справа №4с-7/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого –судді Брага А.В.,

при секретарі –Лампіка О.В.,

за участю: скаржника –ОСОБА_1,

представника суб’єкта оскарження
–ОСОБА_2,

представника стягувача –ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу
№4с-7/11 за скаргою ОСОБА_1 на постанову
про відкриття виконавчого провадження
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції від 17 серпня 2010
року, за участю стягувача –Публічне
акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль»–

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся скаржник із вищезазначеною
скаргою, в обґрунтування якої послався
на те, що 17 серпня 2010 року державним
виконавцем була винесено постанова про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №2-2087/2009,
виданого на підставі рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 грудня 2009 року.
Дану постанову скаржник вважає такою,
що винесена з порушенням вимог закону,
а отже підлягає скасуванню, оскільки
таку постанову надіслано заявникові з
порушенням строків для цього,
скаржником постанову отримано вже
після закінчення строків для
добровільного виконання рішення, а
арешт на майно скаржника, як боржника,
накладено постановою без урахування
витрат, пов’язаних з проведенням
виконавчих дій. Окрім того, як на
підставу для скасування постанови
скаржник послався на те, що оскаржувана
ним постанова надрукована на аркушах
формату А4, а не шляхом заповнення
бланку, встановленого Інструкцією про
проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні скаржник свої
вимоги підтримав в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Представник ВДВС Дніпропетровського
районного управління юстиції проти
задоволення скарги заперечував, надав
суду письмові заперечення, пославшись
на те, що оскаржувана постанова про
відкриття виконавчого провадження
винесена з додержанням усіх норм
Закону України «Про виконавче
провадження», а отже скарга не підлягає
задоволенню.

Представник стягувача ПАТ «ОСОБА_4
Аваль»в особі Дніпропетровської
обласної дирекції в судовому засіданні
проти задоволення скарги також
заперечувала, надала письмові
заперечення, пославшись на те, що
оскаржувана постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена із
дотриманням всіх вимог діючого
законодавства, порушень прав чи
інтересів скаржника немає, а подання
даної скарги до суду, на думку
представника стягувача, зумовлене
бажанням скаржника уникнути виконання
своїх боргових зобов’язань.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 03
грудня 2009 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
рішення по цивільній справі №2-2087/09
(а.с.128-129 цивільної справи №2-2087/09), яким
задоволенні позовні вимоги в повному
обсязі про солідарне стягнення з
ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна
будівельна компанія
«Україна-Канада»на користь ВАТ «ОСОБА_4
Аваль»в особі Дніпропетровської
обласної дирекції заборгованості за
кредитним договором у розмірі 1596594,45
гривень та судових витрат в розмірі 1730
гривень.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 травня
2010 року (а.с.202-203 цивільної справи
№2-2087/09), ухвалою Верховного Суду
України від 11 липня 2011 року рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 грудня 2009 року
залишено без змін. Викладені обставини
підтверджуються копією ухвали
Верховного Суду України від 11 липня 2011
року.

Отже, у відповідності до ст.ст.223, 319, 349
ЦПК України рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
03 грудня 2009 року набрало законної сили
27 травня 2010 року.

17 серпня 2010 року державним виконавцем
органу виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції на підставі
відповідної заяви стягувача від 13
серпня 2010 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №2-2087/2009,
виданого на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
03 грудня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1
суми боргу в розмірі 1598324,45 гривень.
Даною постановою боржнику ОСОБА_1
надано строк для добровільного
виконання –до 24 серпня 2010 року, а також
накладено арешт на все майно вказаного
боржника в межах суми 1598324,45 гривень.
Дані обставини підтверджуються копією
оскаржуваної постанови про відкриття
виконавчого провадження від 17 серпня
2010 року, а також копією заяви стягувача
від 13 серпня 2010 року, отриману ДВС 17
серпня 2010 року разом з виконавчим
листом на рішення суду від 03 грудня 2009
року.

Згідно копії супровідного листа від 18
серпня 2010 року оскаржувана постанова
про відкриття виконавчого провадження
була надіслана для виконання та відома
сторонами виконавчого провадження, а
також відповідним органам та установам
саме 18 серпня 2010 року.

Правовідносини, які виникли між
учасниками розгляду справи,
врегульовані положеннями Закону
України «Про виконавче провадження»,
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою Наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року
№74/5 (далі –Інструкція), ЦПК України.

Так, за змістом ст.ст.17, 19, 25 Закону
України «Про виконавче
провадження»державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі, зокрема, виконавчого листа,
виданого судом, протягом трьох робочих
днів з дня отримання такого
виконавчого документа за заявою
стягувача про примусове виконання
рішення. При цьому, стягувач у своїй
заяві про відкриття виконавчого
провадження має право просити
державного виконавця накласти арешт на
майно та кошти боржника та оголосити
заборону на його відчуження. Про
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження, у якій вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Згідно ст.35 Закону України «Про
виконавче провадження»за наявності
обставин, що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів.

