Справа № 2-125/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 липня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.,

при секретарі Малофеєвої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Варва Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був укладений 23.01.1982 року райвідділом ЗАГСу смт. Варва Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що спільне життя.з відповідачкою не склалося, в побуті постійно виникали сварки по різним причинам. Подружжя не спілкується, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків. Фактично сімя розпалася і її подальше збереження є неможливим.

Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спору стосовно поділу спільно нажитого майна між сторонами немає.

В судове засідання позивач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, разом з позовною заявою надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, надавши згоду на проведення заочного розгляду справи, за умов відсутності відповідача, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України /а.с.12/.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.15/. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи у її відсутності не надала, у звязку з чим, суд, за згодою позивача, згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не зявилися, суд, керуючись ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення; оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін.

В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 23 січня 1982 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 /дошлюбне прізвище - Прудяк/, райвідділом ЗАГСу в Чернігівській області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕЛ № 420029, виданим 23.01.1982 року райвідділом ЗАГСу в Чернігівській області /а.с.7/.

Як вбачається з цивільного позову, спільне життя в подружжя не склалося; в побуті постійно виникали сварки по різним причинам. Вони не спілкуються між собою, не ведуть спільного господарства, не підтримують жодних стосунків. Фактично сімя розпалася і її подальше збереження є неможливим.

Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення- шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

Відповідачкою не надано доказів щодо обмежень реалізації права позивача на безперешкодне розірвання шлюбу з урахуванням положень ст.110 СК України.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги,* що позивач категорично заперечує проти збереження їх сімї та наполягає на розлученні, а відповідачкою належних та допустимих доказів на заперечення заявлених вимог позивачем до суду не надано, зясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, те що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі, в звязку із чим даний позов і підлягає задоволенню.

Згідно вимог п.6 ч. 1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 38,50 гривень у відшкодування понесених ним та документально підтверджених судових витрат.

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 208, 209, 213-215, 218, ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.'

Шлюб, зареєстрований 23.01.1982 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 /дошлюбне прізвище - Прудяк/ райвідділом ЗАГСу в смт. Варва Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №31- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 /тридцять вісім/ гривень 50 /пятдесят/ копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Шлюб вважати припиненим в день набрання даним рішенням законної сили. Надіслати копію рішення, після набрання ним законної сили, до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто Варвинським районним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_5