Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі - Михавко І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3;

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, з участю третьої особи Меденицької сільської ради, про усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою , -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, відведеною за її будинковолодінням по вул. Б. Хмельницького, 15 в смт Меденичі Дрогобицького району Львівської області; відновити становище, яке існувало до порушення шляхом ліквідації самочинно облаштованого заїзду до садиби відповідача з пров. Калнишевського (колишній пров. Кутузова), не чинити їй перешкод у вчиненні заходів по передачі у власність на її користь земельної ділянки площею 0, 0738 га.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власницею будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Б. Хмельницького, 15 в смт Меденичі Дрогобицького району Львівської області. За даним будинковолодінням відведена земельна ділянка площею 0, 0738 га, що стверджується довідкою виконавчого комітету Меденицької селищної ради № 1265 від 29.06.2011 року. Відповідач по справі є власником будинковолодіння № 13 по вул. Б. Хмельницького, заїзд до якого є з провулку Калнишевського. ОСОБА_6 самочинно облаштувала тимчасовий заїзд до себе через земельну ділянку її будинковолодіння у звязку із будівництвом. Після завершення будівництва відповідач зобовязувалася влаштувати заїзд з провулку Калнишевського. Однак, продовжує користуватися заїздом через її будинковолодіння, що є порушенням її, ОСОБА_5, прав. В даний час вона має намір приватизувати земельну ділянку, яка закріплена за її будинковолодінням. Проте, самочинно облаштований заїзд до відповідача через територію її земельної ділянки позбавляє її можливості вчинити дії по виготовленню та отриманню державного акту на право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що між нею особисто та сімєю відповідачки має місце особистий конфлікт. Вважає, що заїзду через її будинковолодіння не було. Відповідач має можливість облаштувати інший зїзд до свого будинку. Територія заїзду входить до складу замельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням позивачки. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не повідомивши причин своєї неявки. У попередніх засіданнях позицію своєї довірительки підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх заперечень суду пояснила, що іншого заїзду до її будинковолодіння немає. Заїзд існував завжди. Ним користувалися і користуються постійно і вона, і члени її сімї.

Представник відповідача ОСОБА_4 позицію своєї матеір ОСОБА_6 підтримала. Просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5відмовити.

Пердставник третьої особи голова Меденицької селищної ради ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, не повідомивши причин своєї неявки. У попередніх судових засіданнях суду пояснив, що для облаштування нового заїзду до будинковолодіння відповідачки необхідні значні видатки. Станом на сьогодні іншої дороги, окрім спірного заїзду, до будинковолодіння ОСОБА_6 немає.

Оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, суд прийшов до переконання, що вимоги позивачки є необґрунтованими, такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за р № 1-2767Ю та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.11.2007 року № 16786390, ОСОБА_5 на підставі вищевказаного свідоцтва належить будинок № 15 по вул. Б. Хмельницького в смт Меденичі Дрогобицького району Львівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є власником будинковолодіння № 13 по вул. Б. Хмельницького в смт Меденичі Дрогобицького району Львівської області.

Згідно ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, станом на сьогодні до будинковолодіння відповідачів, окрім спірного, іншого заїзду не облаштовано.

Зокрема, згідно обґрунтування виїзду із садиби відповідачки, поданого селищним головою І. ОСОБА_7, альтернативний заїзд можливий при умові ліквідації городу та значних матеріальних витратах на облаштування гравійного проїзду.

Отже, ліквідація існуючого проїзду, без облаштування попередньо альтернативного, позбавить відповідачку та членів її сімї можливості доїзду до їхнього будинковолодіння.

Згідно ч. 3 ст. 126 Земельного кодексу України право постійного користування на земельну ділянку посвідчуються державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельних кодексом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. №7, право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (ст. 125 ЗК України).

Як вбачається з рішення Меденицької селищної ради № 224 від 19.09.2005 року, ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну власність ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0, 04 га в смт Меденичі по вул. Б. Хмельницького, 15.

Дана площа підтверджена довідкою Меденицької селищної ради № 1243 від 21.06.2011 року про те, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку по вул. Б. Хмельницького, 15 згідно земельно кадастрових книг 1992 року становить 0, 04 га.

Відтак, суд вважає безпідставним твердження представника позивача про те, що за будинковолодінням ОСОБА_5 закріплено земельну ділянку площею 0, 0738 га, в склад якої входить і спірний проїзд, оскільки дане спростовано вищевказаними матеріалами справи.

Крім цього, позивачем не представлено акту на право постійного користування чи іншого документу, який би підтверджував, що за будинковолодінням закріплено земельну ділянку в тих межах, на які посилається позивач.

Суд не бере до уваги довідку Меденицької селищної ради про те, що згідно кадастрового плану, зробленого Дрогобицьким ДрвЛфДПЦДЗК, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку по вул.. Б. Хмельницького, 15, становить 0, 0738 га, оскільки згідно пояснень ОСОБА_8, спеціаліста, який складав кадастровий план даної земельної ділянки, обміри проводилися на підставі заяви замовлення позивачки, відповідно до меж огородженої території. Без рішення сільської ради видані на замовлення документи, зокрема, кадастровий план, використані бути не можуть.

Згідно акту від 23.05.2007 року, складеного комісією Меденицької селищної ради за результатами розгляду звернення ОСОБА_3, представника позивача, при виході на місце комісією було зроблено обміри земельних ділянок. Встановлено, що згідно плану земельної ділянки від 11.09.1967 року, через спірну земельну ділянку є вказаний проїзд з вул. ОСОБА_9.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.ст. 116, 126 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_6 України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. №7,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, з участю третьої особи Меденицької сільської ради, про усуненні перешкод в користуванні земельною ділянкою, - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ____________