Справа № 2-39/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Яценко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « СЕБ Банк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « СЕБ Банк » про розірвання кредитного договору та договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «СЕБ Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов мотивував тим, що 03.10.2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № М 021/43 08, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 150 000 доларів США строком до 02.10.2015 року зі сплатою 12,5% річних на умовах, визначених договором.

Банк надав відповідачу кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до кредитного договору, відповідач зобовязався повернути наданий кредит на умовах графіку погашення заборгованості, складеного до кредитного договору, який є його невідємною частиною.

Додатковими угодами до кредитного договору № 2 від 05.01.2009 року № 4 від 27.02.2009 року графік погашення заборгованості за кредитом було викладено в новій редакції .

Керуючись графіком погашення заборгованості відповідач ОСОБА_1 сплачував кошти за користування кредитом, але не в повному обсязі, через що виникло прострочення.

Станом на 23.07.2010 року загальна сума заборгованості складає:1 440 106 грн. 75 коп. , з яких: 147 737, 28 доларів США, що по курсу НБУ дорівнює 1 166 681, 30 грн. заборгованість по кредиту; 28 716, 28 дол. США, що по курсу НБУ складає 226 772, 46 грн. заборгованість по відсоткам; 46 652, 99 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за період з 22.07.2009 року по 22.07.2010 року .

Позивач прохає суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 440 106 гривень 75 копійок, а також відшкодувати понесені судові витрати.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ « СЕБ Банк » про розірвання кредитного договору та договору іпотеки, мотивуючи тим, що даний кредитний договір був укладений за наявності стабільного курсу долару США відносно грошової одиниці України, який станом на момент укладання договору складав 5 грн. за 1 дол. США. Однак обставини змінилися істотно на стільки (підвищення курсу долара), що якби позивач міг би передбачити ці обставини, кредитний договір не укладався б ним на запропонованих умовах .

На підставі ст..ст.651, 652 ЦК України, у зв»язку з істотними змінами обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, ОСОБА_1 у своєму зустрічному позові прохає розірвати кредитний договір № М 021/43 08 від 03.10.2008 року та договір іпотеки № М 021/43 08-ІВД-24 від 03.10.2008 року .

07.02.2011 року ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_1 об»єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «СЕБ Банк» для сумісного розгляду .

В судовому засіданні представник позивача в особі ОСОБА_2 позов ПАТ « СЕБ Банк » підтримав, прохав його задовольнити . Зустрічний позов ОСОБА_1 не визнав .

Представник відповідача в особі ОСОБА_3 позов ПАТ « СЕБ Банк » визнав частково, посилаючись на те, що 27.05.2009 року ОСОБА_1 звертався до банку з листом з проханням прийняти у власність кредитодавцем предмет іпотеки, а саме нежитлові будівлі загальною площею 206, кв.м., тому пеня та проценти повинні бути нараховані станом на 01.06.2009 року. Але при цьому представник відповідача свого розрахунку заборгованості по кредитному договору суду не надав.

Зустрічний позов ОСОБА_1 представник відповідача підтримав в повному обсязі .

Суд, заслухавши сторони., дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що первісний позов « ПАТ СЕБ Банк » підлягає повному задоволенню. В позовних вимогах зустрічного позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 03.10.2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № М 021/43 08, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 150 000 доларів США строком до 02.10.2015 року зі сплатою 12,5% річних на умовах, визначених договором.

Банк надав відповідачу кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач повинен був погашати залишок заборгованості за кредитом щомісячно, сплачувати проценти щомісячно, на умовах графіку погашення заборгованості складеного до кредитного договору, який є невідємною частиною кредитного договору

Додатковими угодами до кредитного договору № 2 від 05.01.2009 року № 4 від 27.02.2009 року графік погашення заборгованості за кредитом було викладено в новій редакції .

Згідно п.3.3.5 Кредитного договору від 03.10.2011 року (а.с.6-7), позичальник зобов»язаний щомісячно сплачувати кредитодавцю грошові кошти відповідно з графіком погашення, що складається із суми заборгованості за кредитом, суми процентів за користування кредитом, в стоки та в порядку, що визначені графіком погашення кредиту, наведеного у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ОСОБА_1 не виконував в повній мірі зобовязання, щодо виплати заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого склалась заборгованість, яка станом на 23.07.2010 року складає:1 440 106 грн. 75 коп. , з яких: 147 737, 28 доларів США, що по курсу НБУ дорівнює 1 166 681, 30 грн. заборгованість по кредиту; 28 716, 28 дол. США, що по курсу НБУ складає 226 772, 46 грн. заборгованість по відсоткам; 46 652, 99 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за період з 22.07.2009 року по 22.07.2010 року, що підтверджується розрахунком позивача (а.с.14).

