Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2011 ку . м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калитки О.М.

при секретарі судового засідання Мягкій І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Лисичанськтепломережапро забов`язання списати заборгованість за надані послуги та відшкодування моральної шкоди,-

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Лисичанськтепломережапро забов`язання списати заборгованість за надані послуги та відшкодування моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення через Лисичанський міський суду Луганської області.

Суддя:

2-1357/11

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 року . м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калитки О.М.

при секретарі судового засідання Мягкій І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Лисичанськтепломережапро забов`язання списати заборгованість за надані послуги та відшкодування моральної шкоди,-

21.11.2011 встановив: Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на наявність у відповідача безнадійної заборгованості за надані йому комунальні послуги станом на 1 жовтня 2007 року в сумі 8004,4грн., яка до теперішнього часу не списана. Відповідач попереджає його про наявну заборгованість та погрожує відключенням його від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого погіршився його стан здоровя. Просив суд забов`язати відповідача списати з його особового рахунку №7395 безнадійну заборгованість станом на 1 жовтня 2007 року в сумі 8004,4грн., відповідно до діючого законодавства та стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду в сумі 9000грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та надав суду пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав за його безпідставністю посилаючись на відсутність умов договору між відповідачем та позивачем про списання заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання що перевищують строк позовної давності. Посилання позивача на Закон України Про оподаткування прибутку підприємствта постанову Міністерства фінансів України про бухгалтерський облік не стосується предмету спору, просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено і не оспорювало сторонами, що позивач є користувачем наданим послуг відповідачем з теплопостачання та гарячого водопостачання, має заборгованість за надані послуги за період з травня 1997 року по 1 жовтня 2007 року в сумі 8004,4грн. Позивач перебуває під наглядом лікарів 1992 року з приводу різних захворювань і між діями відповідачащодо попередження позивача про наявну заборгованість та можливе відключенням його від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання причинного звязку немає, що підтверджується матеріалами справи та висновком експертів(а.с.42-45).

Відповідно до ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого та немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовьязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Реалізуючі передбачене ст..64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне субєктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги, в яких на захист своїх прав, просить зобовязати відповідача вчинити певні дії. Тобто, у даному випадку має місце невідповідність обраного позивачем способу свого захисту, способам, визначеним законодавством, тому ця обставина є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають за необґрунтованістю.

Таким чином, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись, ст..64 Конституції України, ст..ст.15,16 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Лисичанськтепломережапро забов`язання списати заборгованість за надані послуги та відшкодування моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення через Лисичанський міський суду Луганської області.

Суддя: