Справа №2-145/2011 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2011 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Суперсон С.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції, Управління державного казначейства у Чернівецькому районі про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вище вказаним позовом.

15 квітня 2010 року головуючим по справі суддею було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу двохденного строку з дня отримання копії ухвали, - для виправлення недоліків, що містить позов.

Однак, у наданий ухвалою суду строк ОСОБА_1 не виправлено недоліків позовної заяви.

Так, частиною 5 статті 119 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до п. ж ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне митовід 21.01.1993 року, N 7-93 із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з ціною позову від 100 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сплачується державне мито в розмірі 5 відсотків ціни позову.

Однак, позивачем в порушення положень вище зазначеного Декрету КМУ та вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, не в повному обсязі сплачено судовий збір.

При зверненні до суду ОСОБА_1 не клопотала про розстрочення сплати судового збору.

Після винесення 15.04.2011 року ухвали про виправлення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 на адресу суду надіслано клопотання про розстрочення сплати судових витрат, у зв*язку із важким матеріальним становищем.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на ІТЗ на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції звернено увагу судів, зокрема, на те, що відповідно до положення статті 82 ЦПК України винесення ухвали про відстрочення або розстрочення сплати судового збору на визначений строк є правом, а не обов*язком суду.

Позивач в поданому клопотанні посилається на перебування у важкому матеріальному становищі, як на підставу розстрочення сплати судового збору. Однак, жодного документального підтвердження даної обставини ОСОБА_1 не надано.

Частиною 2 статті 121 ЦПК України встановлено, що в разі якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 та 120 цього Кодексу, позовна заява в такому випадку вважається неподаною та повертається позивачеві.

Згідно ч.4 ст.121 ЦПК України про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.

Оскільки, позивачем не виправлено недоліки позовної заяви, суд в силу статті 121 цього Кодексу приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі наведеного, суд, керуючись статтею 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції, Управління державного казначейства у Чернівецькому районі про стягнення моральної шкоди, - вважати неподаною та повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Роз*яснити, що відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом п*яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Суперсон С.П.