Відповідно до п.4.3. вищевказаного кредитного договору, у разі невиконання позичальником зобов»язань, визначених п.п. 3.3.1.-3.3.10 цього договору протягом більше 30 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та, відповідно, позичальник зобов»язаний не пізніше наступного робочого дня погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції. Після повної погашення заборгованості позичальника за цим договором дія договору припиняється .

Враховуючи вищевикладені норми діючого законодавства та пункти кредитного договору, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 440 106 грн. 75 коп. заборгованості по кредитному договору .

Крім цього, при укладанні кредитного договору, зобовязання позичальника було забезпечено договором іпотеки № М 021/43 08-ІД-24, який був укладений 03.10.2008 року між Банком та відповідачем (а.с.61). Предметом іпотеки є нежитлові будівлі загальною площею 206,2 кв.м., що розташовані в м.Прилуки, Чернігівської області по вул..Незалежності, 64-А . Суд відноситься критично до пояснень позивача у своєму зустрічному позові про те, що предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та його дружини, оскільки позивач, відповідно до ст..60 ЦПК України, не надав суду докази цієї обставини і судом не здобуто таких доказів .

Суд також відноситься критично до заперечень представника позивача про те, що пеня та проценти позивачу повинні бути нараховані станом на 01.06.2009 року, оскільки ОСОБА_1 27.05.2011 року звертався до банку з листом з проханням прийняти у власність кредитодавцем предмет іпотеки, виходячи з наступного. Згідно п.3.2.7. кредитного договору, банк має право звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов»язань за кредитом у разі не повернення позичальником кредиту відповідно до графіку цього договору, несплати процентів, комісій та несплати штрафних санкцій. Тобто це є право, а не обов»язком кредитодавця, а зобов»язання відповідно до ст. 526 ЦК України повинно виконуватись належним чином. Отже, банк має право вимагати від відповідача повернення коштів по кредитному договору, процентів та пені до повного виконання останнім своїх зобов»язань .

Навпаки, банк декілька раз йшов на зустріч відповідачу : змінював графік погашення заборгованості, не заперечував, щоб сам позичальник знайшов покупця на предмет іпотеки та застави і в подальшому, внаслідок отриманих коштів від продажу предмета іпотеки погасити заборгованість по кредиту перед банком.

Щодо розірвання кредитного та іпотечного договорів суд не погоджується виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов»зання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

У відповідності до ч.2 ст. 652 ЦК України, вразі не досягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявністю одночасно таких умов:

п.1- в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане,

п.2-зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від не ї вимагалися,

п.3-виконання договору порушувало б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору,

п.4-із суті договору або звичаїв ділового обороту не впливає , що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність усіх перелічених умов одночасно. Доказів підтверджуючих наявність всіх цих умов позивач суду не надав, незважаючи на те що обов»язок довести ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог у відповідності з ст. 60 ЦПК України, покладено саме на позивача . Крім того, ст. 36 ЗУ «Про Національний банк України» встановлено, що офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України». Згідно ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валютні курси встановлюються НБУ за погодженням із Кабінетом Міністрів України .

Згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою правління НБУ від 12.11.2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют , зокрема до долару США встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, коливання курсу гривні до іноземних валют законодавчо закріплена. Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору і не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Виходячи з вимог ст. 1046, 1054 ЦК України, суд вважає, що відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальникові , в даному випадку на ОСОБА_1, який зобов»язаний виконувати взяті на себе обов»язки за кредитним договором, тобто підстав для розірвання кредитного договору не має.

Крім цього, статтею 599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення судом рішення).

В зв»язку з цим договір іпотеки не може бути розірваний, оскільки він діє до повного виконання зобов»язань за кредитним договором, які припиняються тільки після повного погашення боргу. Тим більше підстав для розірвання договору іпотеки суд не знаходить.

Позивачем по справі було понесено судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 гривень за ІТЗ розгляду справи. Дані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 526, 554, 599, 652, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 15, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, Кредитним договором № М 021/43 08 від 03.10.2008 року, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « СЕБ Банк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства « СЕБ Банк » заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 440 106 грн. 75 коп., 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього 1 441 926 грн. 75 коп.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « СЕБ Банк » про розірвання кредитного договору та договору іпотеки відмовити .

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області апеляційна скарга протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4