Справа №2-824/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Підкурганного В.В.

секретарі Грищенко І. В.

глянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

між сторонами було укладено попередній договір, відповідно до умов якого вони зобов'язалися до 1 вересня 2009 року укласти, підписати та нотаріально посвідчити договори купівлі - продажу обєктів нерухомості. На виконання попереднього договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 кошти в розмірі 10 000 доларів США та 30 000 гривень, однак для підписання основних договорів 1 вересня 2009 року відповідач не зявився, чим не виконав умови укладеного попереднього договору, і тому позивачка просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 завдані невиконанням своїх зобовязань за попереднім договором, в розмірі 163369 гривень 30 копійок, що складає 152810 гривень - подвійний розмір авансу в розмірі 76405 гривень, внесеного при підписанні попереднього договору, 5460 гривень - курсова різниця, 5099 гривень 30 копійок - три відсотки річних з суми боргу в розмірі подвійного авансу, та збитки за розпискою в розмірі 22459 гривень 4 копійки, що складає 30 000 гривень - суму основного боргу за розпискою, 2 490 гривень - інфляційне зростання, 969 гривень 4 копійки три відсотки річних, також просить стягнути відповідача судові витрати понесені позивачкою.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив.

На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв лілового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 липня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір про зобовязання до 1 вересня 2009 року підписати та нотаріально посвідчити договір купівілі - продажу обєктів нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 3382.

Відповідно до пункту 2.2.2. у підтвердження своїх намірів за Основними договорами, сторона 1 ОСОБА_1 сплачує стороні 2 ОСОБА_2М суму авансу у розмірі 10 000 доларів США, що на момент укладення договору по курсу НБУ становить 76 405 гривень 00 копійок. Передачу коштів сторонами здійснено до підписання переднього договору у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_3, що вбачається зі змісту попереднього договору.

Пунктом 5.1. передбачено, що даний договір вважається укладеним з моменту його підписання та нотаріального посвідчення і є дійсним до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Відповідно до частини 2 статті 635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актам цивільного законодавства.

Як вбачається, ОСОБА_2 1 вересня 2009 року для підписання Основного договору не зявився,про що свідчить довідка № 47/01-14 від 13 жовтня 2009 року видана нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

1 липня 2009 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 30 000 гривень на виконання будівельних робіт, та у разі не підписання договору купівлі - продажу будинку зобовязався кошти повернути.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Як вбачається, договір купівлі - продажу нерухомості між сторонами не було укладено, з вини відповідача, чим ОСОБА_2 порушив свої зобовязання відповідно до попереднього договору та розписки від 01.07.2009 року.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник котрий прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Відповідно до частини 2 статті 571 ЦК України, сторона, винна у порушенні зобовязання, має відшкодувати другій стороні збитки у сумі на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.1. Договору укладеного сторонами, у випадку невиконання Стороною - 2 своїх зобовязань згідно умов цього договору Сторона - 2 сплачує Стороні - 1 суму у розмірі авансу і додаткову неустойку в розмірі 100 % від суми авансу, а також заявлені Стороною -1 збитки, повязані з простроченням зобовязання.

З зазначених вимог закону та договору, суд вважає законним стягнення з відповідача 152810 гривень подвійного розміру авансу та 5099 гривень 30 копійок три відсотки річних з суми боргу в розмірі подвійного авансу, що загалом становить 157909 гривень 30 копійок. Крім того, оскільки договір купівлі продажу не був укладений, відповідач зобовязаний повернути позивачці 30 000 гривень отриманих від неї під розписку.

Відповідно до укладеного попереднього договору, договір купівлі - продажу мав бути укладений сторонами 1 вересня 2009 року, отже прострочення зобовязання та нарахування трьох відсотків річних має відбуватися з 2 вересня 2009 року. Суд вважає законним розрахунок позивачки про стягнення з ОСОБА_4 30 000 гривень суми основного боргу за розпискою та 969 гривень 4 копійки три відсотки річних від суми боргу за розпискою.

Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків завданих порушенням зобовязання доказується кредитором, та визначається з урахуванням ринкових цін що існували на момент добровільного задоволення боржником вимоги кредитора, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача курсової різниці у розмірі 5 460 гривень та інфляційного зростання у розмірі 2 490 гривень, оскільки належних доказів про зростання індексу інфляції та курсової різниці суду не було надано, тому дана вимогам позивачки задоволенню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки основні вимоги визнані судом обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму витрат понесених по сплаті державного мита у розмірі - 1700 гривень та витрати по сплаті ІТЗ судового розгляду у розмірі 120 гривень.

На підставі статтей 11, 15, 16, 509, 623, 625,627,627,628,635 ЦК України, керуючись статтями 1,15,30,60,62,75,169,202, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки завдані невиконанням своїх зобовязань за попереднім договором, в розмірі 157909 гривень 30 копійок (сто пятдесят сім тисяч девятсот девять гривень 30 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки за розпискою в розмірі 30 969 гривень 04 копійки (тридцять тисяч девятсот шість девять гривень 4 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати при розгляді справи у суді у розмірі 1 820 гривень (одна тисяча вісімсот двадцять гривень).

Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

На підставі статті 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя