СПРАВА № 2-1401/11
Рішення

Іменем України

14 жовтня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого підприємства «Комсомоольськтеплоєнерго» /треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6/ про перерахунок оплати за послуги теплопостачання,

встановив:

В березні 2011 року ОСОБА_1 власниця квартири АДРЕСА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок по оплаті за послуги теплопостачання, нараховані по згаданій квартирі, які фактично не надавались їй, як споживачу.

Зазначені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем положень ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», всупереч вимогам яких відповідач зобовязує її до оплати послуг теплопостачання, спожитих попередніми власниками житла.

Представник відповідача позов не визнала. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, наголосила на тому, що нарахування за спожиті послуги теплопостачання здійснюється КВП «Комсомольськтеплоєнерго» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затв. Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року по нормі, або за показниками приладу обліку гарячої води (лічильника), що фактично було зроблено по згаданому обєкту, з огляду на що підстав в проведенні перерахунку немає.

Треті особи по справі: ОСОБА_4 /попередній власник квартири/, суду показала, що згаданою квартирою володіла 2 місяці, і за спожиті послуги оплату за домовленістю з продавцем квартири ОСОБА_5 проводила по нормі. Вирішення спору залишила на розсуд суду.

ОСОБА_5 до суду не зявилась, про час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

ОСОБА_6 направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких мотивів:

Судом встановлено, що 08 грудня 2010 року ( а.с. 13) згідно договору-купівлі продажу ОСОБА_1І придбала у власність квартиру № 66, що знаходиться в житловому будинку № 46 по вул. Конституції в м. Комсомольську. Облік спожитої води в квартирі проводився за допомогою квартирних засобів обліку лічильників гарячої та холодної води. Як пояснила суду позивач безпосередньо перед укладенням згаданого договору попереднім власником квартири ОСОБА_7 їй була надана квітанція від 08.12.2010 року (а.с.17), якою власник квартири підтвердила відсутність заборгованості по комунальним платежам, в т.ч. по оплаті послуг теплопостачання. Разом з тим, позивач не заперечила також тієї обставини, що не звіряла дані, зазначені в квитанції з показаннями лічильників, що знаходились в квартирі. 10 грудня 2010 року в квартирі був зареєстрований її син ОСОБА_6, який 17 грудня 2010 року виїхав на роботу в Росію (а.с. 28).

14 грудня 2010 року позивач уклала договір про надання послуг теплопостачання (а.с. 11-12), а два дні потому, 16 грудня 2010 року в звязку з необхідністю проведення чергової повірки засобів обліку, представником відповідача було проведене розпломбування квартирних лічильників та зняття їх з комерційного обліку (а.с. 14). 28 грудня 2010 року лічильники знову були прийняті відповідачем на комерційний облік, а 17 січня 2011 року під час оплати комунальних послуг в банківській установі позивач дізналась про те, що відповідачем їй, як споживачу послуг, було нараховано 177 куб.м. спожитої гарячої води на загальну суму 2266, 7 грн.

Нарахування згаданої заборгованості ОСОБА_1 вважає безпідставною, оскільки відповідно до положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», вона як споживач має оплачувати лише спожиті послуги, і відповідно до положень п.5 ч.1 ст.20 згаданого закону має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання, а відповідач, в силу положень п.6 ч.2 ст.21 Закону зобовязаний провести перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання. Той факт, що в квартирі протягом періоду з часу її придбання і до 17 січня 2011 року постійно ніхто не проживав, позивач підтвердила показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також квитанціями про оплату комунальних послуг, здійсненими нею протягом 2011 року щодо середньої норми спожитої нею гарячої води, яка в середньому становить 1-3 куб.м на місяць (а.с.53-61).

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду показала, що нарахування оплати за послуги теплопостачання за адресою Конституції 46, кв.66 протягом періоду до червня 2008 року проводилось відповідно до показників приладу обліку гарячої води, які передавались споживачами послуг. Починаючи з липня 2008 року нарахування по згаданій квартирі проводилось за встановленими тарифами в звязку з відсутністю даних показників лічильників (а.с. 24). 16 грудня 2010 року при проведенні планової повірки показників лічильників по згаданій квартирі був виявлений факт споживання 177 куб.м. гарячої води, що загалом., з врахуванням останніх даних показників лічильника / станом на червень 20008 року - 289 куб.м/ склало 466 куб.м.

Посилаючись на відповідальність позивача при укладенні угоди купівлі-продажу квартири та її обовязок перевірити відсутність заборгованості по комунальним платежам, з огляду на положення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, згідно з якими нарахування за спожиті послуги здійснюється або по нормі, або за даними показників приладів обліку, що в даному випадку становить 466 куб.м., і показання лічильника не спростовані позивачем, а його функціональна придатність підтверджена актом повірки, представник відповідача зазначила про відсутність підстав для проведення перерахунку за надані послуги.

Вирішуючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд наголошує про наступне:

ОСОБА_1 предявила позов до КВП «Комсомольськтеплоєнерго», як надавача послуг з вимогою здійснити перерахунок за послуги, які за посиланням позивача фактично не були нею спожиті. Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про захист прав споживачів», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення /далі по тексту:Правила/ та договором, укладеним сторонами 14 грудня 2010 року про надання послуг теплопостачання.

Згідно з Правилами, нарахування за спожиті послуги теплопостачання здійснюються надавачем послуг по нормі, або за показниками приладу обліку гарячої води (лічильника). Показання лічильника, встановленого в квартирі, належній на праві власності позивачу, на час виникнення спірних правовідносин становили 466 куб.м., згадана обставина сторонами не заперечувалась, рівно як не заперечувалась і та обставина, що прилад обліку у встановленому законом порядку пройшов повірку, з огляду на що відсутні будь-які підстави піддати сумніву надані ним показання. Отже, нарахована надавачем послуг оплата за надані послуги відповідає даним встановленого лічильника, і підстав для проведення перерахунку відповідно до положень ст..21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», як на тому наполягає позивач, немає, оскільки згадана норма передбачає обовязок Виконавця здійснити перерахунок за надані послуги в разі їх ненадання..

Що стосується питання стосовно того, чи були вони надані саме позивачу, і наскільки правомірно вони нараховані, то обовязок перевірити наявність повного розрахунку за спожиті попереднім споживачем послуги відповідно до положень п.4 Договору про надання послуг теплопостачання лежить безпосередньо на власниці, який вона взяла на себе із підписанням згаданого Договору.

Отже, та обставина, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 не впевнилась у повному розрахунку попереднього споживача послуг теплопостачання, за умови, що мала таку можливість /графа з показаннями лічильника по гарячій воді -289 куб.м. містилась в квитанції від 08.12.2010 року (а.с.17)/, не є підставою для задоволення її вимог щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок по оплаті наданих послуг в сторону його зменшення, оскільки таке нарахування було здійснене відповідачем відповідно до показань приладів обліку, як це передбачено Правилами надання послуг.

На підставі викладеного, керуючись ст..21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затв. Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, п.4 Договору від 14 грудня 2010 року про надання послуг теплопостачання ,ст.ст. 213,215 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10-ти днів з часу його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_10

Згідно з оригіналом:

Суддя: Окунь Т.В.