Справа № 2-2068/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" березня 2011 р. м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі :

головуючого судді Прінь І.П.,

секретаря Бевз О.А.,

за участю: позивача - прокурора Слинько І.В.,

відповідача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області, в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських праві, стягнення аліментів, треті особи: орган опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації, служба у справах дітей Бердянської райдержадміністрації, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2010р. Бердянський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про стягнення з неї аліментів на утримання дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В позові зазначає, що ОСОБА_1 має 4 дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 разом зі своїми батьками, зараз знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. За місцем мешкання ОСОБА_1 характеризується як особа, яка має негативні риси характеру: нестримана, конфліктна, має звичку розмовляти нецензурною лексикою, має шкідливі звички, вживає алкогольні напої, палить, на поведінку відповідача неодноразово надходили скарги від мешканців села. Вона притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків. ОСОБА_3 народився в с. Привільному, Словянського району Донецької області 10.12.2000 року. Відомості про батька дитини при реєстрації народження дитини були записані за вказівкою матері. На час народження дитини ОСОБА_1 проживала однією сімєю зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_8 в м. Ізмаїлі. Через деякий час ОСОБА_1 покинула сина ОСОБА_9 на колишнього чоловіка і виїхала на інше місце проживання. З того часу дитина постійно проживала з ОСОБА_8 та бабусями ОСОБА_4 і ОСОБА_10, які постійно ним опікувалися та утримували його. В м.Ізмаїлі хлопчик з грудня 2003 року відвідував дитячий садок, у 2007 році пішов у 1-й клас і до цього часу навчається у ЗОШ №16 м. Ізмаїла. За весь цей час мати тільки один раз відвідала школу. Останній раз провідувала дитину за місцем його проживання у 2007 році. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, фактично самоусунулася від виховання та утримання сина.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує. Суду пояснила, що коли народився ОСОБА_3, вона проживала з колишнім чоловіком ОСОБА_8, з ними також жила і їх старша донька ОСОБА_5. Потім вона переїхала у Краматорськ. ОСОБА_4 запропонувала свою допомогу у догляді за дітьми, вона погодилася і залишила дітей у ОСОБА_4 ОСОБА_3 ходив там у дитячий садок, ОСОБА_5 ходила у школу. По мірі можливості вона відвідувала дітей. У 2005 році ОСОБА_5 закінчила там школу і переїхала до неї, навчалася в м. Бердянську в технікумі. У 2006 році син ОСОБА_11 приїздив до неї в с. Берестове. Останній раз ОСОБА_3 був у неї влітку 2009р. Вона хотіла залишити сина у себе, влаштувати його у школу в с. Берестове, але наприкінці вересня приїхав ОСОБА_8 і забрав дитину. Сина насильно зараз утримує ОСОБА_4, настроює сина проти неї. На утримання сина вона надавала матеріальну допомогу. Надсилала або передавала гроші, відсилала посилки, постійно спілкується з сином по телефону. Вона веде нормальний спосіб життя, працює на ринку, забезпечує дітей усім необхідним. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації та одночасно представник служби у справах дітей Бердянської районної державної адміністрації ОСОБА_2 позов прокурора підтримала. Суду пояснила, що зі служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради надійшов пакет документів з проханням розглянути питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_3. Проведеною перевіркою було встановлено, що дитина з народження виховується в сімї колишнього чоловіка відповідачки ОСОБА_8 в м. Ізмаїлі. Мати покинула дитину на ОСОБА_8 через рік після народження дитини. З того часу хлопцем фактично опікувалися ОСОБА_8, його мати ОСОБА_4 і його тітка ОСОБА_10 ОСОБА_12 вважав себе батьком дитини. У 2007р. звертався до суду з позовом про визнання свого батьківства, але його заява була залишена без розгляду. Вперше ОСОБА_1 звернулася до служби у справах дітей влітку 2010р. з заявою про зникнення дитини. Були здійснені запити і зясовано, що дитина з народження проживає в колишнім чоловіком відповідача ОСОБА_8 Від запропонованої службою допомоги щодо повернення дитини відповідач відмовилася, посилаючись на відсутність грошових коштів. В подальшому службою було зясовано, що ОСОБА_1 постійно отримувала державну допомогу на дитину ОСОБА_3, хоча дитина з нею ніколи не проживала. Коли цей факт став відомий управлінню праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради, їй було припинено виплату державної допомоги на цю дитину. Вважає, що саме припинення виплати цієї допомоги спонукало відповідача на такі звернення до служби у справах дітей. Відповідач до судових органів з приводу повернення їй дитини ніколи не зверталася, хоча їй розяснювалося її право звернутися до суду з відповідним позовом. Насправді відповідача не цікавить доля дитини. Вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків. Дитина більше десяти років проживає в сімї колишнього чоловіка відповідача, ніякої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надавала. Мати виховання дитини не займається, не цікавиться його станом здоровя, успіхами у навчанні. Така поведінка відповідача не може бути позитивним прикладом для наслідування, не може благотворно впливати на формування особистості та характеру дитини. При здійсненні обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_1, відповідач не змогла показати комісії окрему кімнату, ліжко, шкільний стіл, одежу ОСОБА_3. Все це свідчить про те, що матірю не створено ніяких умов для проживання сина ОСОБА_9 у її сімї. У 2003 році відповідачка була засуджена за вчинення злочину, а саме за придбання, зберігання, перевозку та збут наркотичних засобів. У 2009 році притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173-2 ч.1, 184 ч.1 КУпАП. Відповідач за місцем проживання характеризується негативно. Посилаючись на висновок органу опіки та піклування просить позов задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 позов підтримує, суду пояснила, що ОСОБА_3 з народження проживає у їх сімї. Весь цей час ним опікувався її син ОСОБА_8, її рідна сестра ОСОБА_10 і вона. ОСОБА_8 вважав ОСОБА_3 своїм сином, займався його вихованням. У червні 2010р. син помер. ОСОБА_13 зараз знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач вихованням сина не займається. Останній раз приїздила до сина в м. Ізмаїл у 2007 році. Їй ніхто ніколи не забороняв спілкуватися із сином. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина ніколи не надавала, хоча весь час отримувала державну допомогу на нього. Останній раз ОСОБА_13 був у матері в с. Берестове влітку 2009р., поїхав туди разом зі старшою сестрою ОСОБА_5. На початку вересня відповідачка не пустила його до школи в м. Ізмаїл і не оформила його у школу в с. Берестове, тому вони були вимушені за допомогою служби у справах дітей повертати дитину в школу на навчання в м. Ізмаїл. ОСОБА_9 не хоче жити з матірю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, суд встановив наступне.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8. Має чотирьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Середній син ОСОБА_3 з часу народження зареєстрований і проживає в м. Ізмаїлі, навчається в 4 класі ЗОШ №16 м. Ізмаїла. Відомості про батька дитини «Сіваш Олександра Вікторовича»при реєстрації народження дитини були внесені до актового запису про народження дитини на підставі заяви матері відповідно до ст. 135 СК України

З довідки комунального дошкільного навчального закладу №9 ясла-садок «Жемчужина»м. Ізмаїл №59 від 09.01.2007р. видно, що ОСОБА_3 відвідував цей заклад з 14.12.2003р. Хлопчика приводили у садок і забирали ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_10 і ОСОБА_4 ОСОБА_7 жодного разу в дитячому садку не бачили.

З інформаційних довідок спеціалізованої загальноосвітньої школи №16 м. Ізмаїла № 598 від 17.12.2007р., №294 від 15.09.2009р., №15 від 27.01.2010р., характеристик на ОСОБА_3, вбачається, що він навчається у цій школі з 01.09.2007р. по теперішній час. Весь цей час вихованням і утриманням дитини займалися ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_10 ОСОБА_7 у вихованні сина участі не приймає, успіхами у навчанні сина ніколи не цікавилася..

Так свідок ОСОБА_14 заступник директора школи по безпеці СЗОШ №16 м. Ізмаїл, суду показав, що знає ОСОБА_3 ще з дитячого садка. У дитячий садок, так як і у школу, хлопця приводили бабусі ОСОБА_4 і ОСОБА_10 ОСОБА_7 була у школі за весь цей час тільки один раз у 2007 році. Прийшла у нетверезому стані, тому директор школи відмовила їй віддавати дитину. Мати ніколи не зверталася до навчального закладу із заявами про переведення дитини до іншого навчального закладу.

Свідок ОСОБА_15, директор Берестівської загальноосвітньої школи, суду показала, що ОСОБА_1 на початку вересня 2009р. звернулася до неї з приводу видачі їй довідки про те, що ОСОБА_3 буде прийнятий до Берестівської загальноосвітньої школи. Вона видала їй таку довідку, проте дитина до навчання так і не приступила, мати документів про переведення його до Берестівської школи так і не надала. Знає, що наприкінці вересня 2009р. ОСОБА_9 забрав батько назад в м. Ізмаїл. Зазначає, що відповідача, як жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, може охарактеризувати її як неврівноважену особу. Особисто була свідком того, як відповідач грубо поводиться зі своїми дітьми, виражається нецензурними словами на їх адресу.

З характеристики, виданої Берестівською сільською радою, видно, що за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується негативно: має звичку висловлюватися нецензурною лексикою, нестримана, конфліктна, вживає спиртні напої, курить. За час проживання у селі мала конфлікти з сусідами. Проте зазначено, що вона здійснює належний догляд за своїми молодшими дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

З постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.12.2009р. вбачається, що ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1, ст 184 ч.1 КУпАП, за вчинення насильства у сімї, у звязку з чим була спричинена шкода психічному здоровю її дочки ОСОБА_8 Д,О., крім того, будучи у стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою в присутності своїх малолітніх дітей, залишала їх без догляду, тобто ухилялася від виконання обовязків по вихованню дітей.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 з часу народження по теперішній час проживає в м. Ізмаїлі. З червня 2010р. перебуває на утриманні і вихованні третьої особи ОСОБА_4

Мати фактично самоусунулася від здійснення своїх батьківських обовязків. Вихованням сина не займалася, матеріально його не утримує. Ніколи не цікавилася здоровям дитини, його успіхами у навчанні, уподобаннями.

Відповідачем не надано жодного переконливого доказу на підтвердження своїх заперечень щодо надання сину матеріальної допомоги чи прийняття участі у вихованні сина.

Надані відповідачем 2 квитанції про відправку посилок, суд не може прийняти як доказ гадання матеріальної допомоги дитині, оскільки зазначені посилки були відправлені у грудні 2010р. і лютому 2011р., тобто вже після надходження цієї справи до суду.

Крім цього відповідачу, як службою у справах дітей, так і судом розяснювалось її право на звернення до суду з позовом про відібрання малолітнього сина, але відповідач своїм правом не скористалася.

За судовим доручення суду, 22.02.2011р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, в присутності представника органу опіки та піклування, була зясована думка малолітнього ОСОБА_3 щодо позбавлення його матері батьківських прав. Малолітній пояснив суду що жив у мами, йому там не подобається, окремої кімнати не має, жив в одній кімнаті з бабусею та дідусем. Мама не цікавиться його успіхами у навчанні, а бабуся цікавиться. Мама інколи залишала його з молодшими братами, приходила у нетверезому стані, сварила його. Дитина зазначила, що розуміє, що це таке, коли матір позбавлять батьківських прав, вона не буде його турбувати.

Орган опіка та піклування Бердянської райдержадміністрації надав суду висновок № 1423/01 від 09.11.2010р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.34-36).

За таких обставин, суд приходить до висновок, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Також підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд приймає до уваги матеріальний стан відповідача, яка має на утриманні ще двох малолітніх дітей, тому вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитини на користь його законного опікуна, з часу передачі дитини законному опікуну.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 208,212-215 ЦПК України, ст.ст., 164, 166,180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов Бердянського міжрайонного прокурора задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав на малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11.

Передати ОСОБА_3 опіки та піклування для подальшого його влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_12, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до його повноліття, на користь законного опікуна, починаючи стягнення з часу передачі дитини законному опікуну.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи 120 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя: ОСОБА_16