справа №2-о-290/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді –Брага А.В.,

при секретарі –Лампіки О.В.,

за участю заявника –ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу
окремого провадження за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа –Восьма Київська
державна нотаріальна контора, про
встановлення факту, що має юридичне
значення –

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2011 до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська звернувся
заявник із вищезазначеною заявою
окремого провадження, в обґрунтування
якої послалась на те, що вона є дочкою
ОСОБА_2, дошлюбне прізвище якої
–ОСОБА_3. 09 лютого 2011 року мати заявника
померла, і заявник звернулась до
Восьмої Київської державної
нотаріальної контори задля отримання
свідоцтва про право на спадщину, у
видачі якого заявнику відмовлено через
відсутність документів на
підтвердження зміни прізвища матері
заявника з ОСОБА_2 знову на ОСОБА_3. За
таких обставин та вважаючи, що факт
родинних відносин між заявником та
ОСОБА_3 повністю підтверджується
долученими до позову документами,
заявник просила суд встановити факт
родинних відносин між нею та померлою
ОСОБА_3

В судовому засіданні заявник викладені
в заяві вимоги підтримала, наполягала
на їх задоволенні в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове
засідання не з’явилась, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлялась
належним чином. Натомість від
представника заінтересованої особи до
суду надійшла заява про розгляд справи
за відсутності такої особи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
допитавши свідків та дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом зі змісту копії листа завідувача
Восьмої Київської державної
нотаріальної контори від 13 жовтня 2011
року встановлено, що ОСОБА_3 25 червня 1993
року складено нотаріально посвідчений
заповіт, за яким остання, як
спадкодавець, все своє майно заповіла
заявнику у цій справі без посилання на
факт родинних відносин між собою та
спадкоємцем.

10 жовтня 2011 року заявник звернулась до
зазначеної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про
прийняття спадщини, виявивши бажання
про зазначення родинних відносин зі
спадкодавцем в свідоцтві про право на
спадщину. У видачі такого свідоцтва із
зазначенням родинних відносин зі
спадкодавцем нотаріусом було
відмовлено із посилання на п.214
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
оскільки заявником не надано належних
документів на підтвердження таких
родинних відносин.

В той же час, зі змісту копії свідоцтва
про народження РЗ №222863, копії
свідоцтва про народження заявника та
копії посвідки про шлюб від 16 липня 1947
року вбачається, що матір’ю заявника є
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
укладення 16 липня 1947 року шлюбу змінила
своє прізвище на ОСОБА_2, що також
підтверджується і копією будинкової
книги.

Також зі змісту тієї ж копії будинкової
книги слідує, що в будинку, щодо якого
складена дана будинкова книга, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згодом була
перереєстрована знову під прізвищем
ОСОБА_3.

Окрім того, допитані в судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підтвердили той факт, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір’ю заявника у
справі.

09 лютого 2011 року ОСОБА_3 у віці 87 років
померла, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть останньої.

Звернення заявника до суду із даною
заявою обумовлено бажанням прийняти
спадщину своєї матері шляхом отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом як дочки спадкодавця і
неможливістю це зробити без звернення
до суду через наявність перешкоди у
вигляді відсутності документу на
підтвердження повторної зміни
прізвища матір’ю заявника, що в свою
чергу, не дозволяє підтвердити їх
родинні відносини.

Згідно до ст.124 ч.2 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Нормою ст.256 ЦПК України закріплено
перелік таких юридичних фактів, що
підлягають встановленню в порядку
окремого провадження, де серед іншого
зазначено, що суд розглядає справи про
встановлення факту родинних відносин
між фізичними особами.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті. На підставі таких
доказів, враховуючи, що мати заявника
до укладення шлюбу мала прізвище
ОСОБА_3, яке має із спадкодавцем за
заповітом від 25 червня 1993 року,
складеним на користь заявника, а ім’я
та по-батькові матері заявника
повністю збігаються з ім’ям та
по-батькові спадкодавця за вказаним
заповітом, суд приходить до висновку,
що спадкодавець за заповітом від 25
червня 1993 року ОСОБА_3 та мати заявника
ОСОБА_2 є однією і тією особою, а отже
спадкодавець ОСОБА_3 є матір’ю
заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд
–

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 –задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 09.02.2011 року, є
матір’ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя

А.В. Брага