Справа № 2-1157/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука, Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Штепа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в грудні 2010 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування приміщенням, просила усунути перешкоди в користуванні квартирою № 49 по вулиці Молодіжній, б. 11 в м. Кременчуці, шляхом вселення ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3, зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати : держмито в сумі 8.50 грн., за сплату на ІТЗ - 30 грн., за надання юридичної допомоги в сумі 800 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову, вказував, що в даний час вони проживають окремо, мають свої сім»ї, а тому знаходитись в одному приміщенні не представляє можливим.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Автозаводської районної ради м. Кременчука в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, попередньо від адміністрації надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони з 27.04.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

25.04.2002 року на підставі договору купівлі-продажу подружжя придбало у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності було зареєстровано в КП «КМБТІ» 14.05.2002 року.

В 2009 році ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 травня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. ОСОБА_1 не погодилась з даним рішенням та звернулася з апеляційною скаргою на дане рішення.

08.09.2010 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задоволено, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.05.2010 року скасоване та постановлено нове про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу.

14.06.2010 року позивачка ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3. Після виписки з пологового будинку позивачка разом з донькою не змогла потрапити до квартири АДРЕСА_2, оскільки відповідач відмовляється надавати позивачу доступ до квартири, на її вимогу щодо передачі ключів від вхідної двері відповідає категоричною відмовою. Про що сам відповідач ОСОБА_2 не заперечував в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини у праві спільної майна, яка відповідає його частці у праві спільній частковій власності.

Таким чином позов ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення підлягає до задоволення, оскільки сторони перебуваючи у шлюбі придбали спірну квартиру в період знаходження у шлюбі, тому у відповідності до вимог ст. 22 КпШС України ( чинної на момент придбання спірної квартири) цей об!єкт нерухомості слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Стосовно позову в частині встановлення порядку користування приміщенням суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не конкретизовані позовні вимоги в цій частині

У відповідності до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 150, 155 ЖК України, ст. 355, 358, 391 ЦК України, ст. ст. 14, 27, 31, 57-59, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування приміщенням задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою № 49 по вулиці Молодіжній, б. 11 в м. Кременчуці, шляхом вселення ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користі ОСОБА_1 судові витрати : держмито в сумі 8.50 грн., за сплату на інформаційно технічне забезпечення в сумі 30 грн., за надання юридичної допомоги в сумі 800 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: