Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2011 Справа №2-2287/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Сагайдак М.Б.

прокурора Легети І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3, 30.03.2003року народження, посилаючись на те, що відповідач утриманням та вихованням дитини належним чином не займається, не цікавиться її розвитком та не піклується про її фізичний і духовний стан.

В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені в заяві, просить задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що сплачує аліменти на утримання дитини, не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо дитини, однак позивач перешкоджає йому спілкуватись із дитиною.

Представник служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року, який розірвано 14.12.2005 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД №004974, виданим відділом РАЦС Тернопільського районного управління юстиції, актовий запис №181 від 14.12.2005 року.

Від даного шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 120706, виданим Великолуцькою сільською радою Тернопільського району, актовий запис №2 від 14.05.2003 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.10.2005 року вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/3 частини мінімальної заробітної плати, щомісячно, починаючи з 26.09.2005 року і до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом із позивачем - мати ОСОБА_1 в с. В. Лука Тернопільського району Тернопільської області та перебуває на її утриманні.

Як вбачається з довідки №6 від 14.03.2011 року, інформаційного листа №12 від 20.05.2011 року, комунального закладу Великолуцька ЗОШ І ст., ОСОБА_2 за час навчання дочки ОСОБА_3 у школі, приносив їй подарунки на день народження та свято ОСОБА_6. Батько відвідує свою доньку та приносить гостинці до школи. Дитина не заперечує проти спілкування з батьком. Навчанням та вихованням своєї доньки цікавиться періодично при її відвідуванні у школі.

ОСОБА_2 працює сторожем на ДП "Мишковицький спиртзавод" з 2007 року, за місце роботи та проживання (с. В.Лука Тернопільського району) характеризується позитивно.

Згідно висновку органу опіки і піклування №01-751/11 від 01.06.2011 року орган опіки і піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, 30.04.2003р.н.

Як вбачається із висновку, орган опіки і піклування посилається на пояснення батька, матері дитини та інформацію, наданої із навчального закладу, де навчається дитини.

Разом із тим, з пояснень свідків ОСОБА_6 директора Великолуцької ЗОШ І ст., ОСОБА_7 класного керівника дитини, встановлено, що за поточний рік батько дитини відвідував її у школі лише 2 рази на свято ОСОБА_6 та день народження малолітньої ОСОБА_3. Наведене не заперечується і відповідачем. З пояснень ОСОБА_6 також уточнено зміст інформаційного листа №12 від 20.05.2011 року свідок вказав, що зазначаючи у листі "вихованням своєї доньки цікавиться періодично при її відвідуванні у школі" мав на увазі два відвідування батьком дитини в школі у вказані вище дні.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із позивачем та малолітньою ОСОБА_3 суду пояснили, що батько не відвідував дитину з часу розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пленум Верховного Суду України у п. 16 Постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, враховуючи, що єдиним способом особистої участі відповідача у виконанні батьківських обов'язків щодо дитини протягом поточного року полягало у двох відвідуваннях дочки за місцем її навчання, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дочки ОСОБА_4, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, тому, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів малолітньої дитини, позов слід задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4.

При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову, оскільки на їх підтвердження своїх жодних доказів суду представлено не було. Голослівними є доводи відповідача про те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - відповідач, зокрема, до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не звертався. Щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини, то наведене є обов'язком батька, в тому числі і у разі позбавлення його батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.164, 165 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8,50 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.