Нормою ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження»визначено, що
арешт майна боржника, як захід
реального забезпечення виконання
рішення, може бути накладений у розмірі
суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Положеннями п.1.7.2, 1.7.3 Інструкції
визначено, що з використанням бланків
складаються такі документи
виконавчого провадження: акт опису й
арешту майна; постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження; акт вилучення у
боржника предметів, зазначених у
рішенні суду, та передачі їх стягувачу;
квитанційна книжка; розпорядження.
Копії акта опису й арешту майна,
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, акта вилучення у боржника
предметів, зазначених у рішенні суду,
та передачі їх стягувачу складаються з
використанням бланків для копій.

Згідно п.1.7.4 Інструкції документи та
копії документів виконавчого
провадження, передбачені пунктами 1.7.2,
1.7.3 та складені без використання
бланків або бланків для копій,
вважаються недійсними.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених вище норм
законодавства, суд приходить до
висновку, що державним виконавцем, який
виніс оскаржувану постанову про
відкриття виконавчого провадження від
17 серпня 2010 року були дотримані всі
передбачені законодавством вимоги
щодо змісту, форми та порядку винесення
такої постанови, направлення її
сторонам виконавчого провадження.

Посилання скаржника про
несвоєчасність надіслання йому
оскаржуваної постанови суд не приймає
до уваги, оскільки вони спростовуються
встановленими в судовому засіданнями
фактичними обставинами та
дослідженими доказами, зокрема, копією
супровідного листа про направлення
оскаржуваної постанови боржнику від 18
серпня 2010 року.

Також суд не приймає до уваги посилання
скаржника на отримання ним
оскаржуваної постанови після спливу
строку на добровільне виконання
рішення суду, оскільки така постанова
була надіслана скаржнику своєчасно і у
відповідності до закону, а час вручення
поштового відправлення за таких
обставин не залежить від дій
державного виконавця і не є підставою
для скасування оскаржуваної постанови.
Окрім того, нормами Закону України «Про
виконавче провадження»за даних
обставин передбачена можливість
відкладення провадження виконавчих
дій за заявою сторони виконавчого
провадження, зокрема боржника. Даною
можливістю скаржник, як боржник, не
скористався, до теперішнього часу свої
боргові зобов’язання не виконав, а
отже його посилання на позбавлення
його можливості здійснити добровільне
виконання рішення суду є
безпідставними.

Щодо посилань скаржника на накладення
арешту державним виконавцем на майно
цього скаржника, як боржника, без
урахування витрат, пов’язаних з
проведенням виконавчих дій, необхідно
зазначити наступне. За змістом норм
Закону України «Про виконавче
провадження»державний виконавець може
накласти арешт з урахуванням таких
витрат, що свідчить про відсутність
імперативного обв’язку щодо
накладення арешту з урахування даних
витрат, а отже посилання скаржника на
не включення цих витрат до суми, в межах
якої накладено арешт, не свідчать про
державним виконавцем вимог
законодавства, а отже не є підставою
для скасування оскаржуваної постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Також суд вважає безпідставними
посилання скаржника, як на підставу для
задоволення скарги, невикористання
державним виконавцем передбаченого
Інструкцією бланку для постанови про
відкриття виконавчого провадження.
Правова позиція суду з цього приводу
ґрунтується на тому, що за змістом п.1.7.2,
п.1.7.3 Інструкції постанова про
відкриття виконавчого провадження не є
тим видом документу виконавчого
провадження, який обов’язково
складається з використанням бланку.
Таким чином, невикористання бланку не
зумовлює недійсність оскаржуваної
постанови у відповідності до п.1.7.4
Інструкції.

Підсумовуючи вищевикладене,
враховуючи, що оскаржувана постанова
про відкриття виконавчого провадження
від 17 серпня 2010 року винесена
відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця, а
права та свободи скаржника ОСОБА_1
такою постановою та діями державного
виконавця не були порушені, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволенні скарги у
відповідності до ст.387 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, пов’язаних з розглядом
справи, суд на підставі ст.388 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
судові витрати у вигляді сплачених
скаржником при зверненні до суду в
якості судового збору (державного мита)
17 гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 37 гривень
–покласти на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 383-387 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову про відкриття виконавчого
провадження відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
районного управління юстиції від 17.08.2010
року, за участю стягувача –публічне
акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль», -
відмовити.

Судові витрати понесені скаржником
ОСОБА_1, що складаються з судового збору
у сумі 17, 00 гривень та 37, 00 гривень
витрат пов’язаних на інформаційно
–технічне забезпечення розгляду
справи покласти на останнього.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її проголошення.

Суддя

А.В. Брага