справа №2010/2-1305/11
провадження №2013
РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2011 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про знесення самовільних будівель,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить знести самовільно побудовані вбиральню та душ на земельній ділянці в сел. Вільшани, пров. Набережний, 10 посилаючись на те, що він являється власником будинку в сел. Вільшани, пров. Набережний, 12.В липні 2010 року відповідач самовільно, порушенням санітарних норм, побудував на відстані 5 метрів від вікна його будинку вбиральню і душ, що порушує його права.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених вище.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав посилаючись на те, що позивач не являється власником будинку, будівлі душу та вбиральні являються капітальними, побудованими згідно діючих норм, не порушують нічиї права.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 376 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, передбачено можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил та в разі неможливості проведення відповідної або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

При цьому істотність відхилення від проекту, істотне порушення будівельних норм повинно бути доведено в суді певними доказами.

Крім того, частиною 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» N 3038-VI від 17.02.2011 року встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За позовом громадянина таке рішення може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод у інший спосіб.

ОСОБА_3 позовні вимоги про знесення вбиральні та душу обґрунтував тим, що відповідач з порушенням санітарних норм збудував ці душ та вбиральню.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2010 року, яке міститься в матеріалах даної справи, за ОСОБА_3 визнано право власності на жилий будинок № 12 по провул. Набережному в сел. Вільшани, однак, позивачем не надано доказів реєстрації такого рішення в органах бюро технічної інвентаризації у встановленому Законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Зокрема, частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Таким чином, позивач, за наявності зареєстрованого у встановленому порядку права власності, за правилами статті 391 ЦК України, може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Але позивач взагалі не обґрунтував які саме перешкоди чинить відповідач в користуванні йому своїм майном і яким саме майном, та які права позивача порушені.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, які б давали суду можливість застосувати правила статті 391 ЦК України.

Згідно статті 88 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 59, 60, 61, 64, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про знесення самовільних будівель відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко