Справа № 2-4147/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Скрипніка Л.А.,

при секретарі Вітічак О.Р.,

за участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 01.11.2010 року вона позичила відповідачу по справі грошові кошти, про що між сторонами було укладено договір позики, а саме відповідачем надано розписку від 01.11.2010 року згідно якої, відповідач позичив у позивачки грошові кошти в сумі 560 тис. гривень, що еквівалентно сумі 70 тис. доларів США, строком до 01 липня 2011 року без встановлення відсотків за користування грошима. Однак, у зазначений договором строк грошові кошти відповідачем не було повернуто. Вважає, що за таких обставин, відповідачем по справі грошове зобовязання в зазначений строк не було виконано належним чином. Також, згідно вищезгаданого договору зобовязання повернути отримані відповідачем кошти в строк більш ніж один місяць від зазначеного у договорі було забезпечено майновою заліковою неустойкою, предметом якої став житловий будинок, що розташований за адресою м. Херсон, вул. Чайковського, 216, та належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 28.09.2010 року, та вартість якого складає 540 292 грн.. Вказане домоволодіння складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж; літера «Д»- сарай; літ. «И»- туалет; № 1,2 огорожа, № 3 водопровід. В звязку із тим, що зазначені у договорі кошти у погоджений строк повернуто не було, позивач вважає, що таким чином відповідачем не було виконано зобовязання за договором позики. Окрім наведеного ОСОБА_1 зазначає, що між вартістю предмета неустойки та боргом існує різниця на суму 19 708 грн., в звязку із тим, що вартість предмета неустойки є меншою за суму боргу. Просить стягнути зі ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики шляхом звернення стягнення на предмет неустойки, визнавши за нею право власності на житловий будинок, що за адресою м. Херсон, вул. Чайковського, 216, який належить відповідачу на праві власності та складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж;, літера «Д»- сарарй ; літ. «И»- туалет, № 1,2 огорожа, № 3 водопровід, а також просить стягнути зі ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики в сумі 19 708 грн..

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги, пояснив суду, що невиконання ним зобовязань перед відповідачем, було викликано фінансовими негараздами.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно розписки наданої позивачем по справі відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою м. Херсон, вул. Чайковського, 216, паспорт серії МО № 877323, 01.11.2010 року взяв в борг у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серія МО № 468179, грошові кошти в сумі 70 000 долапрів США строком на вісім місяців, та зобовязався повернути вказані кошти в строк до 01.07.2011 року. Відсотків за користування коштами сторонами договору встановлено не було, проте, належне виконання зобовязань з боку боржника за договором, у випадку порушення ним свого зобовязання більше ніж на один місяць з дня повернення суми боргу встановленого договором, було забезпечено майновою заліковою неустойкою. Предметом неустойки за вищезгаданим договором сторонами було визначено житловий будинок, що за адресою м. Херсон, вул. Чайковського, 216, який належить відповідачу на праві власності та складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж;, літера «Д»- сарай ; літ. «И»- туалет, № 1,2 огорожа, № 3 водопровід. Згаданий договір позики було підписано ОСОБА_2 у присутності двох свідків ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи із вищевикладеного, враховуючи, що неустойкою у спірних правовідносинах було визначено саме у виді конкретного майна, суд приходить до висновку про те, що боргові зобовязання ОСОБА_2 перед позивачем були забезпечені неустойкою саме у виді штрафу.

Згідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Частиною 2 згаданої статті визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Виходячи із змісту частини 2 згаданої статті, тільки договірна неустойка може визначатися як у вигляді грошової суми, так і у виді іншої майнової цінності. Законна неустойка може бути встановлена виключно в грошовій формі. Для того, щоб неустойка вважалася законною та застосовувалася незалежно від домовленості про неї сторін договору, необхідно, щоб законом або іншим актом цивільного законодавства було визначено її конкретний розмір, а також підстави стягнення (вид порушення, за яке неустойка встановлюється).

Разом із тим не можна вважати визначенням законної неустойки положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 р., яким визначено граничний розмір саме договірної неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін., а ст. 3 цього ж Закону встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вищезгаданий закон, із змінами та доповненнями станом на 10.01.2002 року, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Виходячи зі змісту розглядуваного договору позики, ним було встановлено саме договірну неустойку, при цьому, згаданий договір був укладений 01.11.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тобто між фізичними особами, в звязку із чим, із урахуванням вищевикладеного, положення ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, стосовно встановлення виду та розміру неустойки за несвоєчасне виконання зобовязань, застосуванню не підлягає.

Предметом неустойки за вищезгаданим договором позики сторонами було визначено житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Чайковського, 216, та складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж;, літера «Д»- сарай ; літ. «И»- туалет, № 1,2 огорожа, № 3 водопровід.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно свідоцтва на право власності від 28.09.2010 року власником житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, які розташовані за адресою м. Херсон, вул. Чайковського, 216 є ОСОБА_2. Згадане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради № 159 від 10.09.2010 року, яке в свою чергу було видане замість договору дарування від 06.06.2008 року на 59/150 ч., та договорів купівлі продажу від 06.02.2009 року на 91/450 ч., та від 18.03.2009 року на 182/450 ч.. Вищезгадане рішення про оформлення права власності на спірне домоволодіння було видане ОСОБА_2 керуючись, зокрема, сертифікатом відповідності № ХС 000419 від 06.09.2010 року, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом обєкта а саме житлового будинку з мансардним поверхом що за адресою м. Херсон. вул. Чайковського, буд. 216 загальною площею -164,3 кв.м., в т.ч. 79,2 кв.м. житлової площі, 42,0 кв.м. гараж.,і який, згідно технічного паспорту від 05.05.2011 року, складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж; літ «Д»- сарай, літ «И»- туалет; № 1,2 огорожа; № 3 водопровід, а загальна вартість його становить 540 292 гривні.

Згідно витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, виданого 30.11.2011 року, заборона відчуження житлового будинку що за адресою м. Херсон. вул. Чайковського, буд. 216, який, згідно рішення Комсомольської районної у м. Херсоні Ради від 10.09.2010 року, належить ОСОБА_2, та відповідно до якого останньому 28.09.2010 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, відсутня.

Згідно ч. ч. 2 - 5 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підстав, які б тягли за собою визнання спірного правочину вчиненого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо передачі грошових коштів у борг недійсним, підстав для залучення до участі у справі третіх осіб, у судовому засіданні не встановлено, та сторонами по справі не зазначено.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім наведеного, суд також враховує, що причиною невиконання відповідачем ОСОБА_2 свого зобовязання за договором позики стала саме відсутність у останнього грошових коштів на момент закінчення строку, на який відповідач позичив гроші у позивачки, а також те, що на час розгляду справи судом, ОСОБА_2 позбавлений можливості негайно усунути порушення допущене ним внаслідок невиконання зобовязання за договором позики та його наслідків, зокрема, саме за рахунок грошових коштів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, гідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які в даному випадку складаються з 120,00грн. витрати повязані зі сплатою ІТЗ та 1700,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 88, ч. 1 ст. 181, ст. 182, ч. 2-5 ст. 203, ст. 215, ст. 328, ч. 1 ст. 509, ст.ст. 525, 526, 546, 547, 549, 550, ч. 1, 2 ст. 551, ст.ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет неустойки, задовольнити.

Звернути стягнення на предмет неустойки, а саме житловий будинок, що розташований за адресою м. Херсон, вул. Чайковського 216, вартість якого складає 540 292 грн. та який складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж; літера «Д»- сарай; літ. «И»- туалет; № 1,2 огорожа; № 3 водопровід.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою м. Херсон, вул. Чайковського 216, вартість якого складає 540 292 грн. та який складається з літ. «Ж»- житловий будинок; літ. «З»- гараж; літера «Д»- сарай ; літ. «И»- туалет; № 1,2 огорожа; № 3 водопровід.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 19 780 ( девятнадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 1 820 ( одна тисяча вісімсот двадцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_6