АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( Ш ) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Зубакової В.П.

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю : представника відповідача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (у теперішній час публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»), на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( у теперішній час публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»), про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2010 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «КЗРК») про стягнення моральної шкоди у звязку із професійним захворюванням та нещасним випадком на виробництві та просив суд стягнути з відповідача на його користь 130 000 грн..

Рішенням Тернівського районного суду міста ОСОБА_5 від 08 лютого 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права. А саме: суд помилково застосував до спірних правовідносин ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України; і залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004, яким встановлено, що відшкодування моральної шкоди не передбачено для осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню. Крім того, судом не враховано, що позивачем не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди та не надано доказів вини відповідача у спричиненні йому моральних страждань. Крім того, розмір моральної шкоди є значно завищеним. Суд не взяв до уваги, що згідно акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від12 травня 2008 року № 11, не встановлена вина відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2007 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом про нещасний випадок від 12.05.2008 року. Крім того, 21.04.2009 року позивачу встановлено хронічне професійне захворювання обструктивне захворювання легень першої- другої стадії.

Висновком МСЕК від 04.06.2008 року позивачу первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності у звязку з виробничою травмою з 02.03.2008 року по 01.04.2009 року та визнано інвалідом ІІ групи. При повторному переогляді у МСЕК 31.03.2009 року та 20.05.2009 року позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням та 65% повторно, у звязку з виробничою травмою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Як вбачається з Акту про нещасний випадок на виробництві № 11 від 12 травня 2008 року, причиною нещасного випадку на виробництві є незадовільний стан здоровя позивача. Згідно акту № 29 від 21 квітня 2009 року розслідування професійного захворювання, причиною професійних захворювань є тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувало гранично допустимий рівень. Згідно пункту 19 Акту № 29 від 21 квітня 2009 року розслідування професійного захворювання, винними в порушенні законодавства про охорону праці є керівництво ВАТ «КЗРК».

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи відповідача про те, що суд невірно застосував до даних правовідносин положення ст. 237-1 КЗпП України не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки втрата професійної працездатності позивачу була встановлена з 04.06.2008 року.

Доводи відповідача щодо неправомірного застосування судом ст. 1167 ЦК України, є безпідставними, оскільки судом зазначена норма закону не застосована.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідачів у цьому є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Зокрема: суд не врахував, що згідно Акту про нещасний випадок на виробництві № 11 від 12 травня 2008 року, причиною нещасного випадку на виробництві є незадовільний стан здоровя позивача. Згідно п. 10 зазначеного Акту, відповідач не визнаний винним у нещасному випадку на виробництві, який стався з позивачем. Крім тог, суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача до 25 000 грн..

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат » ( у теперішній час публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2011 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат » ( у теперішній час публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») на користь ОСОБА_4, зменшивши цей розмір до 25 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: