АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3246/11 Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко І.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Пікуля В.П.

при секретарі Ємельянової В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 29 липня 2011 року про відмову ухвалити додаткове рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 липня 2011 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник за довіреністю ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник позивача, посилаючись на постанову державного виконавця, стверджує, що вимога про ухвалення додаткового рішення не порушує положень ст.11 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.І ст.312 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 квітня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволений: у рахунок погашення боргу спадкодавця ОСОБА_7 перед кредитором ОСОБА_8 у сумі 67 650 грн. накладене стягнення на спадкове майно, яке передане ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у рівних частках - по 1/3 частині у розмірі її боргу. Вирішене питання про судові витрати.

У червні 2011 року ОСОБА_2, представник за довіреністю ОСОБА_3, звернулася до суду із заявою, просила ухвалити додаткове рішення, у якому зазначити перелік спадкового майна після смерті ОСОБА_7, на яке необхідно накласти стягнення, яке спадкове майно отримане кожним із спадкоємців, яка сума підлягає стягненню з кожного із спадкоємців. Заява мотивована відмовою державного виконавця у прийнятті виконавчого документа до провадження і у відкритті виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ухвалення додаткового рішення у цьому випадку призведе до порушення принципу диспозитивності.

За змістом ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення у випадках, передбачених п.1-4 частини першої цієї норми закону. Наведений перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору за позовом ОСОБА_3 є матеріально-правова вимога про звернення стягнення на майно, яке одержане в натурі спадкоємцями після смерті боржника без уточнення складу і розміру цього майна. Після витребування судом на вимогу представника позивача документів, якими підтверджується склад і розмір майна, отриманого кожним із відповідачів як спадкоємцями померлої ОСОБА_7, позивач не скористався своїм процесуальним правом збільшити розмір позовних вимог (ч.2 ст.31 ЦПК України), отже у суду першої інстанції з огляду на приписи ст.11 ЦПК України не було правових підстав виходити за межі позовних вимог.

Фактично заява про ухвалення додаткового рішення мотивована постановою державного виконавця, винесеною на підставі п.8 ч.І ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», проте мотиви державного виконавця, з яких він відмовив у відкритті виконавчого провадження, не можуть бути підставою для зміни рішення суду, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312 ч.І п.1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 29 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_9