Справа №2690-5439/11 Головуючий у 1 інстанції - Калініченко О Б.
Доповідач Панченко М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2011р. м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Музичко Г.М.

при секретарі - Зражевській Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 9 липня 2010 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Приватного підприємства «Вектор», ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною угодою, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 3-і особи Приватне підприємство «Вектор», ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору в частині,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року позивач Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі − ЗАТ КБ »ПриватБанк») звернувся з позовом до Приватного підприємства «Вектор» (далі − ПП»Вектор»), як до позичальника, та ОСОБА_3, ОСОБА_1, як поручителів за кредитними зобов»язаннями позичальника, і просив стягнути солідарно з усіх відповідачів заборгованість за кредитною угодою в загальній сумі 2.060.102,23 грн.

Послався на те, що між банком та позичальником ПП»Вектор» за № VL 884 від 11 червня 2008 року укладений кредитний договір у вигляді поновлювальної кредитної лінії на суму 1.455.000 грн. для ведення господарської діяльності підприємства на термін до 10 червня 2009 року.

Поручителями за указаним кредитним договором виступили відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відповідно до договорів поруки від 9.01.2008 року, укладених указаними відповідачами з ЗАТ КБ »ПриватБанк».

Оскільки боржник ПП»Вектор» не виконав договірні зобов»язання щодо погашення кредиту, банк звернувся до суду з даним позовом про погашення кредитного боргу солідарно з усіх відповідачів.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_3 звернувся до ЗАТ КБ»ПриватБанк» з зустрічним позовом про визнання недійсною кредитної угоди, зокрема, в частині договірних умов, передбачених п.5.2, якою сторонами обумовлено стягнення штрафу у розмірі 2% від суми одержаного кредиту за порушення позичальником зобов»язань, передбачених п.п.2.2.7., 2.2.8., 2.2.11., 4.9., 7.1.

Позивач за зустрічним позовом послався на те, що указані умови кредитного договору внесені за ініціативою банку, є несправедливими і не узгоджуються з чинним законодавством.

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 9 липня 2010 року у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволений частково.

Судовим рішенням визнані пункти А.7., 5.1. та 5.8. кредитної угоди недійсними.

В зустрічному позові в частині визнання недійсним пункту 5.2. кредитної угоди відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови судом першої інстанції в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним п.5.2 кредитної угоди.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалось.

Заслухавши доповідь по справі, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та обговоривши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з таких підстав.

Встановлено, що, 11 червня 2008 року за № VL 884 між ЗАТ КБ»ПриватБанк» та позичальником ПП»Вектор» укладений кредитний договір у вигляді поновлювальної кредитної лінії на суму 1.455.000 грн. для ведення господарської діяльності підприємства на термін до 10 червня 2009 року під 23% річних.

Згідно кредитної угоди погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно протягом всього терміну дії договору.

Таким чином, між ЗАТ КБ»ПриватБанк» та ПП»Вектор» виникли відносини договору кредиту, в силу яких банк (кредитодавець) зобов''язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов''язується повернути кредит та сплатити проценти.

В забезпечення даної угоди відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 уклали з ЗАТ КБ»ПриватБанк» договори поруки від 11 червня 2008 року, згідно до яких, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 взяли на себе відповідальність перед банком за виконання ПП»Вектор» усіх його зобов''язань за указаною кредитною угодою.

Із зазначеного слідує, що між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ЗАТ КБ»ПриватБанк» виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов''язку.

Оскільки позичальник ПП»Вектор» на час закінчення дії договору не виконав свої договірні зобов''язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову в частині визнання недійсним п.5.2 кредитної угоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Так, пунком 5.2 кредитної угоди передбачено право кредитора стягувати штраф у розмірі 2% від суми одержаного кредиту за порушення зобов»язань, передбачених п.п.2.2.7., 2.2.8., 2.2.11., 4.9., 7.1. кредитного договору.

При цьому пунктами п.п.2.2.7., 2.2.8., 2.2.11., 4.9., 7.1. кредитного договору сторонами обумовлено, що: позичальник зобов»язувався надавати банку не пізніше 5 числа місяця, що слідує за звітним кварталом інформацію про фінансовий стан боржника (п.2.2.7); щомісячно, у термін до 5 числа, інформувати банк щодо цільового використання кредитних коштів (п.2.2.8); не пізніше трьох днів з моменту отримання копії ухвали господарського суду про банкрутство позичальника повідомляти про це кредитора (п.2.2.11); пунком 4.9 кредитної угоди сторонами передбачено порядок та послідовність зарахування коштів, які будуть надходити від позичальника на погашення кредиту; пунктом 7.1 кредитної угоди сторонами передбачений обов»язок позичальника повідомити в триденний термін кредитора про зміну правового статуса чи реорганізацію позичальника чи зміну його засновників.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_1, підписуючи договори поруки були ознайомлені з умовами кредитної угоди і не заперечували проти його умов.

Колегія суддів вважає, що указані умови кредитної угоди, які скаржник просить визнати недійсними, не є такими, що ущемлюють права позичальника з боку кредитора, оскільки узгоджуються з загальними вимогами, які висуваються до укладення договорів, передбаченими ст.ст.203,215 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у зустрічному позові про визнання недійсмним п.5.2 кредитної угоди.

Кекруючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 9 липня 2010 року в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним п.5.2 кредитної угоди від 11 червня 2008 року за № VL 884 між ЗАТ КБ»ПриватБанк» та приватним підприємством »Вектор» - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді