АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа 22-ц-1077/2011 року Головуючий 1-ї інст. - Донець О.В.
Категорія: житлові Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судці Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Козленко Г.О., Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, треті особи: відділ опіки та піклування виконкому Київської районної у м. Харкові ради, відділу громадянства іміграції та реєстрації фізичних осіб Київського районного відділу Харківського міського управління головного управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року позивачі звернулися з позовом, в якому просили суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, а саме квартирою № 77 по вул. Матюшенко, 11 в м. Харкові та визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, зобовязавши відповідні органи зняти її з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову ОСОБА_4, ОСОБА_9 зазначили, що у вищезазначеній квартирі, власницею якої є ОСОБА_5, зареєстрований та проживає ОСОБА_4, Крім цього в квартирі зареєстрована ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яка після розірвання шлюбу між батьками у 2006 році живе разом з матірю у родичів, у вказаній квартирі не проживає. Реєстрація ОСОБА_7 в квартирі ОСОБА_9 порушує її право на розпорядження квартирою та призводить до сплати зайвих платежів за комунальні послуги.

Відповідач, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 позов не визнала. При цьому посилалася на те, що її донька зареєстрована разом з батьком, який іноді бере її до себе. За проживання дитини вона сплачувала комунальні платежі, доки батько не збільшив заборгованість по аліментах до 10 000 грн. ОСОБА_7 за місцем проживання не зареєстрована, тому що проживає за договорами найму на квартирах. Вважає, що зняття дитини з реєстрації позбавить її можливості отримувати медичну допомогу, навчатися та інше.

Представник відділу опіки та піклування виконкому Київської районної у м. Харкові ради позов не визнав, вважав його таким, що грубо порушує права неповнолітньої дитини. Вважав, що у разі задоволення позову ОСОБА_7 може бути значно обмеженою у реалізації своїх конституційних прав, оскільки мати дитини не має реєстрації, а.тому не може зареєструвати її за місцем свого проживання.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2010 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді та пояснення сторін, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1. Крім власника в квартирі зареєстровані ОСОБА_4 та його донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2006 року остання в квартирі не проживає, оскільки шлюб між її батьками розірваний і вони проживають окремо.

Відмовляючи ОСОБА_5, ОСОБА_4 у задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні власністю суд першої інстанції керувався ст. 391 ЦК України та виходив з того, що позивачі не надали суду доказів втрати дитиною права користування житлом та наявності у них перешкод у користуванні спірною квартирою.

Проте, судова колегія погодитися з зазначеним висновком суду не може.

Відповідно до ч. З ст. 29 ЦК України місцем проживання особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них.

У судовому засіданні у суді першої та апеляційної інстанції сторони не заперечували, що неповнолітня ОСОБА_7 не проживає за місцем проживання свого батька більше чотирьох років. Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2006 року при розлученні батьки дитини домовилися про її проживання разом з матірю - ОСОБА_6 В теперішній час спору про визначення місця проживання дитини між сторонами існує.

Згідно ст.,ст. 163, 71 ЖК України у разі відсутності членів сімї власника житла за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців.

Доказів існування будь - яких перешкод у проживанні дитини у спірній квартирі з боку ОСОБА_5, ОСОБА_4 та наявності поважних причин не проживання ОСОБА_7 в зазначеній квартирі суду не надано.

Висновок суду про відсутність у ОСОБА_6 реєстрації місця проживання, що унеможливлює визнання її доньки такою що втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі не відповідає закону. Так, відповідно до ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільнии вибір місця проживання» від 2 грудня 2010 року № 2756-VI (надалі Закон № 2756-VI) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 41 Конституції , ст.,ст. 317, 319, 321, 391 ЦК право власності є непорушним та підлягає захисту від будь - яких посягань з боку третіх осіб.

Судова колегія вважає, що реєстрація в спірній квартирі неповнолітньої створює ОСОБА_5П перешкоди у реалізації повноважень власника, а саме змушує її нести додаткові витрати по утриманню житла та обмежує право на розпорядження квартирою.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_5 в частині визнання ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

За змістом ст.,ст. 3, 6, 7 Закону № 2756- VI реєстрація місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації за місцем проживання фізичної особи. Рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Тому позовні вимоги ОСОБА_5 про зняття неповнолітньої ОСОБА_7 з реєстрації у спірній квартирі задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги ОСОБА_4 також не підлягають задоволенню. Останній не є власником спірної квартири, доказів укладення між ним і ОСОБА_10 договору найму житлової площі у спірній квартирі суду не надав, тому право вимоги за заявленим позовом йому не належить.

Відповідно до пунктів п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове в разі невідповідності висновків суду встановленим судом обставинам справи та як слідство неправильного застосування судом норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_10

Керуючись ст. 41 Конституції України, статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 163,71 ЖК України, ст. 303, 304, пп. 2 п. 1 ст. 307, пп. З, 4 п. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2010 року - скасувати.

Позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах якої діє ОСОБА_6 право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

В задоволенні позову ОСОБА_5 в іншій частині - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: