САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №2-41/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2011 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ часток у праві спільної сумісної власності та зустрічним позовам ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Самарського району про визнання розпорядження незаконним та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2008 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про виділ часток у праві спільної сумісної власності.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач разом з відповідачем ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизували квартиру АДРЕСА_1 . Квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Шлюб з відповідачем був розірваний 21.09.2005 року. В даний час в спірній квартирі позивач з дітьми не проживає, т.я. відповідач чинить цьому перешкоди. Позивач просила виділити їй, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по ј частині приватизованої квартири АДРЕСА_1 а також припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

26.01.2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій посилався на ті обставини, що розпорядження органу приватизації управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 05.01.2006 року № 7/10-06 є незаконним та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , визнати незаконним розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 05.01.2006 року № 7/10-06, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05.01.2006 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги в судовому засіданні підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві, заперечували проти задоволення зустрічного позову, та просили застосувати строк позовної давності щодо вимог відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив задовольнити зустрічну позовну заяву на підставі обставин викладених у ній.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Самарського району м. Дніпропетровська в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частини з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності.

Згідно п. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ним або законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була надана відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету № 758 від 18.04.2000 року, відповідно до ордеру на житлове приміщення № 18 від 14.09.2000 року, на склад сім`ї з чотирьох осіб (а.с.99 ).

05.01.2006 року ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 приватизували квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2006 року (а.с. 3).

21.09.2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.09.2005 року (а.с. 6).

Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем не було жодних домовленостей щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, суд вважає за можливе встановити, що частки співвласників є рівними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він знайомий з обома сторонами та йому відомо, що позивач займалася ремонтом в даній квартирі, між сторонами йшла мова щодо приватизації квартири, т.я. свідок чув, як вони розмовляли по телефону.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він також знайомий з обома сторонами, з позивачем має гарні стосунки. Йому відомі ті обставини, що подружжя отримало спірну квартиру, та з обох сторін йшли розмови про те, що її необхідно буде приватизувати, розмова про приватизацію в присутності свідка була на свято Новий рік 2003 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що квартира була надана позивачці, що пов`язано із зайняттям нею відповідної посади, свідку відомо, що позивач займалася приватизацією квартири, на квартирному обліку стояв відповідач, свідку також відомо, що в квартирі робився ремонт.

Суд критично ставиться до посилань відповідача ОСОБА_2 на ті обставини, що приватизація квартири проводилася без його відома та йому не було відомо про факт приватизації квартири, оскільки вони спростовуються вищезазначеними показаннями свідків та іншими матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання розпорядження незаконним та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, лише після того, як позивач ОСОБА_1 подала позов про виділ часток у праві спільної сумісної власності.

Таким чином позовні вимоги відповідача, щодо визнання недійсним розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 05.01.2006 року № 7/10-06 та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2006 року на квартиру АДРЕСА_1 подані з пропущенням строків позовної давності, оскільки свідоцтво про право власності на житло було видано Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 05.01.2006 року, а позов про визнання свідоцтва недійсним подано відповідачем лише 26.01.2009 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та встановити, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить по ј частці квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічних позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 267, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 208, 209, 212- 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 належить кожному по ј частки квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев