Справа № 2-662/11
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді: Миронець О. К., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05.10.1993 року № 81-АЕ/1993 з нього стягувалися аліменти на користь відповідача по справі на утримання їхніх спільних дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 25% мінімального заробітку на кожну дитину.

Станом на 22 січня 2008 року у позивача ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 5029 гривень 60 копійок. Своє ухилення від обовязку утримувати дітей позивач обґрунтовує відсутністю доходів в звязку з безробіттям, наявністю на утриманні ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу, які часто хворіють та потребують додаткових коштів на лікування та наявності на утриманні матері пенсійного віку.

Таким чином, позивач з метою захисту своїх порушених прав та інтересів змушений звернутися до суду та, посилаючись на своє тяжке матеріальне становище, що на його думку є несприятливою обставиною, що має істотне значення, просить суд повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 5029 гривень 60 копійок, яка виникла станом на 22.01.2008 року в процесі виконання рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05.10.1993 року № 81-АЕ/1993.

Позивач в судове засідання не зявився, проте від нього мається заява про розгляд справи без його участі згідно якої він повністю підтримує свій позов та просить суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Однак від неї мається заява про розгляд справи без її участі згідно якої вона позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05.10.1993 року № 81-АЕ/1993 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягувалися аліменти на утримання їхніх спільних дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 25% мінімального заробітку на кожну дитину.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок неналежного виконання зобовязань по сплаті аліментів згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05.10.1993 року № 81-АЕ/1993 ОСОБА_2, станом на 22.01.2008 року у нього утворилася заборгованість в розмірі 5029 гривень 60 копійок, що підтверджується відповідним розрахунком, складеним головним державним виконавцем Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_6

Відповідно до ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Посилання позивача на відсутність коштів через труднощі із влаштуванням на роботу не є обєктивною обставиною, що дозволяє прийняти рішення про повне його звільнення від сплати заборгованості за аліментами, так як він не надав суду ніяких доказів того, що він вжив всіх необхідних заходів для пошуку роботи та подолання фінансових проблем. В свою чергу, скрутне матеріальне становище позивача, на яке він посилається як на підставу для задоволення позову, мало вольовий характер та вирішення даної проблеми повністю залежало від його дій.

Наявність на його утриманні інших малолітніх дітей, а також непрацездатної матері не звільняє його від обовязку по виконанню рішення суду щодо сплати аліментів.

В судовому засіданні не встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася в ході примусового виконання рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 05.10.1993 року № 81-АЕ/1993 виникла не з вини позивача, а тому, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотного значення для звільнення позивача від сплати такої заборгованості не мають.

Керуючись ст. ст. 180, 197 СК України, ст. ст. 60, 208, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментіввід 15.05.2006 року за № 3, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Миронець О. К.