудюка О.Д.,

при секретарі Пономаренко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вишгорода цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальностю «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 14.10.2008 року було укладено кредитний договір № 6, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у сумі 128 160,00грн. для придабання автотранспортного засобу марки HYUNDAY, модель TUCSON, рік випуску 2008, обм двигуна 1975, шасі (кузов, рама, коляска) KMHJN81VP9U963565, реєстраційний номер НОМЕР_1, серія та номер свідоцтва про реєстрацію тренспортного засобу АІС № 167799, із відсотковою ставкою за користування кредитом 13,99% річних, щомісячною комісією за управління кредитом 0,22% від очаткової суми кредиту, з кінцевим терміном погашення 10.10.2015 року.

Позивачем було виконано з свого боку зобовязання за умовами договором кредиту надано відповідачу кошти у сумі 128 160,00грн. В свою чергу відповідач зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитними коштами, повернути кредит у визначений договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно кредитного договору.

Станом на 10.01.2011 року відповідачем було прострочено виконання зобовязань, щодо повернення за кредитним договором кредиту та склала заборгованість перед позивачем у сумі 169 620,00грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовнфі вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, суму заборгованості за кредитним договором не заперечував.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного.

Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №6 від 14.10.2008 року, про надання відповідачу кредитних коштів та на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач зобовязується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та порядку, визначених договором.

Відповідно до кредитного договору сума кредиту 128 160,00грн., із кінцевим терміном погашення 10.10.2015 року та із розрахунку 13,99% річних.

Позивачем на виконання умов кредитного договору було надано відповідачу суму кредиту, таким чином позивач з свого боку виконав зобовязання за кредитний договором, про, що не заперечує сам відповідач.

Станом на 10.01.2011 року відповідачем було прострочено виконання зобовязання щодо повернення за кредитним договором кошти у розмірі 169 620,00грн. з яких: 104 311,33грн. - заборгованість за кредитом, 60 213,23грн. - заборгованість за щомісячними платежами та штрафні санкції - 5 095,44грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем і відповідачем укладався кредитний договір, за умовами кредитного договору відповідач взяв на себе певні зобовязання, які належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, тому наданий час існує заборгованість за кредитним договором.

З огляду на положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачами даного позову, а зазначене є підставою для ухвалення рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 11 постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободу чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову.

Оскільки суд повністю задовольняє заявлені позовні вимоги, суд стягує із відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем надано належний доказ про те, що він поніс судові витрати.

На підставі ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» () 169 620,00грн - заборгованості за кредитним договором№ 6 від 14.10.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» () 1 696,20грн. - державного мита та 120,00грн. - інформаційно-техничного забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської і через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення

Суддя О.Д. Рудюк