Справа № 2- 734/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.08.2011 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Шевера В.Д.

при секретарі Міндові А.М. і Бачур Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання її і відповідача спільних дітей, а саме: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, позивачкою, як їх мамою, посилаючись на те, що вона, як їх мама, зможе забезпечити їм всі необхідні умови для їх нормального проживання і виховання.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він, як їх батько, також зможе забезпечити дітям всі необхідні умови для їх нормального проживання і виховання, разом з тим 16 серпня 2011 року він повернув дітей позивачці..

Позов підлягає задоволенню.

Сторони знаходилися в шлюбі. У них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_4 .

Сторони розірвали шлюб 30.06.2006 року ( а. с. 9 ). Позивачка разом з малолітніми дітьми проживала в житловім будинку своїх батьків до травня 2010 року. В травні 2010 року після того як за відповідачем склалася заборгованість по несплаченим ним аліментам на утримання обох дітей, по його просьбі позивачка разом з неповнолітніми дітьми перейшла проживати до відповідача і спільно з ним проживала до вересня 2010 року. Після того як позивачка відмовилася від стягнення з відповідача на її користь аліментів для утримання неповнолітніх дітей і подала до відділу ДВС свою заяву про повернення їй виконавчого листка, у зв`язку з чим державним була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, між сторонами знову склалися неприязненні відносини і почали виникати сварки. 29.09.2010 року відповідач в процесі чергової сварки побив позивачку і вигнав її із свого будинку, а дітей залишив при собі.

Наведене підтверджується поясненням позивачки, її позовною заявою, копіями постанов державного виконавця, копією постанови про відмову у відкритті кримінальної справи ( а. с. 3-5; 13; 14-16 ).

Позивачка наполягає на тім, щоби діти проживали з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина ( діти) , спір між ними може вирішуватися судом, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Сторони характеризуються позитивно, обидва працюють, і мають відповідні доходи. Матеріально-побутові умови кожного з них, які необхідні для нормального виховання і утримання дітей, також задовільні. Наведене підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов кожної сторони ( а. с. 27-28, 29, 30, 39-40 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України діти сторін при вирішенні між батьками спору щодо їх виховання і місця проживання були вислухані судом. В залі суду діти сіли безпосередньо біля позивачки, тобто своєї мами і заявили що вини хочуть проживати разом з обома батьками. Разом з тим поведінка дітей в залі судового засідання свідчила про те, що вони сумують за своєю мамою, що вони більш прихильні до своєї мами, що вини обидва безпосередньо потребують саме материнської ласки і турботи.

Орган опіки і піклування, який розглядав питання про місце проживання дітей сторін своїм рішенням рекомендував суду визначити місце проживання неповнолітніх дітей по місцю проживання її мами, тобто позивачки ( а.с.- 11). В судовому засіданні представник органу опіки і піклування підтримав вищеназване рішення.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 показали суду, що у позивачки є всі необхідні умови для проживання і виховання її неповнолітніх дітей, що вона, як мама, надасть дітям більш якісні умови для їх утримання і виховання ніж відповідач.

Крім цього судом встановлено, що відповідач 16.08.2011 року повернув дітей позивачці.

Декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Виходячи із інтересів малолітніх дітей сторін, і враховуючи те, що вони з дня свого народження і по вересень 2010 року проживали зі своєю мамою, що вони більш прихильні до своєї мами, що вони обидва потребують саме материнської турботи і ласки, що вони з 16 серпня 2011 року знову проживають зі своєю мамою, суд вважає доцільним визначити їх місце проживання з їх мамою, тобто ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88,131, 209, 212-215, 294 ЦПК, ст. ст. 19, 161, 171 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з мамою, тобто ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати - 38 грн. 50 коп.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Суддя: В.Д. Шевера