Справа № 22-ц-2381/2011 Провадження № 22-ц/2590/1230/11 Головуючий у I інстанції Мороз К.В. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді ГОРОБЕЦЬ Т.В.,

суддів: ОСТРЯНСЬКОГО В.І., ХРОМЕЦЬ Н.С.

при секретарі Вареник О.М.

за участю Представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2011 року про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „ Всеукраїнський фінансовий союз" від 23 лютого 2011 року у справі третейського суду за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2011 року про відмову у задоволенні її заяви про скасування рішення Постійнодіючого третейського суду від 23 лютого 2011 року по справі № 5762 - 10/687/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ « Альфа-Банку» та постановити ухвалу, якою рішення Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Всеукраїнський фінансовий союз» від 23.02.2011 року скасувати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд , відмовляючи у задоволенні заяви, порушив норми матеріального права. Зокрема йдеться про порушення судом положень ст..8,55,127 Конституції України, згідно яких Конституція України має найвищу юридичну силу, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Апелянт також вважає порушеними ст..22 Закону України « Про захист прав споживачів», якою закріплене право споживачів на судовий захист своїх прав та ст. 22 цього закону, в якій визначено поняття несправедливих умов договору. Також ОСОБА_3, посилаючись на ст. 27 ЦК України, стверджує, що її кредитний договір з позивачем є нікчемний, оскільки в ньому, пунктом 11 обмежено право сторін, визначене ст. З ЦПК України, а саме право звернення за захистом порушених, невизнаних чи оспорюваних прав до суду в порядку цивільного судочинства.

В скарзі звертається увага апеляційного суду на недійсність п. 11 Кредитного Договору з підстав невідповідності третейського застереження в цьому пункті

вимог ст. 12 Закону України « Про третейські суди» та на ст. 228 ЦК України з якої вбачається, що даний кредитний договір з третейським застереженням є нікчемним, так як спрямований на порушення конституційного суду ОСОБА_3 на судовий захист від необгрунтованих вимог ОСОБА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали даної справи та справи третейського суду № № 5762 -10/687/10 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що жодних підстав, зазначених у ст.51 Закону України „ Про третейські суди" та ст..З89-5 ЦПК України, які є вичерпними для скасування рішення третейського суду, по даній справі встановлено не було.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Стверджуючи, про відсутність підстав для задоволення заяви суд першої інстанції виходив із правил ч.З ст.51 Закону України „ Про третейські суди" та ст.389-5 ЦПК України, обмежившись аналізом доводів заяви ОСОБА_3 Проте, за змістом ч.4 ст. 389-4 ЦПК України, під час розгляду скарги суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо будуть встановлені інші, передбачені ст. 389-5 ЦПК України для скасування рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 16.05.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ „ Альфа-Банк" укладено кредитний договір із застереженням у п. 11 Договору про розгляд спорів, які виникають при виконання Договору у Постійнодіючому третейському суді при Всеукраїнській Громадській Організації „ Всеукраїнський фінансовий союз" та зазначенням складу суду, який розглядає такий спір. При цьому, законність рішення третейського суду, усупереч положенням ч.4 ст. 389-4 ЦПК України перевірялась лише в межах доводів заяви ОСОБА_3

В той же час, з заяви ОСОБА_3 та матеріалів третейської справи вбачається, що заявниця добросовісно виконувала всі умови Договору в.т.ч. і графіку щодо дати та розміру чергового платежу - 16 числа кожного місяця (а.с.трет. суду 15), в більшості випадків платіж здійснювався достроково на два-три дні ( а.с.трет. суду( 40-47) , проте , третейський суд у своєму рішенні дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором і стягнув заборгованість. Порушенням зобов'язань третейський суд визнав той факт, що зарахування на рахунок ОСОБА_1 своєчасно , а здебільшого , достроково сплачених чергових платежів, відбулося через три - чотири дні після їх сплати , оскільки остання платіж здійснювала через Програмно технічні комплекси самообслуговування ( далі - ПТКС ТОВ „ Айбокс". Особливості роботи даного товариства стосовно термінів перерахування внесених платниками сум на погашення кредитної заборгованості на рахунки ОСОБА_1 , обумовлені в угоді між ОСОБА_1 та ПТКС „ ТОВ „ Айбокс" ( Агентом ) таким чином, що останній здійснює зарахування внесених сум на рахунки ОСОБА_1, лише через три дні після їх надходження на рахунки ПТКС ( а.с. трет суду 78-83).При цьому, ОСОБА_3, прав та обов'язків якої стосується такі особливості зарахування ОСОБА_1 внесених нею сум, попереджена не була ні ОСОБА_1 у Кредитному договорі ні оператором. В той же час п .3.1.15 умов Агентського договору між банком та

ПТКС передбачають відповідальність Агента перед клієнтом ОСОБА_1 за виникнення у останнього прострочки за кредитом ОСОБА_1 з вини ПТКС, а саме Агент відшкодовує клієнту всі нараховані останньому ОСОБА_1 штрафи та пені ( а.с. трет, суду 79). Враховуючи, що графік розрахунків Агента з ОСОБА_1 , доданий до Агентської угоди (є його невід"ємною частиною щодо зарахування на рахунок ОСОБА_1 кредитних платежів лише на третій - четвертий день після їх надходження на рахунок Агента (а.с.трет. суду 88, суперечить п.8.1 Закону України „ Про платіжні системи та перекази коштів в Україні", на які має розраховувати платник здійснюючи платіж.

Таким чином, обумовивши у кредитному договорі , що днем повернення кредиту чи його частини є день зарахування платежу на рахунок ОСОБА_1, сторони агентської угоди завідомо створили штучні умови для виникнення у добросовісного клієнта прострочення за платежами. Не містить застереження про такі особливості співпраці Агента та ОСОБА_1 і інформація на офіційному сайті ОСОБА_1 в мережі Інтернет.

Всі, встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що в конкретному випадку, відповідальність за нараховані ОСОБА_3 штрафи та пені має бути покладена на ТОВ „ Айбокс", в правовідносини з яким, сплачуючи кредит через ПТКС вступила заявниця. Фактично, вирішивши спір на користь ОСОБА_1, третейський суд ухвалив рішення, яке стосується прав та обов'язків ТОВ „ Айбокс" , який не був стороною Договору і не брав участі у справі.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 389- 5 ЦПК України суд , за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, суд має постановити ухвалу про скасування рішення третейського суду, якщо третейський суд, ухваливши рішення, вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

За вказаних обставин , рішення третейського суду підлягала скасуванню повністю, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відповідно до п.2 ч.і ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції та постановлює нову, якщо питання було вирішене з порушенням вимог процесуального права.

- Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314-315, 319, 324, 389-1 - 389-11 ЦПК

України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити. Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2011 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „ Всеукраїнський фінансовий союз" від 23 лютого 2011 року у справі третейського суду № 5762-10/687/10 за позовом ПАТ „ Альфа Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490068041 від 16.05.2008 року у сумі 40637 грн.44 коп.( сорок тисяч шістсот тридцять сім грн. 44 коп.) та судових витрат - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: