overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-1485/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чванкіна С.А.,

при секретарі Вальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №23 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вказавши на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося і сім`я фактично розпалася через різні характери, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, подружніх відносин не підтримують.

До судового засідання позивач не з`явився, але надав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі.

Відповідачка позов визнала в повному обсязі, про що надала заяву, та просила справу розглядати без її участі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції (а.с.5). Від шлюбу подружжя мають одну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Причиною розпаду сім`ї стали різні характери подружжя, сторони перестали підтримувати шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо, на розірвання шлюбу відповідачка згодна.

Згоди щодо виховання, проживання і утримання дитини після розірвання шлюбу сторони досягли.

Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що суперечить моральним засадам суспільства.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а позов підлягає задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 серпня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1054, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвати.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити другому Суворовському відділу РАЦС Одеського міського управління юстиції для виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя:
Справа № 2-1597/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Калініченко О.О.

за участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів по тих підставах, що від сумісного життя із відповідачем є малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у зв`язку з чим, позивачка просить стягнути аліменти на його утримання.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх, стягнувши з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, до досягнення повноліття.

Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав.

Вивчивши матеріали справи, заслуховуючи пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає спільно із позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. В даний час позивачка, не має можливості належним чином його забезпечити.

Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, проживаючого АДРЕСА_1

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Одеси, проживаючої АДРЕСА_2

аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 24.12.2010р. до досягнення ОСОБА_3 , повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітків за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 держмито в дохід держави в сумі 17 гривень, а також витрати за інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 120 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:
Справа № 2-2193/11
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2011 року м. Одеса.
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Погрібного М.О.
При секретарі Хмарук З.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні (зала судових засідань №14) у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В
Шлюб між сторонами зареєстрований 24 червня 1989 року у відділі РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1151.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що між ними на протязі спільного життя постійно виникають непорозуміння та сварки. Однією сім`єю вони не проживають та спільне господарство не ведуть з 2000 року. Спроби налагодити стосунки та зберегти сім`ю до позитивних результатів не привели. Примирення між ними не можливе і позивачка проти цього категорично заперечує.
У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, позивачка просила розглянути справу у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не прибув, подавши до загальної канцелярії суду письмову заяву про згоду з позовом та проханням розглянути справу у його відсутність.
Вивчив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1989 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.
Зберігати сім`ю позивачка та відповідач категорично не бажають і вважають це надалі не можливим, оскільки втратили одне до одного почуття любові та поваги, про що свідчать їхні письмові заяви, приєднані до справи.
При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний
характер, тому він підлягає розірванню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 222 ЦПК України, ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, -
В И Р І Ш И В
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 24 червня 1989 року у відділі РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1151 розірвати.
Копію рішення направити сторонам.
Після набрання рішення законної сили, його копію направити до Другого Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому запису про шлюб.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя:
Справа № 2-с-24/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2011 р.
Справа № 2-976/11 року
УХВАЛА

попереднього судового розгляду

30 вересня 2011 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Грещук Р.П.

секретаря: Юрчило Л.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом КП Руднєватеплоенерго до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду від 22 вересня року провадження у зазначеній справі відкрито.

На попередньому судовому засіданні з'ясовано всі обставини, передбачені ст. 130 ЦПК України.

Спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку , що є всі правові підстави для призначення справи до судового розгляду .

Керуючись ст.ст.130,156, 208, 210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Справу за позовом КП Руднєватеплоенерго до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна в приміщенні Надвірнянського районного суду на 06.10.2011 о 10:30 год. з викликом сторін по справі.

Суддя Грещук Р.П.
Справа № 1718/2-1468/11
У Х В А Л А

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ

28 жовтня 2011 року м.Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Болотвіна Л.О.,

вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ВИРІВСЬКОЇ ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВИРІВСЬКОЇ ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини .

Керуючись ст.122 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВИРІВСЬКОЇ ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та призначити до розгляду в судовому засіданні на 20.12.2011 на 10:00 годину у приміщенні суду, викликати сторони.

Відповідач може подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються до початку розгляду справи по суті.

До судового розгляду провести наступні процесуальні дії:

__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

Суддя _____________________
Справа № 2-с-197/11
УХВАЛА

іменем України

30 грудня 2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.

при секретареві Коломієць Я.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2011 року за заявою КП Коменергосервіс суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 2752,99 грн., судових витрат, сплачених стягувачем в розмірі 30,00 грн.

01.12.2011 р. боржником ОСОБА_1 було подано заяву про скасування судового наказу. В обґрунтування своєї заяви боржник посилається на те, що послуги, які надає стягувач незадовільні. Зазначає про те, що неодноразово зверталась до стягувача із проханням привести до ладу тепломережі, одже вона взимку мерзне. Теплопостачання стягувач здійснює не в повному обсязі. З цих підстав просила скасувати судовий наказ.

Боржник у судове засідання не зявився, будучи повідомленим, причини неявки до суду не повідомив; представник стягувача у судове засідання також не зявився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Та оскільки неявки осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви (ч.6 ст.105-1 ЦПК України), суд розглядає заяву про скасування судового наказу за даною явкою.

Розглянув заяву боржника для суду вбачаються підстави для ухвалення про задоволення заяви та скасування судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.105 ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, що подана в установлений строк, розглядається судом протягом п'яти днів з дня її надходження без судового розгляду і виклику сторін, про що постановляється ухвала, якою скасовується судовий наказ. Таким чином, беручи до уваги те, що боржник заперечує проти вимоги стягувача та заява про скасування судового наказу подана боржником із дотриманням встановленого ЦПК України строку та порядку її подання.

Керуючись ст.105-1, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Судовий наказ виданий 04 листопада 2011 року за заявою КП Коменергосервіс суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 2752,99 грн., судових витрат, сплачених стягувачем в розмірі 30,00 грн. - скасувати.

Розяснити МКП Дніпропетровські міські теплові мережіправо розгляду заявлених вимог у порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо предявлення позову, та що у разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплачений за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Копію ухвали надіслати стягувачеві та боржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Спаї
Солом'янський районний суд міста Києва
Справа № 2-3118/11
У Х В А Л А

"04" квітня 2011 р. Солом'янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. цивільну справу за позовом позивача до відповідача , третя особа: про про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд в приміщені Солом'янський районний суд міста Києва (, , ), на 18.04.2011 о 09:30.

Причина нерозгляду:

Суддя: ОСОБА_1
Справа № 2-н-1796/11
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

29 липня 2011 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву Міського комунального виробничого підприємства Дніпроводоканалпро видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся із зазначеною вище заявою, в обґрунтування висловленого в останній прохання про видачу судового наказу посилаючись на те, що Міське комунальне виробниче підприємство Дніпроводоканалє виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995 р. про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування МКВП Дніпроводоканал, абоненту відкритий особовий рахунок та видана абонентська книжка, яка є підтвердженням договірних відносин, утім, боржники свій обовязок по щомісячній платі за послуги водопостачання та водовідведення не здійснював, через що станом на 01.08.2010 р. склалася заборгованість про стягнення якої у порядку наказного провадження заявлено відповідну вимогу.

Розглянувши надані матеріали, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з огляду на таке.

На виконання вимог ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно зі змістом якої, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Так, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, адреса місця проживання боржників не співпадає з інформацією, що була отримана з органу реєстрації місця проживання фізичних осіб на звернення суду.

Тому, керуючись приписами ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно зі змістом якої, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ч.4, ч.6, ч.7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Міському комунальному виробничому підприємству Дніпроводоканалу прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Справа № 2-н-1802/11
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

29 липня 2011 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву Міського комунального виробничого підприємства Дніпроводоканалпро видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся із зазначеною вище заявою, в обґрунтування висловленого в останній прохання про видачу судового наказу посилаючись на те, що Міське комунальне виробниче підприємство Дніпроводоканалє виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995 р. про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування МКВП Дніпроводоканал, абоненту відкритий особовий рахунок та видана абонентська книжка, яка є підтвердженням договірних відносин, утім, боржники свій обовязок по щомісячній платі за послуги водопостачання та водовідведення не здійснював, через що станом на 01.08.2010 р. склалася заборгованість про стягнення якої у порядку наказного провадження заявлено відповідну вимогу.

Розглянувши надані матеріали, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з огляду на таке.

На виконання вимог ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно зі змістом якої, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Так, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, адреса місця проживання боржників не співпадає з інформацією, що була отримана з органу реєстрації місця проживання фізичних осіб на звернення суду.

Тому, керуючись приписами ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно зі змістом якої, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ч.4, ч.6, ч.7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Міському комунальному виробничому підприємству Дніпроводоканалу прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Справа № 2-н-1365/11
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

01 липня 2011 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву Комунального підприємства КоменергосервісДніпропетровської міської ради про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за надання послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за надання послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання, які є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, посилаючись на те, що відповідно до п.18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, проте через неналежне виконання боржником своїх обовязків, на особовому рахунку склалася заборгованість, що й стало приводом для звернення до суду.

Розглянувши надані матеріали, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з огляду на таке.

На виконання вимог ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно зі змістом якої, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Так, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, адреса місця проживання боржника не співпадає з інформацією, що була отримана з органу реєстрації місця проживання фізичних осіб на звернення суду.

Тому, керуючись приписами ч.6 ст. 100 ЦПК України, згідно зі змістом якої, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ч.4, ч.6, ч.7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству КоменергосервісДніпропетровської міської ради у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя