Справа № 2-о-14/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2011 року Татарбунарський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Чебан А.П.

при секретарі Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання на території України для вирішення питання про прийняття громадянства України, посилаючись на слідуючі обставини.

Заявниця ОСОБА_1, народилась 26 лютого 1955 року у м.Цхалтубо Грузинської РСР, дівоче прізвище «Акбаш». У 1974 році вона уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на «Курєлюк». Заявниця вказує, що з 1974 року вона з чоловіком проживала в Молдавській РСР, де 15 червня 1975 року народила сина, ОСОБА_3, а 25 серпня 1987 року народила доньку ОСОБА_4. 29 вересня 1988 року вона разом із донькою переїхала до міста Татарбунари Української РСР, де проживала та проживає на даний час в будинку своєї двоюрідної сестри по матері, ОСОБА_5, що розташований по вулиці Татарбунарського повстання, № 15. ОСОБА_1 вказує, що причиною їх переїзду було відсутність власного житла в Молдові та дуже скрутні фінансові умови, однак незважаючи на це син залишився проживати в Молдові з батьком, оскільки вже на той час ходив до школи. В травні 1990 року її син переїхав на постійне місце проживання до м. Татарбунари, де вони разом проживали до 26 серпня 1990 року, після чого знову повернулися до Молдови, оскільки її чоловік знайшов роботу та придбав власне житло.

Заявниця зазначає, що встановлення факту проживання на території України на вказаний нею період їй необхідно для того, щоб мати можливість вирішити питання про прийняття громадянства України.

Представник сектору громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не зявився, згідно телефонного дзвонку просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував.

Заслухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Довідкою №137 (а.с.18), виданою Татарбунарською міською радою від 24.02.2011 року підтверджується що ОСОБА_6 дійсно проживала на території міста Татарбунари Одеської області з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 1988 року по 1990 рік та з сином ОСОБА_3 з травня 1990 року по серпень 1990 року у ОСОБА_7, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання. Довідкою (а.с.17) підтверджено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла таїнство хрещення у 15.02.1990 року у Свято Успенському Храмі м.Татарбунари.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що добре знає сімю заявниці, та може засвідчити той факт, що ОСОБА_1 зі своєю донькою ОСОБА_4 періодично, в тому числі з вересня 1988 року , а з сином з травня 1990 року по серпень 1990 року включно, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку її родички по сусідству із нею. Вона підтримує та підтримувала із ними дружні стосунки. Знає, що заявниця має бажання прийняти громадянство України, та з початку їй необхідно відмовитись від громадянства Молдови.

Згідно із ст.3 Закону України від 18 січня 2001 року Про громадянство України громадянами України є :

1/всі громадяни колишнього СССР, які на момент проголошення незалежності України, тобто на 24 серпня 1991 року проживали на території України ,

2/особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", а також діти таких осіб, які прибули разом з батьками в Україну, якщо на момент прибуття в Україну вони не досягли повноліття;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що заявниця разом з своєю донькою, ОСОБА_4 з вересня 1988 року та сином ОСОБА_3 з травня 1990 року проживала на території України, що підтверджено матеріалами справи і показаннями свідка ОСОБА_9

Факт проживання на території України заявниці потрібно встановити для можливості вирішення питання про прийняття громадянства України.

Керуючись ст.3 Закону України Про громадянство України, ст.ст. 256-258 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1, 26.02.1955 народження, разом з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Татарбунари Одеської області з вересня 1988 року по 26 серпня 1990 року та разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з травня 1990 року по 26 серпня 1990 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів с дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чебан