РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-1310/11

пр. № № 2 -1310/11

24 лютого 2011 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого- судді Петренко Н.О. при секретарі Довгаленко К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради про зобовязання відновити попередній стан та статут земельної ділянки, визнання подальших дій недійсними -

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.01.1898 року існує земельна ділянка, площею 72,01 сотки по вул. 5-та Просіка, 14 (вул. Живописна,14) у м. Києві. Мати позивача ОСОБА_4 за договором купівлі- продажу №9985/1 від 06.11.1951 року купила у ОСОБА_5 2/3 частини будинку та отримала право користування всією садибою. У той же рік сусідка ОСОБА_6 купила у ОСОБА_7 дві кімнати, кухню, веранду та отримала право на користування двором у 1,25 сотки. 08.08.1961 року Виконкомом Київради прийнято рішення №1523 у межах земельної ділянки виділити ділянку під літерою «а» окремо під домоволодіння, в результаті чого сусідка ОСОБА_6 замість 1,25 сотки під 1/3 будинку отримала 6,06 сотки. Оскільки у ОСОБА_6 мало землі, тим більше на дуже низькому березі ставка, мати по сусідські дала їй під город 4,5 сотки на правах безоплатного сервітуту.У період з 1961 року по 1991 рік вказана земельна ділянка не вилучалася, право землекористування не припинялося. Таким чином рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради народних депутатів трудящихся № 1523 від 08.08.1961 року на сьогоднішній день є чинним. З метою приватизації у січня 2004 року ОСОБА_4 замовила новий кадастровий план та дізналася, що 10 соток її землі вже продано рік тому ОСОБА_8 та знаходиться на стадії розробки оформлення прав. Дана земельна ділянка у позивача та його матері не вилучалася, кошти не отримувалися. На підставі вищевикладеного просить суд зобовзати ОСОБА_2 міську раду відновити попередній стан та статут земельної ділянки, який існував до затвердження проекту відводу 2003 року, в межах ділянки наданої за чинним рішенням Виконкому Київради від 1961 року та подальші дії, повязані з цим правочином визнати недійсними.

В судовому засіданні за клопотанням представника ОСОБА_2 міської ради в якості співвідповідача було залучено Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради.

В судовому засіданні позивач підтримав та уточнив свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відновити стан земельної ділянки, шляхом визнання дій КМР- затвердження проекту недійсним, повернути її до складу ділянки позивача, або заподіяні збитки відшкодувати. Скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий громадянину України ОСОБА_9 від №30 грудня 2002 року та визнати недійсним Рішення ОСОБА_2 міської Ради від 19.12.2002 року про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в частині відведення та передачі ОСОБА_9 земельної ділянки по вул. Живописній, 18 у Святошинському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення, мотивуючи свої заперечення тим, що для відновлення меж є дані земельно- кадастрової документації. Позивач так і не надав суду доказів відносно того, що він користується земельною ділянкою, розміри якої не відповідають земельно- кадастровій документації.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради надав суду заперечення від 23.02.2011 року, мотивуючи їх тим, що відповідно до ст.ст. Земельного кодексу України, Постанови Верховної Ради Української РСР «Про земельну реформу» та враховуючи матеріали інвентаризації земель, ОСОБА_2 міською радою було прийнято рішення від 24.10.2002 року №70/230 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків і господарських будівель». Відповідно до п.9 вказаного рішення затверджено проект відведення земельної ділянки та гр. ОСОБА_9 та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Живописній,18 у Святошинському районі м. Києва. На підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.10.2002 року №70/230 ОСОБА_9 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Живописній,18 від 20.12.2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 75-2-04540. ОСОБА_9Р набула право власності не на підставі матеріалів по встановленню зовнішніх меж землекористувань кварталу та затвердженого проекту відведення, як стверджує позивач, а на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради, яке приймалося в тому числі і на підставі зазначених матеріалів, що відповідає чинному законодавству. Просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та слухати справу у відсутність їх представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вирішує справу, дотримуючись правил ст.ст.10,11,60 ЦПК України, вимоги яких судом роз"яснені учасникам розгляду справи неодноразово.

Суд вирішує спір між сторонами відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України в межах заявлених вимог та наданих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно- кадастрової документацї. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Згідно п.2.3 Положення «Про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів», затверджене наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 26.08.1997 року №85 на Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради покладено обовязок організовувати контроль та розглядати матеріали інвентаризації земель по кожному власнику землі та землекористувачу.

Відповідно до п.5.3 цього Положення документацію щодо інвентаризації земель підрядчик подає до міського управління.

Відповідно до п.5.4 Положення Головне управління земельних ресурсів розглядає подану документацію і у випадку позитивного висновку готує проект рішення відповідної ради про затвердження матеріалів інвентаризації для всіх землекористувачів (власників землі) даного кварталу. У разі негативного висновку управління повертає документацію на доопрацювання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу №461 від 26.11.1951 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продали, а ОСОБА_4 купила 2/3 частини домоволодіння у Жовтневому районі м. Києва, Святошино, вул. Петропавлівська, №99. Відповідно до технічного паспорту від 05.11.2004 року на садибний житловий будинок №14 по вул. Живописній у м. Києві ОСОБА_1 належить згідно свідоцтва про право на спадщину 2/3 частини домоволодіння.

Як вбачається з матеріалів справи будинок №14 по вул. Живописній у Святошинському районі м. Києва є багатоквартирним ( три квартири). Відповідно до Рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради №1523 від 08.08.1961 року під домоволодіння по вул. Живописній,14 було відведено земельну ділянку загальною площею 0,1820 га.У зв»язку з тим, що на земельній ділянці розташоване нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності громадян, то заяви про приватизацію землі подають всі співвласники будівель і споруд.

Відповідно п.50 Рішення Київради від 19.12.2002 року № 175/335 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд» гр.ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_12 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га: ОСОБА_4 2/3 від 0,1га; ОСОБА_12 1/3 від 0,1 га. На момент розгляду справи документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Живописній, 14 у Святошинському районі м. Києва в ОСОБА_3 управлінні земельних ресурсів не зареєстровано.

Відповідно до пояснень позивача при проведенні інвентаризації земель його межі не зміщували, огорожі садиби не зносили та на його території споруди не руйнували.

ОСОБА_1 просить суд скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий громадянину України ОСОБА_9 від №30 грудня 2002 року та визнати недійсним Рішення ОСОБА_2 міської Ради від 19.12.2002 року про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в частині відведення та передачі ОСОБА_9 земельної ділянки по вул. Живописній, 18 у Святошинському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови, але жодним чином не обгрунтовує свої вимоги та не може пояснити суду в чому порушено його право та інтереси при видачі ОСОБА_9 державного акту.

В судовому засіданні позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог та не зміг пояснити суду в чому саме порушено його право та інтереси.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необгрунтованими на законі та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 107 Земельного Кодексу України, Положення «Про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів», затвердженого наказом Державного комітету земельних ресурсів від 26.08.1997 року №85; ст.ст. 10,57,58, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради про зобов»язання відновити попередній стан та статут земельної ділянки, визнання подальших дій недійсними.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: