Решетилівський районний суд Полтавської області
№ 2-130/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2011 р. с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Микитенка В.М.,

при секретарі - Пустовар Т.В.,

з участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача

АТ „Українська пожежна страхова компанія" Гриня В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та АТ „Українська пожежна страхова компанія" про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та АТ „Українська пожежна страхова компанія"у якому просить:

- стягнути із ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в її інтересах в сумі 197450 грн., в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сумі по 97450 грн. кожному відповідно.

- стягнути із АТ „Українська пожежна страхова компанія"на її користь матеріальну шкоду в сумі 25674 грн. 06 коп. та моральну шкоду в сумі 8925 грн.

- стягнути із відповідача АТ "Українська пожежна страхова компанія"на її користь в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом щомісячних платежів по 272 грн. кожному в межах страхового ліміту 51000 грн. на одного потерпілого.

В обґрунтування своїх позовних вимог послалась на те, що 17.02.2011 року вироком Решетилівського районного суду Полтавської області, ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі та визнано винним, у порушенні вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило загибель ОСОБА_6, який був чоловіком позивачки та батьком двох неповнолітніх дітей. При цьому ОСОБА_3 за полісом № ВЕ 3681330, від 29.03.2010 року застрахував в АТ "Українській пожежній страховій компанії"свою цивільно-правову відповідальність на випадок заподіяння шкоди третій особі під час дорожньо-транспортної пригоди. Завдану матеріальну шкоду підтверджує відповідними чеками та квитанціями про витрати на поховання потерпілих. В обґрунтування завданої моральної шкоди, зазначила, що вона і діти втратили дорогу людину, що призвело до великих душевних страждань та вимушених змін у життєвих стосунках, погіршило стан її здоров'я та потребує значних зусиль для відновлення свого попереднього душевного стану.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду письмові заперечення на позовну заяву. Позовні вимоги визнав частково. Повністю визнав матеріальні витрати потерпілої на поминальний обід в сумі 2100 грн., придбання труни і ритуальної атрибутики в сумі 752 грн., ритуальних послуг в сумі 118 грн. 54 коп., придбання пам'ятника в сумі 4700 грн. Інші вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не визнав. Суму відшкодування моральної шкоди просив зменшити, зважаючи на його вік та стан здоров'я, виходячи з вимог розумності та справедливості.

Представник відповідача АТ „Українська пожежна страхова компанія"Гринь В.І. позов визнав у частині відшкодування вартості поховання в сумі 5759 грн., (у тому числі вартість могили, труни, зберігання тіла, пам'ятника), без урахування вартості поминального обіду, вартості пошкодженого автомобіля потерпілої в сумі 10758 грн. 26 коп. Іншої частини позовних вимог не визнав та пояснив, що моральна шкода підлягає відшкодуванню потерпілій особі в межах ліміту цивільно-правової відповідальності, який складає 2550 грн. на одну особу. Вважав, що оскільки потерпілий ОСОБА_6 помер, а інші особи не являються потерпілими у розумінні ЗУ "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підстави відшкодування моральної шкоди відсутні. Також зазначив, що відсутні підстави відшкодування шкоди в інтересах дітей при втраті годувальника, оскільки ОСОБА_6 до ДТП ніде не працював та офіційно доходів не отримував, крім того неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримують державну пенсію в сумі 750 грн. щомісячно, що приймається до уваги при визначенні розміру страхового відшкодування.

Наведені представником відповідача обставини не оспорювалось позивачкою ОСОБА_1

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Виходячи з положень ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Решетилівського районного суду від 17.02.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області, від 17.05.2011 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі із позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 3 роки.

Відповідно вироку ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 05 вересня 2010 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, управляв на підставі доручення транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 та під час руху проїзною частиною на 6 км. +200 м. автодороги Стовбина - Долина - Лиман Перший - Решетилівка в напрямку центру селища Решетилівка, Полтавської області, діючи з необережності, порушив вимоги п. п 12.1 Правил дорожнього руху України, зокрема під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху без урахування дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортним засобом та виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 під керуванням за дорученням ОСОБА_6, що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 843-а, від 29.10.2010 року, а саме: двохсторонні переломи ребер, розлиті крововиливи у коренів легень, у вушок серця, в параортальну клітковину грудного відділу аорти, розрив стінки лівого шлуночка, розрив грудного відділу аорти, розрив лівого купола діафрагми, розрив печінки, селезінки, ушиблені рани голови, нижніх і правої верхньої кінцівки, садна голови від яких помер на місці події.

Цим вироком суду встановлене протиправне діяння -порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинене ОСОБА_3, що спричинило смерть ОСОБА_6, тому ці обставини не підлягають доказуванню.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За ч.1 ст.1167 ЦК України: "Моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини..." Ч.2 цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам ( усиновлювачам ), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що "Особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)".

Зі свідоцтва про одруження, убачається, що ОСОБА_1 із 18.09.1999 року була одружена з ОСОБА_6 (а.с.46).

Відповідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( а.с.95).

За даними свідоцтв про народження, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ( а.с.92-93).

Виходячи із характеристики Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району, від 11.09.2010 року, ОСОБА_6 проживав на території сільської ради із дружиною та дітьми, зарекомендував себе з позитивного боку, до відповідальності не притягувався.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 під час дорожньо - транспортної пригоди на підставі доручення від 27.03.2010 року на право експлуатації та розпорядження управляв джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_8, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. ( а.с.57-58).

За полісом ВЕ № 3681330, від 29.03.2010 ОСОБА_3 застрахував у АТ "Українська пожежна страхова компанія"свою цивільно-правову відповідальність на випадок заподіяння шкоди третій особі під час дорожньо-транспортної пригоди, за участю транспортного засобу страхувальника, з терміном дії договору до 29.03.2011 року включно. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю становить 51 000 грн., за шкоду, заподіяну майну в сумі 25 000 грн. на одного потерпілого, франшиза 510 грн. (а.с.59).

Згідно з позовом, позивач зазначив, що матеріальна шкода, яка підлягає стягненню із АТ "Українська пожежна страхова компанія"полягає у витратах на ритуальні послуги, поминальні обіди в сумі 5821 грн. 86 коп., встановлення пам'ятників і надгробку в сумі 4700 грн., витратах на лікування позивачки в сумі 152 грн. 20 коп., відшкодування вартості пошкодженого автомобіля в сум 15 000 грн.

Суд зазначає, що витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги слід вважати доведеними тільки за наявності документів (довідок, рахунків), що підтверджують відповідні витрати на день поховання, які зазнані страхувальником, сім'єю потерпілого або іншими особами.

Відповідно матеріалів справи позивачем доведено на підставі квитанції № 4 від 06.09.2010 року витрати на придбання труни ритуальної в сумі 752 грн.(а.с.10), рахунку фактури № 786 від 06.09.2009 року витрати на ритуальні послуги в сумі 118,54 грн. (а.с.10), рахунку № 32 від 01.10.2010 року витрати на придбання пам'ятника в сумі 4700 грн. (а.с.16), витрати на придбання ритуального товару на суму 1167 грн.(а.с.16).

Зважаючи, що позивачкою не доведено, що її автомобіль знищено та його вартості до дорожньо-транспортної пригоди, суд при визначенні розміру відшкодування збитків унаслідок пошкодження вказаного автомобіля виходить із даних звіту № 13117 від 23.11.2010 року, яким встановлено шкоду в сумі 10758 грн. 31 коп. ( 13435,55 грн. початкової вартості автомобіля -2167,24 грн. утилізаційної вартості автомобіля -510 грн. франшиза = 10758,31) (а.с.60-89).

Всього майнової шкоди на суму 17495,85 грн., яка не виходить за межі цивільно-правової відповідальності страховика, тому підлягає стягненню із АТ "Українська пожежна страхова компанія"на користь ОСОБА_1

Витрати позивачки на поминальний обід, відповідно чеків (а.с.9,11,13,15) не передбачені ЗУ "Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів", тому не підлягають стягненню із відповідача АТ "Українська пожежна страхова компанія", а виходячи із принципу диспозитивності, зважаючи, що вимоги позивачка у цій частині пред'явила лише до вказаного відповідача, задоволенню не підлягають.

Витрати на лікування потерпілої в сумі 152 грн. 20 коп. належним чином не доведені, тому задоволенню не підлягають.

Окрім того, п.27.4 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України

У відповідності до п.2 Порядку проведення розрахунків розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок ДТП, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1776 від 31.12.2004 року, частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника).

Із пояснень позивачки убачається, що ОСОБА_6 на протязі останнього календарного року, що передував дорожньо-транспортній пригоді ніде офіційно не працював та доходу, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державної соціальної допомоги та щомісячних виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням не отримував.

Водночас, позивачка зазначила, що неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримують щомісячну державну пенсію у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 750 грн. ( по 375 грн. на кожного).

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено обставин отримання ОСОБА_6 середньомісячного доходу і його розміру на протязі останнього року перед ДТП, у частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із АТ "Українська пожежна страхова компанія"на її користь в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом щомісячних платежів по 272 грн. кожному в межах страхового ліміту 51000 грн. на одного потерпілого слід відмовити.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з встановлених у судовому засіданні обставин справи та наявних доказів, у тому числі факту смерті ОСОБА_6, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася із необережності відповідача ОСОБА_3, що призвело до душевних страждань та вимушених порушень життєвих стосунків з людьми позивачки і її неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тривалості вказаних страждань, тому виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості визначає розмір відшкодування моральної шкоди позивачці ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сумі по 10 000 грн. кожному.

При цьому п.22.3 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України.

Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше 5 відсотків ліміту, визначеного у п.9.3 статті 9 цього Закону. (51000 грн.)

Тому у відшкодування моральної шкоди з АТ "Українська пожежна страхова компанія"на користь ОСОБА_1, яка в установленому законом порядку визнана потерпілою (а.с. 53) підлягає стягненню 2550 грн.

Завдана моральна шкода в сумі по 10 000 грн. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також 7450 грн. ОСОБА_1 підлягає стягненню із ОСОБА_3 У іншій частині заявлена моральна шкода належним чином не доведена у ході розгляду справи.

Судові витрати у справі підлягають стягненню із відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 - 1194, 1201, ЦК України, ст.22,23 ЗУ „Про обов'язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 60-61, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та АТ „Українська пожежна страхова компанія"про відшкодування моральної і матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -задовольнити частково.

Стягнути з АТ „Українська пожежна страхова компанія"на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 17495 (сімнадцять тисяч чотириста дев'яносто п'ять) грн. 85 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 7450 (сім тисяч чотириста п'ятдесят) грн. та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_9 в сумі по 10 000 (десять тисяч) грн. кожному.

Стягнути із АТ „Українська пожежна страхова компанія"на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 0 (нуль) грн. 70 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1 (одна) грн. 05 коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів до апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Суддя: