Справа № 2-109/11
Номер рядка звіту 56
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

"13" квітня 2011 р. Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Бібік М.В.

при секретарі Слюсаренко А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новобузької міської Ради Миколаївської області про визнання державного акту на право приватної власності на землю таким, що втратив чинність,

В с т а н о в и в:

17.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новобузької міської Ради про визнання державного акту, на право приватної власності на земельну ділянку, що виданий на імя ОСОБА_4 таким, що втратив чинність. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2007 року він придбав у ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Пролетарська, 26 м. Новий Буг Миколаївської області.

На даний час позивач бажає відчужити зазначений житловий будинок, однак, через відсутність у нього права власності на земельну ділянку площею 0,1 для обслуговування зазначеного вище житлового будинку, зробити він цього не може. За цих обставин, позивач, посилаючись на те, що державний акт на зазначену земельну ділянку видано на імя ОСОБА_4, яка померла 09.11.2008 року, просив суд визнати цей державний акт таким, що втратив чинність.

До початку розгляду судом справи по суті позивач уточнив свої позовні вимоги, і посилаючись на вимоги ст.140 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки ОСОБА_4, що мав місце 09.11.2008 року, просив визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК №012754, виданий 03.07.1995 року на імя ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_5 вимоги позивача щодо визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №012754, виданий 03.07.1995 року на імя ОСОБА_4, визнала, вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Громадянка ОСОБА_4 являлася власницею житлового будинку №26 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Пролетарська в м. Новий Буг, Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,1 га. для обслуговування вищезазначеного житлового будинку. Право власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-МК №012754, виданий 03.07.1995 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1285.

06.03.2007 року згідно договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та зареєстрував його в Новобузькій філії МБТІ 10.04.2007 року за реєстровим № 4449. В той час питання про передачу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку у власність позивача сторони не вирішували.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за №3 від 15.03.2011 року ОСОБА_4 померла 09.11.2008 року у віці 70 років в с. Вільне, Криворізького району, Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. В силу ч.2 ст.377 цього ж Кодексу якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Жилий будинок №26 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пролетарська в м. Новий Буг, Миколаївської області, власником якого являється позивач ОСОБА_1, розташований на земельній ділянці площею 0.1 га, яку на підставі рішення виконкому Новобузької міської Ради за №212 від 27.06.1995 року було передано громадянці ОСОБА_4 у приватну власність для обслуговування жилого будинку та 03.07.1995 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 012754, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1284.

Після смерті ОСОБА_4 що мала місце 09.11.2008 року, зазначена земельна ділянка успадкована не була.

Таким чином, з часу набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на зазначене нерухоме майно, спливу двох з половиною років після смерті ОСОБА_4 та відсутності спадкоємців після її смерті, - суб'єктивне право громадянки ОСОБА_4, яка володіла земельною ділянкою на праві власності, згідно до вимог п."б" ст.140 ЗК України вважається припиненим, а Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 012754, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1284, виданий на ім'я ОСОБА_4, втрачає юридичну силу, тому вимоги позивачки щодо визнання зазначеного акту недійсним підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новобузької міської Ради Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, задовольнити повністю.

Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 012754, виданий 03 липня 1995 року на ім'я ОСОБА_4, щодо передачі останній у приватну власність земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої по вул. Пролетарська буд.№26 в м. Новий Буг, Миколаївської області, для обслуговування жилого будинку, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1284, - визнати недійсним з підстав визначених п."б" ст.140 ЗК України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бібік М.В.