__________________________________________________________________
Справа№2-2880/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2011 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О. М.

за участю секретаря - Фірко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 де ОСОБА_2 до ОСОБА_1 де ОСОБА_3 третя особа про розірвання шлюбу -

встановив:

З 30 грудня 2004 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Третьому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, а/з 474.

Шлюб у сторін перший.

Від даного шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_1 де ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з вересня 2010 року, позивач дуже пристрасно цікавиться релігією, що негативно впливає на розвиток дитини та на її моральний стан, зловживає спиртними напоями та зовсім не цікавиться життям дитини. Позивач вказує, що з приводу цього, а також у зв`язку з ревнищами відповідача до колег позивачки, між ними постійно траплялись сварки та суперечки, у них різні погляди на життя, все це здійснювало негативний вплив на їхню дитину та не неї та привело до втрати почуття любові та поваги.

Майнового спору між сторонами немає.

Позивач ОСОБА_1 де ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, зазначивши, що шлюбні стосунки між ними були припинені з вересня 2010 року, чоловік перестав приділяти уваги дружині та дитині, не допомагав по господарству, неодноразово приводив до дому незнайомих людей, влаштовував якісь релігійні збори, що негативно впливало на дитину, порушувався її режим дня. Позивач вказує, що вона намагалась зберегти шлюб заради дитини, однак відповідач вигнав їх з дому, після чого вона втратила прочуття любові та поваги до відповідача і вважає, що на тепер сім`я існує формально та збереження її неможливо. Проти надання строку для примирення заперечувала.

Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище - ОСОБА_1 де ОСОБА_2.

Відповідач у судовому засіданні на розірвання шлюбу погодився, однак зазначав, що проти причин його розірвання, вказаних позивачкою, заперечує. Наполягав на тому, що причиною розірвання шлюбу стала зрада позивачки з іншим чоловіком, про що вона сама розповіла йому. Відповідач бажав зберегти стосунки, однак ніякого результату з боку позивачки не було, вона продовжувала зустрічатися з іншим чоловіком.

Крім того, він пояснив, що працює лікарем та має гарний авторитет та рекомендації, спиртними напоями не зловживає, дуже полюбляє свою дитину, приймає участь в її вихованні та бажає приймати й далі, сплачував всі необхідні кошти за дитячий садок, приймав активну участь в моральному та інтелектуальному розвитку дитини. Проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає, що збереження сім`ї не можливо, вона існує вже формально, втрачено почуття любові, поваги та насамперед довіри до позивачки, тому просив шлюб розірвати.

Суд вважає, що згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки. Шлюб носить формальний характер, спору про поділ майна, що є спільною власністю, у сторін немає.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 де ОСОБА_3 та ОСОБА_1 де ОСОБА_3 (дошлюбне - Заноза) С.О. з 30 грудня 2004 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції

м. Одеси, про що був зроблений актовий запис №47 4 (а.с.5).

Від даного шлюбу 21 липня 2005 року народилась дитина ОСОБА_1 де ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського РУЮ м. Одеси від 16.06.2006 року (а.с.6).

Під час розгляду справи, відповідач повідомив суду про те, що з вересня 2010 року його дружина мала стосунки з іншим чоловіком ОСОБА_5, з яким продовжує спілкуватись і до теперішнього часу. Більш того, у листопаді 2010 року вона сама зізналась чоловікові в тому, що покохала іншого. Але заради збереження сім`ї та в інтересах дитини, відповідав запропонував дружині відновити шлюбні стосунки, на що остання погодилась. Однак, вже у січні 2011 року відповідачеві стало відомо про те, що спілкування коханців не припинилось і дружина продовжує їздити на побачення до нього, а він до неї. З цього часу збереження сім`ї стало неможливим.

Судом оглянута характеристика лікаря ординатора неврологічного відділення міської клінічної лікарні №10 ОСОБА_1 де ОСОБА_3, з якої вбачається, що він є відповідальним, кваліфікованим спеціалістом, користується повагою у колективі та довірою пацієнтів, приймає активну участь у науково-методичному житті відділення, закінчує написання кандидатської дисертації.

Крім того, як вбачається з характеристики, складеної сусідами відповідача, він за час проживання у даній квартирі виказав себе комунікабельним, ввічливим, готовим прийти на допомогу, таким, що не вживає алкогольні напої та не палить.

Також, відповідно до довідки, виданої співробітниками дитячого садку, який відвідує дитина сторін, батько 2-3 рази на тиждень забирає дитину з дітсадка, приймає активну участь у її вихованні, між ним та сином є почуття любові та взаємоповаги.

Зважаючи на викладене, суд доходить до висновку про те, що твердження позивача про те, що відповідач зловживає спиртними напоями та зовсім не цікавиться життям дитини не знайшли свого підтвердження під час судового засідання та спростовуються матеріалами справи, однак, у зв`язку з тим, що сторони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 130,174 ч.4, 213, 215, 226-228 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд

вирішив:

Позов позивача ОСОБА_1 де ОСОБА_2 до відповідач ОСОБА_1 де ОСОБА_3 , третя особа про розірвання шлюбу - позов (заяву, скаргу) задоволено.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 де ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Заноза) та ОСОБА_1 де ОСОБА_3, який зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції

м. Одеси, про що був зроблений актовий запис № 474.

Вважати шлюб між ними розірваним в день набрання зазначеним рішенням законної сили.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище „ ОСОБА_1 де ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя : Куриленко О. М.