РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-115/11

провадження у справі № 13

20 січня 2011 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

при секретарі Ковальовій З.С.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1,

відповідач Публічне акціонерне товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), представник за довіреністю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограл-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання неправомірними дії щодо одностороннього розірвання кредитного договору від 20.02.2008 року, зобовязання здійснити коригуючи операцію щодо повного знаття незаконно нарахованих відсотків, пені або штрафу та стягнення судових витрат,

встановив:

18.08.2010 року ОСОБА_1 позивач по справі, звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення суду, яким визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідача по справі, щодо одностороннього розірвання кредитного договору № ZRWIGA від 20.02.2008 року, зобовязати останнього здійснити коригуючи операцію щодо повного знаття незаконно нарахованих відсотків, пені або штрафу та стягнути судові витрати посилаючись на те, що вона належним чином виконувала та виконує умови кредитного договору, а відповідач неправомірно та незаконно в односторонньому порядку розірвав з нею кредитний договір (а.с.3-4).

27.12.2010 року позивачка подала до суду уточнену позовну заяву у якій, крім того, просила зобовязати відповідача не чини їй перешкоди здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку погашення та зобовязати останнього здійснити коригуючи операцію щодо повного зняття незаконно нарахованих відсотків, штрафу або пені (а.с.53-54).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Разом з тим, у судовому засіданні 20.01.2011 року позивачка не підтримала позовні вимоги щодо зобовязання здійснити коригуючи операції щодо повного зняття незаконно нарахованих відсотків, штрафу або пені.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що 20.02.2008 року між сторонами укладено Кредитний договір №ZRWIGA (далі Кредитний договір), за яким відповідач зобовязувався надати кредитні кошти шляхом видачі через касу на строк з 20.02.2008 року по 20.02.2028 року, включно, у розмірі 155500 грн. на наступні цілі: у розмірі 125000 грн. на споживчі цілі та 30500 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового договору (п. 2.1.). У свою чергу позивачка зобовязувалася щомісяця, у період сплати, надавати кошти у сумі 1813 грн. 57 коп., згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагородити, комісії. Крім того надавати відповідачу документи, підтверджуючі свій фінансовий стан не рідше одного разу на рік, а при прострочені виконання зобовязання протягом усього періоду несвоєчасного погашення заборгованості щокварталу (п. 2.2.). Разом з тим, у п.2.3.б) Кредитного договору, визначено право відповідача, на власний розсуд, згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позивачу відповідного повідомлення у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10 %; несплати позивачем більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту та іншого істотного порушення умов даного договору (а.с.7-8,10-12).

27.04.2010 року відповідач у адресу позивача направив повідомлення з вимогою у тижневий термін з дати розірвання договору погасити заборгованості у повному обсязі та зазначив, що Кредитний договір буде розірваний з 12.05.2010 року, відповідно до п. 2.3.3. у звязку з невиконанням п. 2.2.12 Кредитного договору (а.с.22).

Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 01.06.2010 року слідує, що у позивачки мало місце прострочення платежів за весь час виконання зобовязань за Кредитним договором лише 26.11.2008 року у розмірі 10 грн. 38 коп., 24.03.2009 року 818 грн. 79 коп., 26.03.2009 року 1032 грн. 33 коп., 27.03.2009 року 856 грн. 46 коп., 27.04.2009 року 44 грн. 70 коп. та 28.04.2009 року 44 грн. 70 коп., тобто у незначному розмірі з урахуванням розміру кредиту, зокрема 125000 грн., та строку виконання зобовязання за ним, а саме: з 20.02.2008 року по 20.02.2028 року, які усунені ще до направлення відповідачем позивачці повідомлення про розірвання договору (а.с.34-35).

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України, Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи ту обставину, що у позивачки були неістотні порушення Кредитного договору, укладеного з відповідачем 20.02.2008 року, а тому суд приходить до висновку, що останній незаконно в односторонньому порядку розірвав вище зазначений договір, у звязку з чим визнає його дії неправомірними, чим частково задовольняє позов. Крім того стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову у частині зобовязання відповідача не чинити їй перешкоди здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку погашення, оскільки доказів на підтвердження того, що позивачка зверталася до відповідача з вимогою не чинити їй таких перешкод не надано та не встановлено судом, а тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 10, 57, 60, 79, 88, 208, 212 215 ЦПК України, ст. 651 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання неправомірними дії щодо одностороннього розірвання кредитного договору від 20.02.2008 року, зобовязання не чинити їй перешкоди здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку погашення та стягнення судових витрат задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо одностороннього розірвання кредитного договору № ZRWIGA від 20.02.2008 року.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 45 грн. 50 коп. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів апеляційному суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Головуючий: