Справа №22-1382/2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 58 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Кутурланової О.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Шевардіній К.Г.

за участю прокурора: Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Суворовського району м.Херсона на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 04 червня 2008 року в справі за заявою ОСОБА_3 ОСОБА_4, зацікавлена особа ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_3 ОСОБА_4, звернулася до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України, зазначаючи, що у відповідності до Міжурядової угоди про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й організаціях СРСР від 02.04.1981 року, вона з 1989 року почала працювати на Херсонському бавовняному комбінаті. В 1992 році у звязку із завершенням терміну Міжурядової угоди її було звільнено із вказаного підприємства, та залишилась проживати в Україні. На теперішній час проживає у м. Херсоні. Встановлення факту проживання на території України необхідно їй для отримання громадянства за територіальною ознакою, згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 04 червня 2008 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 ОСОБА_4 на території України з 22 липня 1989 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Суворовського району м.Херсона подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 ОСОБА_4.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_5 ОСОБА_4 факт постійного її проживання на території України необхідно встановити для набуття громадянства України за територіальним походженням.

У ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», яка регламентує набуття громадянства України за територіальним походженням, зазначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_1, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву ОСОБА_3 ОСОБА_4 суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм матеріального права та наданих заявником доказів.

Так, із копії паспорту заявника вбачається, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 народилася на території Соціалістичної Республіки Вєтнам, є громадянином цієї держави.

На думку колегії заявником не надано доказів на підтвердження того, що вона на законних підставах постійно проживала на території України з 1989 року.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник знаходилася на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, а тому проживала на території України тимчасово на період навчання та після його завершення мала повернутися до Вєтнаму. Однак, до Вєтнаму вона не повернулася, а тому, перебувала на території України за відсутності доказів про наявність законних підстав для проживання.

Також, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України, необхідно встановити той факт, що заявник подавала до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України вона припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»).

Заявниця не надала суду належних доказів про те, що вона звернулася до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою зобовязанням про припинення громадянства Вєтнаму.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заяви з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Суворовського району м.Херсона задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 04 червня 2008 року скасувати і ухвалити нове.

ОСОБА_3 ОСОБА_4 у задоволенні заяви про встановлення факту її постійного проживання на території України.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: