АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія - 27 ( І ) суддя Масалітіна Н.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2011 року колегія суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Карнаух В.В.

при секретарі: Бондарь Ю.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 та Кредит» про стягнення моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 та Кредит» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 та Кредит» (далі ПАТ «ОСОБА_4 та Кредит») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно договору банківського вкладу від 04.07.2008р. № 370/18377 вніс на депозитний рахунок 20 000 грн. на строк до 09.07.2009р. з нарахуванням та сплатою відповідачем 17,50% річних за користування грошовими коштами.

10.10.2008 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про дострокове розірвання договору банківського вкладу, відповідно до п. 2.5. Договору, однак відповідач неправомірно відмовив у поверненні коштів, чим спричинив позивачу моральну шкоду, розмір якої він визначив у сумі 10 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_4 та Кредит» про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки суд постановив рішення із порушенням вимог матеріального права та не застосував до спірних правовідносин ст. 1060 ЦК України, якою передбачено укладення договору банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу, про що було прямо зазначено в п. 2.5. Договору, і не прийняв до уваги ст. 23, 1167 ЦК України, якими обовязок по відшкодуванню шкоди покладено на особу, неправомірні дії чи бездіяльність, якої призвели до спричинення моральної шкоди.

Крім того, висновок суду щодо правомірності дій відповідача при відмові в достроковому розірванні договору, ґрунтується на постанові Правління Національного банку України «Про додаткові заходи щодо діяльності банків» № 319 від 11.10.2008 року, яка не має юридичної сили та не зареєстрована в Міністерстві Юстиції.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду без змін, як законне та обгрунтоване.

Заслухаши суддю-доповідача, представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених вимог, апеляційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 04 липня 2008 року між ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит», яке вподальшому переіменовано на ПАТ «ОСОБА_4 та Кредит», та ОСОБА_2 укладено договір банківського строкового вкладу №370/18377, згідно якого ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок 20 000 грн. на строк з 04.07.2008р. по 09.07.2009р. з виплатою Банком 17,50% річний за користування вкладом (а.с. 7).

27.20.2008р. ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 10.10.2008р. про дострокове розірвання договору банківського строкового вклад, посилаючись на постанову Правління Національного Банку України № 319 від 11.10.2008р. «Про додаткові заходи щодо діяльності банків», якою дозволено зняття коштів з депозитних рахунків клієнтів Банку лише після настання строку завершення зобов`язань за договором.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договором про банківський строковий вклад не передбачено стягнення моральної шкоди за неналежне виконання його умов та позивачем не доведено завдання моральної шкоди в зв`язку з неналежним виконанням договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язаннь настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у трому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню з урахуванням положень, встановлених ст. 23 ЦК України та роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (з відповідними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» лише у випадку, коли це встановлено законом або договором.

Оскільки, умовами договору банківського строкового вкладу №370/18377 від 04.07.2008р. не визначено моральну (немайнову) шкоду, як один із видів відповідальності, а положення 1167 ЦК України (підстави відповідальності за завдану моральну шкоду) регулюють деліктні зобов`язання та не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобов`язання, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та неогрунтованими.

Не приймаються до уваги й доводи апеляційної скарги щодо висновків суду про правомірність дій відповідача з посиланням на постанову Правління Національного банку України «Про додаткові заходи щодо діяльності банків» № 319 від 11.10.2008 року, яка не має юридичної сили та не зареєстрована в Міністерстві Юстиції, оскільки висновки суду не грунтуються на зазначеній постанові, а судом лише процитовано лист ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» від 27.20.2008р. про відмову у достроковому поверненні банківського вкладу.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригналом.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1