Справа№1512/2-674/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарі Небесній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання дій такими, що порушують особисте право на повагу до особистого та сімейного життя, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Горлевої (нині ОСОБА_2) ОСОБА_4 Миколаївни, в якому просить визнати порушення його особистого права на повагу до особистого та сімейного життя протиправними, зобовязати відповідачку усунути перешкоди у здійсненні права на повагу до особистого та сімейного життя шляхом припинення переслідувань та втручання в особисте і сімейне життя та стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позивач посилається на те, що він працює лікарем онко-гінекологом у Одеському обласному онкологічному диспансеру.

У січні-лютому 2009 року відповідачка пройшла курс амбулаторного лікування під його наглядом. Після завершення лікування через певний час, у червні 2009 року, відповідачка почала йому телефонувати та пропонувала зустрітися для зясування особистих стосунків, пояснювала це тим, що у неї до нього є почуття кохання.

Він відмовив їй, пояснив, що одружений та просив більше не телефонувати та не турбувати.

На його зауваження вона не реагувала та почала приходити до нього на роботу, що створювало незручності в роботі.

Також, через сайт Інтернету Однокласники відповідачка надсилала на його імя повідомлення непристойного характеру. Зазначені дії відповідачка наполегливо продовжувала, що стало нестерпним.

10 жовтня 2009 року він звернувся до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою про застосування заходів примусового характеру до відповідачки для припинення її протиправних дій.

Вона зобовязалася припинити у подальшому ці дії, а саме: не телефонувати йому, не намагатись зустрічатись для підтримки будь-яких стосунків, не вчиняти дій що принижують особисті права та гідність.

Однак в січні 2010 року відповідачка порушила свої зобовязання та поновила свої протиправні дії: почала телефонувати йому, надсилати повідомлення на мобільний телефон та під виглядом представника фармакологічної компанії приходила у відділення до ординаторської, де вчиняла скандали в присутності персоналу та хворих.

Оскільки відповідачка порушує дане нею зобовязання та продовжує порушувати його право на повагу до особистого і сімейного життя, він вважає, що має право на судовий захист, шляхом припинення дій, які порушують право на повагу до особистого і сімейного життя, та відшкодування моральної шкоди.

Завдання моральної шкоди полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у звязку з противоправною поведінкою відповідачки щодо нього особисто і членів його сімї, втратою довіри серед колег по роботі і необхідністю постійно виправдуватися, що призвело втрати нормальних життєвих стосунків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя, розмір якої позивач оцінює в 10 000,00 грн.

Відповідачка позов не визнала, надала до суду заперечення в яких вказує, що у січні лютому 2009 року вона проходила курс амбулаторного лікування під наглядом лікаря ОСОБА_1, а також зверталась до відповідача, як до свого лікаря для проходження планового медичного огляду. Проте жодного разу вона йому не телефонувала з проханням зустрітися, а також не надсилала повідомлення на мобільний телефон непристойного характеру.

Також позивачка вказує, що сам позивач постійно їй телефонував з проханням зустрітися з ним, на що вона йому постійно відмовляла, так як він був одружений.

В ході розгляду справи, за клопотанням представника ОСОБА_1, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Горлєвої ОСОБА_4 Миколаївни про визнання дій такими, що порушують особисте право на повагу до особистого та сімейного життя, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди обєднана в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди обґрунтована тим, що між її чоловіком ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 склались неприязні стосунки, що призвели до звернення чоловіка до Київського районного суду м. Одеси з позовом про порушення особистих немайнових прав та стягнення моральної шкоди.

25 лютого 2011 року відповідачка ОСОБА_2 зателефонувала зі свого мобільного телефону на її номер, відрекомендувалась суддею Київського районного суду м. Одеси, та у грубій формі повідомили про необхідність зявитись до суду, оскільки на її чоловіка ОСОБА_1 нібито заведено справу за надання суду неправдивих свідчень у цивільній справі та говорила по телефону про нібито непристойну поведінку її чоловіка, що призвело до розладу здоровя з тяжкими наслідками, а саме переривання вагітності на 8-у тижні вагітності.

26 лютого 2011 року ОСОБА_3 було доставлено до Пологового будинку №7 по вулиці Космонавтів, 116 в м. Одесі, де проведено операційне лікування-інструментальна ревізія порожнини стінок матки та післяопераційне інфузійне лікування.

10 березня 2011 року в звязку з зазначеними подіями її чоловік звернувся з заявою до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, зареєстрованою в журналі ЖЗРПЗ №-2687.

Таким чином, втручання відповідачки ОСОБА_2 в особисте життя членів її сімї призвело до душевних страждань, яких вона зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї та її чоловіка, призвели до розладу її здоровя з тяжкими наслідками і вимагають від неї додаткових зусиль для організації життя.

Діями відповідачки їй завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 50 000,00 грн.

Проти задоволення позову ОСОБА_3 відповідачка також заперечувала, посилаючись на те, що дійсно 25 лютого 2011 року зателефонувала дружині ОСОБА_1 лише з метою уточнення її особистих даних для складання заяви про виклик свідка.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в позовних заявах та просить позови задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 26 вересня 2011 року в судове засідання не вявилася, про час та місце судового засідання сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. На попередніх засіданнях відповідачка та її представники заперечували проти задоволення позовів у повному обсязі та просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3, самої відповідачки ОСОБА_2 та її представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює лікарем онко-гінекологом у Одеському обласному онкологічному диспансеру.

Відповідачка Горлєва (нині ОСОБА_2) ОСОБА_4 Миколаївна проходила курс амбулаторного лікування під наглядом доктора ОСОБА_1.

Із заяви ОСОБА_1 до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 11 жовтня 2009 року вбачається, що позивач просив провести профілактичний бесіду з громадянкою на імя ОСОБА_5, яка телефонує йому на мобільний телефон та пропонує зустрітися з нею, говорить, що відчуває до нього почуття любові, намагається розладити його сімейне життя, відволікає його від роботи своїми дзвінками. На його прохання не дзвонити вона не реагує.

11 жовтня 2009 року працівником Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у ОСОБА_1 відібрані письмові пояснення.

Відповідно до пояснень відібраних у Горлєвої (нині ОСОБА_2) ОСОБА_4 Миколаївни 15 жовтня 2009 року, вона не заперечує, що з літа 2008 року часто дзвонила ОСОБА_1 та надсилала на номер його мобільного телефону текстові повідомлення, в яких писала йому вірші, освідчувалася в коханні. Останнього часу на її дзвінки ОСОБА_1 перестав відповідати, при цьому сказав, щоб вона йому більше не телефонувала та не надсилала тестові повідомлення на мобільний телефон.

Однак, з цього ж пояснення вбачається, що Горлєва (нині ОСОБА_2) ОСОБА_4 Миколаївна поясняє, що не зважаючи на прохання ОСОБА_1 не втручатися в його особисте життя, вона наполегливо продовжувала це робити, а саме телефонувати, надсилати текстові повідомлення та приходити до місця його роботи, оскільки відчувала до нього почуття любові.

Також, із зазначеного пояснення вбачається, що відповідачка взяла на себе зобовязання, не втручатися в особисте життя ОСОБА_1, оскільки своїми діями створює йому складнощі в побуті та в роботі, а також можливо спричиняє моральну шкоду.

5 січня 2010 року ОСОБА_1 звертався до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з аналогічною заявою, з якої вбачається, що позивач просив відгородити його від протиправних дій з боку громадянки ОСОБА_6, яка надсилає на його мобільний телефон текстові повідомлення маревного характеру, переслідує його, приходить до нього на роботу, на дає спокійно жити. Її дії розладжують його сімейне життя, а також утворюють проблеми на роботі. Своїми переслідуваннями та повідомленнями громадянка ОСОБА_4 завдає йому моральну шкоду та він з цього приводу має намір звернутися до суду.

Згідно з поясненнями відповідачки від 8 січня 2010 року, вона усвідомлено, навмисно, цілеспрямовано продовжує дзвонити та надсилати текстові повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_1, оскільки відчувала до нього велике почуття любові.

