Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/2852/11 Головуючий у 1-й інст. волкова
Категорія 41 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Кочетова Л.Г.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа ОСОБА_2 про зобовязання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційного скаргою державного підприємства Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2011 року, -

встановила:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив допустити його до роботи, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03.03.2011 року, та 10000 гри. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 25.10.2010 року він працював на посаді заступника директора ДП Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства. Наказом № 186-К від 22.11.2010 року його відсторонено від роботи на час проведення до судового слідства по кримінальній справі, яка була порушена відносно нього. 30.12.2010 року досудове слідство по даній кримінальній справі закінчено, а справа направлена до суду. Проте, відповідач відмовляється допустити його до роботи, чим порушує трудові права.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 07 жовтня 2011 року позов задоволено частково. Відповідача зобовязано допустити ОСОБА_1 до виконання обовязків заступника директора по охороні і захисту лісу та мисливствознавству. Стягнуто з ДП Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь позивача 21148 грн. 72 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 6720 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 216 грн. 94 коп., 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ДП Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення скасувати, та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначив, що відсторонення позивача відбулося не з ініціативи підприємства, а на підставі постанови слідчого прокуратури від 16.11.2010 року. Висновок суду про те, що ОСОБА_1 відсторонено від роботи тільки на час проведення досудового слідства не відповідає обставинам справи, та спростовується змістом вищевказаної постанови, яка ніким не скасована. Крім того, питання відшкодування заподіяних матеріальних і моральних збитків у випадку незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, у тому числі і відсторонення від роботи, вирішується судом на підставі Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, а не норм КЗпП України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 147 КПК України передбачено, що в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само, якщо ця особа притягається до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобовязаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову.

Встановлено, що наказом ДП Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства № 17- К від 22.10.2010 року позивача прийнято на роботу на посаду заступника директора по охороні і захисту лісу та мисливствознавству з 25.10.2010 року (а.с. 7).

16.11.2010 року постановою старшого слідчого прокуратури Житомирської області ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, відсторонено від виконання обовязків заступника директора ДП Коростенське лісомисливське господарство на час проведення досудового слідства (а.с. 9).

На підставі вищезгаданої постанови, наказом державного підприємства Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства № 186-К від 22.11.2010 року ОСОБА_1 відсторонено від виконання обовязків заступника директора на час проведення досудового слідства (а.с. 10).

30.12.2010 року досудове слідство по кримінальній справі про обвинувачення позивача за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України закінчено, справа направлена до Коростенського міськрайоянного суду для її розгляду (а.с. 12, 13).

03.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся до директора підприємства з заявою, в якій просив допустити його до роботи, оскільки досудове слідство по справі закінчено (а.с. 11, 12). Проте, відповідач відмовив у задоволенні його заяви, зазначивши, що постанова слідчого від 16.11.2010 року не скасована, а тому підстав для допуску до роботи немає (а.с. 28).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача відсторонено від роботи тільки на час проведення досудового слідства, яке закінчилося 30.12.2010 року, питання про продовження вказаного строку судом (слідчим) не вирішувалося, а тому відповідач незаконно не допустив ОСОБА_1 до роботи, чим порушив його трудові права. Слід зазначити, що скасування постанови слідчого, у разі закінчення строку дії відсторонення від роботи, чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, суд правильно зобовязав ДП Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства допустити ОСОБА_1 до виконання обовязків заступника директора вказаного підприємства.

з

Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом неправильно визначено суму середньоденної заробітної плати, оскільки при проведенні розрахунків помилково враховано можливу зарплату позивача станом на 21.06.2011 року, а не на час відсторонення.

Так, згідно з п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи Із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати /далі - Порядок/, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Відповідно до ч. 3 п. 2, п. 5, 8 Порядку середньомісячна заробітна плата, у випадку нарахування середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження не враховуються соціальні виплати, а також виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (п. 4 Порядку).

З врахуванням розміру заробітної плати, яку отримав позивач за час виконання обовязків заступника директора, тобто за період з 25.10.2010 року по 22.11.2010 року, його середньоденна заробітна плата становить 138 грн. 08 коп. ((961,90+1241,18):(5+9 - кількість відпрацьованих днів у жовтні та листопаді)= 138,08). При обчисленні вищевказаної середньоденної заробітної плати судом не враховувалися кошти, отримані позивачем за період непрацездатності, та соціальні виплати, передбачені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу (за період з 03.03.2011 року до дня ухвалення рішення судом першої інстанції), який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, становить 20435 грн. 84 коп. (138,08Х 148 робочих днів).

Враховуючи викладене, рішення суду в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зміні.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зі справи вбачається, що позивача протягом тривалого часу безпідставно не допущено до роботи, яка є єдиним джерелом його існування, внаслідок чого він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З врахуванням обсягу, характеру та тривалістю завданих ОСОБА_1 моральних страждань, засад розумності, виваженості та справедливості, вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31 березня 1995 року (з послідуючими змінами), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність позову та правильно стягнув на його користь 6720 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У звязку з частковою зміною рішення суду щодо визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір судового збору підлягає зменшенню з 216 грн. 94 коп. до 212 грн. 86 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу державного підприємства Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2011 року змінити в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору.

Зменшити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого на користь ОСОБА_1, з 21148 грн. 72 коп. до 20435 грн. 84 коп.

Зменшити суму судового збору, стягнутого з державного підприємства Коростенське лісомисливське господарство Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, з 216 грн. 94 коп. до 212 грн. 86 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: