справа №2-183/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого Рудюка О.Д.

при секретарі Карпенко О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено договір позики на суму 42 480 доларів США Останній зобовязався повернути кошти до 15.03.2010р., про що надав відповідну власноручно складену розписку. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється повернути зазначену суму, просила суд стягнути з нього борг за розпискою та витрати, понесені позивачкою у звязку зі сплатою державного мита та витрат на ІТЗ розгляду судового процесу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач позов визнав частково.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Встановлено, що 22.02.2010р. відповідач взяв у борг у позивачки 42 480,00 доларів США, про що надав останній відповідну письмову розписку, копія якої знаходиться у матеріалах справи (відповідність копії розписки її оригіналу перевірена судом у судовому засіданні).

Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

П.1 ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не виконав своїх зобовязань, визначених у даній ним власноруч розписці щодо повернення позивачці взятих у неї в борг коштів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст.209-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (інд. НОМЕР_2) борг у розмірі 42 480,00доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України гривні до долару США, станом на 20.10.2010 року становить 336 016,80грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (інд. НОМЕР_2) 1700,00грн. судового збору та 120,00грн. інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