_____________________________________________________________________________
Справа№2-4310/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2011 року,

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою заяви Автогосподарства Головного управління МВС України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу 16119 грн. 83 коп., посилаючись на те, що вказана грошова сума була стягнута з нього за рішенням Київського районного суду м. Одеси в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Автогосподарства Головного управління МВС України в Одеській області про відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП, що трапилося з вини працівника автогосподарства ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1А позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з позивачем, тому повинен відшкодовувати завдану матеріальну шкоду лише у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більш середнього місячного заробітку, шкоду завдано не позивачеві в справі, а учаснику ДТП ОСОБА_2 Крім того, оскільки господарська діяльність автогосподарства повязана з експлуатацією наземних транспортних засобів, то позивач повинен керуватися Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак автомобіль, яким управляв ОСОБА_1, був незастрахований.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 25.03.2010 р. о 14г. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер 0384, на вул. Занковецькій, в м. Одесі, на нерегульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не надав переваги автомобілю БМВ, 1997 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, що під керуванням власника ОСОБА_2 рухався в прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого, через порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Розмір матеріальної шкоди визначався судом згідно з висновком Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №2714 від 14.05.2010 р.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2010 р. ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено штраф у розмірі 360 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2010 р. були задоволені позовні вимоги власника автомобілю БМВ ОСОБА_2В до Автогосподарства Головного управління МВС України в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, та присуджено до стягнення 16119 грн. 83 коп. ОСОБА_1 у цій справі приймав участь в якості третьої особи, вину у скоєнні ДТП визнавав.

Автогосподарство Головного управління МВС України в Одеській області виконало рішення суду від 22.09.2010 р. та сплатило ОСОБА_2 присуджену суму у розмірі 16119 грн. 83 коп., що підтверджується платіжним дорученням №53 від 21.03.2011 р.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право звернення з регресною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникамивід 29 грудня 1992 р. №14, юридична або фізична особа роботодавець можуть звернутися з регресним позовом про притягнення винного працівника до майнової відповідальності за нормами трудового законодавства.

Згідно зі ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення, покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності, права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Стаття 133 КЗпП України встановлює перелік випадків обмеженої матеріальної відповідальності працівників. У відповідності до законодавства, обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Як вбачається зі змісту наведеної статті, посилання відповідача на те, що слід застосовувати обмежену матеріальну відповідальність, є такими, що не відповідають нормам КЗпП України.

Суд не погоджується з посиланнями відповідача на те, що, у звязку з невиконанням позивачем обовязку із страхування автомобіля, він не зобовязаний нести будь-яку матеріальну відповідальність, це не може бути підставою для звільнення від матеріальної відповідальності особи, винної в скоєнні ДТП.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постановою Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2010 р. ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, чого відповідач не заперечує, суд не вбачає підстав для зменшення розміру прямої дійної шкоди, що підлягає покриттю, або звільнення від відшкодування вказаної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 10-11, 60, 79, 88, 209, 212 215 ЦПК України, ст. 1172 ЦК України, України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в

справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками№14 від 29 грудня 1992 р.,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Автогосподарства Головного управління МВС України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягути з ОСОБА_1 на користь Автогосподарства Головного управління МВС України в Одеській області, код ОКБО 08592268, МФО 828011, р/р 0028 в ГУДКУ в Одеській області, матеріальну шкоду у розмірі 16119 грн. 83 коп.

Стягути з ОСОБА_1 на користь Автогосподарства Головного управління МВС України в Одеській області, код ОКБО 08592268, МФО 828011, р/р 0028 в ГУДКУ в Одеській області, судові витрати у розмірі 281 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Пучкова І. М.