Справа №2-1955/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2011 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Ченцової С.М.
при секретарі Биховець Н.М.
з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Житлопромбуд-Полісся" про стягнення заробітної плати, грошової компенсації щорічної відпустки, середнього заробітку та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства "Житлопромбуд-Полісся", в якому просить : стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 4944,10 грн., грошову компенсацію за щорічну невикористану відпустку за 10 календарних днів в сумі 286,45 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 01 вересня 2010 року по день постановлення рішення суду, 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 15.03.2010 року по 01.09.2010 року працював у відповідача підсобним робітником по виконанню загально-будівельних робіт. При влаштуванні на роботу директор відповідача повідомив позивача про те, що його заробітна плата буде на рівні мінімальної зарплати в Україні. Така зарплата позивача влаштувала, адже знайти роботу без тривалого досвіду роботи з пристойною офіційною зарплатою не дуже просто. Після влаштування на роботу позивач за вказівкою директора оформив договір у Чернігівському РУ «Приватбанку» на карткове обслуговування зарплати, але коштів на неї від відповідача не надходило. Зарплата позивача складала відповідно до довідки Управління ПФУ в Новозаводському районі м. Чернігова від 24.10.2011 року: березень 2010 року 513,50 грн.; квітень-червень 2010 року: по 884,00 грн. на місяць; липень-серпень 2010 року по 888,00 грн. на місяць, а всього -4941,50 грн. З огляду на приписи КЗпП України день звільнення з роботи є робочим днем, таким чином день звільнення позивача 01.09.2010 року був робочим днем і підлягає оплаті в сумі 29,60 грн. (880,00 грн. : 30 днів) х 1 день = 29,60 грн.
01.09.2010 року позивач був звільнений за власним бажанням. Заробітна плата за весь час роботи у відповідача жодного разу не була виплачена, розрахунок при звільненні в повному обсязі не був проведений. На всі питання позивача і питання інших працівників була лише одна відповідь директора «немає котів, почекайте, не заважайте працювати». Після звільнення позивач неодноразово звертався до директора з питання невиплаченої зарплати, але марно. Позивач був не в змозі самостійно протидіяти неправомірним діям відповідача, не мав достатніх знань з трудового права і юридичного досвіду, тому вважає, що його трудові права повинні бути захищені судом. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив приписи трудового законодавства щодо виплати зарплати, що дали йому підстави просити суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату, грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки, оплату затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с 25). Клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалив справу розглянути у відсутність представника відповідача, в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки (а. с. 3) позивач 15.03.2010 року був прийнятий до ПП «Житлопромбуд Полісся» підсобним робітником по виконанню загально-будівельних робіт, наказ № 3 від 15.03.2010 року і звільнений з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) 01.09.2010 року наказ № 6 від 01.09.2010 року.
З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 ( а. с. 6-8) вбачається розмір заробітку для нарахування пенсії за березень 2010 року по вересень 2010 року.
Відповідачем відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів про проведення виплати позивачу суми заробітної плати - 4971 грн. 10 коп. та грошової компенсації невикористаної відпустки в сумі 286 грн. 45 коп., що є порушенням вимог ст. 116 КЗпП України, а тому 5257 грн. 55 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
До правовідносин , щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові у разі якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя застосовується тримісячний строк позовної давності ( ст. 233 КЗпП України) .
У судовому засіданні позивач зазначав , що він не вважає , що пропустив строк для звернення до суду з вимогами про відшкодування йому моральної шкоди , тому немає підстав до поновлення цих строків.
За таких обставин , суд вважає , що підстав до поновлення строку позовної давності немає, у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. 00 коп необхідно відмовити.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 244 грн. 69 коп. судового збору на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст.. 115-117 Кодексу законів про працю України, ст. 11, 56-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Житлопромбуд-Полісся" про стягнення заробітної плати, грошової компенсації щорічної відпустки, середнього заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.
В задоволені решти вимог відмовити.
Стягнути з Приватного підприємства "Житлопромбуд-Полісся" на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 244 грн. 69 коп..
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С.М. Ченцова