АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3809/11 Головуючий у 1 й інстанції - ритов В.І. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року м. Дніпропетровськ

26 травня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів борг у сумі 106791,0 грн. та з ОСОБА_5 борг у розмірі 18165,0 грн. Також позивачка подала клопотання про вжиття заходів забезпечення даного позову.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру № 1 в будинку № 2 з господарськими прибудовами по вул. Ленінградській в смт. Царичанка Дніпропетровської області, власником якої є ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставлять питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення судом наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального та матеріального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню.

Головуючий

Судді