В ході розгляду справи відповідачка наполягала на тому, що сам ОСОБА_1 телефонує їй з проханням зустрітися, однак доказів цього відповідачкою та її представниками не надано.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 судом встановлено, що 25 лютого 2011 року відповідачка ОСОБА_5 зателефонувала зі свого мобільного телефону на телефон дружини позивача ОСОБА_1, відрекомендувалась суддею Київського районного суду м. Одеси та у грубій формі повідомила ОСОБА_7 про необхідність зявитися до суду, оскільки на її чоловіка нібито заведено справу за надання суду неправдивих свідчень у цивільній справі та говорила по телефону про нібито непристойну поведінки позивача ОСОБА_1, що призвело до розладу здоровя з тяжкими наслідками переривання вагітності на 8 тижні вагітності.

На підтвердження цього представником позивача надано висновок гінеколога, згідно з яким 26 лютого 2011 року у ОСОБА_3 стався ранній мимовільний аборт в строк вагітності 7-8 тижнів після стресової ситуації.

В звязку з зазначеним, ОСОБА_1, 10 березня 2011 року звернувся з заявою до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Підтвердженням того, що відповідачка телефонувала ОСОБА_3 є пояснення самої відповідачки, яка не заперечувала проти цього, крім того сама пояснила, що дійсно телефонувала дружині ОСОБА_1.

Постановою Київського РВ ОМУ ГУМВС відмовлено в порушені кримінальної справи за заявою ОСОБА_3

Суд враховує те, що відповідачка не виконує взяті на себе раніше зобовязання не втручатися в особисте життя позивача та членів його сімї.

Таким чином відповідачка ОСОБА_2 продовжує втручання в особисте життя ОСОБА_1 та членів його сімї, що призвело до посилення душевних страждань, яких позивач зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього та членів його сімї, призвело до розладу здоровя дружини з тяжкими наслідками і вимагають від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно ч. 1 ст. 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи зокрема віднесені право на недоторканність особистого і сімейного життя та право на повагу до гідності та честі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, житла і таємниці листування.

Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обовязку в натурі та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 276 ЦК України, якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Згідно з п. 5 Постанови ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди, суд, при вирішенні питання щодо відшкодування шкоди має зясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, ступень вини заподіювача, яких саме моральних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює повязані з ним витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Необхідно також довести факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України моральна шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 9 Постанови ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкодирозмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду протиправність дій відповідачки повністю доведена, крім того, сама відповідачка повністю усвідомлює неправомірність своїх дій, яке має підтвердження в неодноразових письмових поясненнях відповідачки наданих працівнику Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та взятих на себе зобовязань не продовжувати втручання в особисте життя позивача ОСОБА_1 та членів його сімї.

Розмір завданої моральної шкоди, на думку суду, завданих відповідачкою унаслідок неправомірних дій відносно ОСОБА_1 складає 5 000,00 грн., відносно ОСОБА_3 10 000,00 грн., на думку суду такий розмір відшкодування моральної шкоду буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності та справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

При викладених обставинах суд вважає, що дії відповідачки ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 є протиправним та направлені на порушення особистого права на повагу до особистого та сімейного життя, в звязку з чим відповідачці слід заборонити переслідувати та втручатися в особисте і сімейне життя ОСОБА_1, заборонити розповсюдження відомостей, які порушують його особисті немайнові права та заборони особисте спілкування з ним та членами його сімї, в тому числі через будь-які засоби звязку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч.3, 213 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16,

23, 275, 276, 1166, ЦК України, ст.ст. 9, 32, 68 Конституції України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини року, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій такими, що порушують особисте право на повагу до особистого та сімейного життя, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними порушення особистого права ОСОБА_1 на повагу до особистого та сімейного життя з боку ОСОБА_2.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 та членами його сімї права на повагу до особистого та сімейного життя шляхом припинення переслідувань та втручання в особисте і сімейне життя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. (пять тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Салтан Л. В.