Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючої судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Бандуровій В.І.,

з участю представників

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка після уточнення позовних вимог просила усунути перешкоди у користуванні права власністю на АДРЕСА_2 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Позов мотивувала тим. що є власником вказаного будинку, відповідач зареєстрований у ньому, але не живе там з 2005 р.. Вона бажає продати будинок, але не може зробити це, бо в ньому прописаний відповідач.

Представник позивачки позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що позивачка є його сестрою. На її прохання він зареєструвався у вказаному будинку, але ніколи не мешкав в ньому. Мешкає у АДРЕСА_1 який теж належить позивачці, але вона не бажає прописати його там.

Представник відповідача позов не визнав, пояснення відповідача підтримав. Доповнив, що оскільки відповідач ніколи не мешкав у спірному будинку, то не може втратити право користування житлом в ньому.

У судовому засіданні досліджені докази: акт обстеження жилого будинку; домова книга; довідки БТІ і ЛКП «Паспорта служба»; свідоцтво про смерть.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво житлового будинку від 07 січня 1980 р. є власником будинку АДРЕСА_2, в якому з 10 лютого 2005 р. зареєстрований, а тому має право сервітуту (користування) вказаним житлом відповідач.

Відповідно до 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає, що обраний позивачкою засіб захисту права власності полягає у зобов'язанні відповідача у здійсненні певних дій чи утриманні від вчинення певних дій за відсутності між сторонами договірних правовідносин, у той час як визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є засобом захисту за наявності у відповідача права сервітуту, який відповідно до ст.402 ч.1 ЦК України виникає, зокрема, на підставі договору.

Як пояснив відповідач, і що не спростовано позивачкою, він зареєстрований у спірному житлі за згодою позивачка, яка таким чином надала йому право користування своїм житлом, бо згідно ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" під реєстрацієй розуміється внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання... із зазначенням адреси житла особи... Тобто між ними існують договірні відносини, захист права власності при яких здійснюється іншими засобами, зокрема тими, що витікають з права сервітуту.

Оскільки обраний позивачкою засіб захисту порушеного права не може бути застосований, суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-иденний строк з моменту його проголошення.

Суддя: