Справа № 2-62/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Стадійчук А.О.

при секретарі Лаврик О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дубно справу за позовом СПД фізична особа ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про стягнення боргу та пені в сумі 167 420 грн.;

зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про припинення договору поруки; зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2009 року СПД фізична особа ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 де вказує, що 24 травня 2006 року між ним, як консультантом, та ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено контракт про надання консультаційних послуг.

По даному контракту, клієнти - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повинні були отримати, а він консультант, на контрактній основі зобовязаний сприяти отриманню клієнтами імміграційних віз від Посольства США за програмою ДІВЕРСІТІ ВІЗА 2006. При цьому консультант повідомляє клієнтам інформацію про імміграційні вимоги, а клієнти виконують всі вимоги по імміграційній процедурі, обумовлені у даному Контракті.

Відповідно до підпунктів 2.7 п.2 (Обовязки клієнта): «Клієнт зобовязаний своєчасно оплатити роботу консультанта в порядку та у терміни встановлені в розділі V «Порядок і терміни проведення розрахунків» наведеного контракту.

Відповідно до даного розділу клієнт зобовязується сплатити повну вартість контракту в сумі 12 000 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, поетапно, а саме: оплатити суму у розмірі 12 тис. доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше одного року з моменту отримання імміграційних віз. Часом завершення імміграційного процесу вважається момент отримання клієнтом імміграційної візи.

Розділом V Контракту передбачено, що клієнт несе матеріальну відповідальність перед консультантом за несвоєчасну сплату в розмірі 10% від суми контракту за кожен тиждень відтермінування.

Відповідно до Додатку до контракту про надання консультаційних послуг від 17 листопада 2006 року клієнтом було підтверджено, що ним отримано консультативні послуги згідно укладеного договору в повному обсязі і претензій до консультанта не має. Підтвердженням цього є імміграційні візи за № 58551639 та 58551640 від 22 червня 2006 року.

Відповідно до додаткової угоди сторони домовились встановити терміни оплати суми за послуги обумовлені в контракті, а саме сплатити повну вартість контракту в сумі 12 тис. доларів США у гривнях по курсу НБУ поетапно, а саме:

1.Оплатити суму у розмірі 6 тис. доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше 17 травня 2007 року;

2.Оплатити суму у розмірі 6 тис. доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше 17 листопада 2007 року.

У випадку порушення клієнтом вимог Контракту та додатку до нього сплачується пеня у розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання, за кожних сім днів прострочення.

Станом на 22 травня 2007 року Клієнтом було оплачено одну тисячу доларів США.

В період з 17 травня 2007 року до 14 травня 2009 року сума заборгованості становить: 11 000 доларів США основна сума заборгованості, 97200 доларів США сума нарахованої пені, що становить 108 200 доларів США.

Станом на 9 червня 2009 року офіційний курс НБУ один долар США становить 7,61 грн., що в гривнях становить 823 402 грн.

В якості гарантії виконання зобовязання Клієнтом щодо сплати суми контракту, 17 листопада 2006 року був укладений Договір поруки №1711/1, згідно якого ОСОБА_5 вступив в якості поручителя клієнтів та зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати вартості інформаційно-консультативних послуг, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених Контрактом та Договором до контракту на надання консультаційних послуг рід 24 травня 2006 року.

відно до п.1 ст.14 ЦК України, цивільні зобовязання виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк виконання зобовязання, а саме «ОСОБА_7 у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)».

Відповідно до ст. 553 ЦК України (Договір поруки), за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Просить стягнути з ОСОБА_5 суму заборгованості в розмірі 823 402 грн.

29 березня 2011 року позивач ОСОБА_3 подав позовну заяву до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (зміни та доповнення в порядку ст.31 ЦПК України), де просить стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на його користь 83 710 грн. основного боргу та 83 710 грн. нарахованої пені.

15 листопада 2010 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 подали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про розірвання договору, де вказують, що позов ОСОБА_3І не визнають з наступних підстав.

У звязку з виграшем ОСОБА_4 у 2005 році «зеленої карти» на виїзд у США вони розпочали пошук фірми, яка б надала дієву допомогу у всіх послугах для оформлення документів для виїзду за кордон. За порадою вони звернулися до приватного підприємця ОСОБА_3 в м.Тернопіль. Він повідомив, що його послуги будуть коштувати 1000 доларів США по курсу на той час.

24 травня 2006 року між ними та позивачем було укладено контракт про надання консультаційних послуг, згідно якого ОСОБА_3 зобовязався сприяти ним у отриманні імміграційних віз від Посольства США за програмою ДІВЕРСІТІ-ВІЗА 2006.

У розділі 11.1. Права та обовязки сторін, до обовязків консультанта було включено:

1.1. повідомляти Клієнту інформацію про чинні закони імміграції і імміграційні вимоги по даній імміграційній програмі;

1.2. повідомляти Клієнту вимоги Посольства, що стосується імміграційної справи Клієнта;

1.3. надавати необхідні документи по спонсорству чи робочому гаранту.

Із зазначених обовязків позивач фактично нічого не зробив, а лише здійснив переклад на англійську мову наданих йому документів. Усі питання повязані з отриманням імміграційної візи вони здійснювали самі, не отримували від нього ніяких інструкцій по імміграційній справі, ніяких документів по робочому гаранту, тоді як ОСОБА_3 гарантував їм вирішення питання із працевлаштуванням у США.

Вони самі звертались у Посольство США в Польщі, отримали від них необхідну інформацію щодо документів необхідних для оформлення віз, самі проходили медичну комісію в м.Києві, вирішували питання збору необхідних документів для переїзду, самі вирішували питання по працевлаштуванню у США.

В телефонному режимі вони з США зателефонували ОСОБА_3 та предявили йому претензії щодо невиконання ним своїх обовязків. Враховуючи усі обставини з ним було домовлено, що за його послуги буде сплачено 1 тис. доларів США, а не 12 тис. доларів США, на що він погодився.

Через ОСОБА_5 вони передали ОСОБА_3І 1 тис. доларів США. Після того ніхто не предявляв претензій ні їм, ні їх батькові.

ОСОБА_3І не виконав належним чином прийняв на себе зобовязання відповідно до умов договору, як цього вимагає ст.526 ЦК України та відповідно до їх фактичної домовленості.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, що у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі розірвання договору.

Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона у договорі значною мірою була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору, що мало місце в даному випадку.

Відповідно до ст.653 ЦК України, що у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

Раніше вони не мали можливості звернутися в суд по даному питанню, так як перебували за межами України в США.

Просять розірвати Контракт про надання консультаційних послуг від 24 травня 2006 року укладений між ними та ОСОБА_3 у звязку з істотним порушенням його виконання позивачем.

16 листопада 2010 року ОСОБА_5 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про припинення договору поруки.

У зустрічному позові ОСОБА_5 вказує, що позов ОСОБА_3 про стягнення з нього боргу по контракту та пені за невиконання зобовязання, як поручителя, він не визнає з наступних підстав.

В листопаді 2006 року до нього звернулися його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з проханням підписати згоду на виїзд їх у США у звязку з виграшем ОСОБА_4 «зеленої карти» на виїзд у США.

Йому повідомили, що даним питанням займається приватний підприємець з м.Тернопіль, який взяв на себе усі питання щодо відкриття імміграційних віз, підготовки необхідних документів, ведення переговорних процесів із Посольством США, працевлаштуванню їх у США. Після надання усіх цих послуг вони будуть розраховуватися із ОСОБА_3

Враховуючи пояснення дітей, він погодився дати згоду на виїзд за кордон сина та невістки та підписати для цього необхідні документи. 17 листопада 2006 року у м.Тернопіль він підписав документи, які йому було надано, при цьому він не читав дані документи і не знайомився з їх змістом, йому їх ніхто не зачитував, нічого не було сказано про його права та обовязки. В той же день ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підписували якусь угоду.

ОСОБА_7 надійшла позовна заява із суду, за позовом ОСОБА_3 до нього, то він дізнався, що підписав договір поруки.

На наступний рік, в травні 2007 року, йому з США зателефонували діти та попросили передати ОСОБА_3 1 тис. доларів США за послуги, що дана сума з ним погоджена, що він і зробив. ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 1 тис. доларів США, він від нього не вимагав інших коштів і нічого не говорив.

На Різдвяні свята, в січні 2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 приїхали з США в гості та розповіли йому про те, що ОСОБА_3 ніяких зобовязань прийнятих по договору не виконав, а лише здійснив переклад їх документів на англійську мову. Усі інші питання вони змушені були вирішували самостійно, включаючи проходження комісії в м.Києві, переїзд та перебування у Посольстві США в Польщі, отримання необхідних довідок. По приїзду у США їх ніхто не зустрів і не надав допомоги у працевлаштуванню.

Відповідно до ч.2, 3, 5 ст.203 ЦК України, що при укладені правочину, волевиявлення учасників правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі і правочин повинен бути скерований на реальне настання правових наслідків. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обовязків, будь-який правочин є актом, який виражає волю сторін. Він має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності і справедливості, як зазначено у ч.3 ст.509 ЦК України.

Укладений договір поруки не відповідає його внутрішній волі, не укладений вільно, не ґрунтується на засадах добровільності та справедливості. Підписуючи даний договір, він повірив сторонам, що дає свою письмову згоду на виїзд їх за кордон.

При ознайомлені з договором поруки, як додатком до позову, де у п.3.3. зазначено, що ОСОБА_3 зобовязаний був протягом 10 днів від дати невиконання Позичальником зобовязання, повідомити про це Поручителя з наданням усієї інформації щодо обсягів виконаного та невиконаного зобовязання. Такі повідомлення він мав отримати до 27 травня 2007 року та до 27 листопада 2007 року.

Від ОСОБА_3 він ніяких письмових вимог не отримував, а тому не знав ні про даний договір поруки, ні про його виконання чи невиконання сторонами.

ОСОБА_3 в позовній заяві вказує, що претензії йому були надіслані 29 січня, 29 лютого та 17 жовтня 2008 року.

Згідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Відповідно до оскаржуваного договору, кінцевий термін повернення заборгованості 17 листопада 2007 року.

Просить визнати договір поруки №1711/1 від 17 листопада 2006 року припиненим.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги із змінами підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити та пояснив, що між ним, як приватним підприємцем, та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 24 травня 2006 року було укладено Контракт на надання консультаційних послуг, згідно якого він зобовязувався надавати клієнтам консультації по отриманню імміграційних віз від Посольства США, за що клієнти - відповідачі зобовязалися сплатити йому 12 тис. доларів США. 22 червня 2006 року відповідачі отримали імміграційні візи.

17 листопада 2006 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено додаток до договору на надання консультаційних послуг, згідно якого вони зобовязалися сплатити 6 тис. доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, але не пізніше 17 травня 2007 року, а іншу частину 6 тис. доларів США до 17 листопада 2007 року.

17 листопада 2006 року між ним та ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно якого були обумовлені вимоги виконання контракту від 24 травня 2006 року.

У нього не було угоди між Посольством США про надання імміграційних віз, він тільки надавав консультативні послуги, яке ставило Посольство США щодо необхідних документів. Вимоги Посольства США він знав із урядових сайтів. Він працевлаштуванням і орендою житла за кордоном не займався. За бажанням клієнта надаються послуги зазначені в пункті 1.4 контракту. Він клієнтів консультував усно, його сприяння заключалось у консультаціях, за результатами його консультацій клієнти отримали візи.

З моменту отримання імміграційних віз, його дії з Генішами закінчилися. Він автобус у Посольство США у Варшаві не заказував, і водій був не його, «жовті пакети» у клієнтів водій не забирав. 17 листопада 2006 року ОСОБА_5 самі приїхали до нього і привезли поручителя. 22 травня 2007 року ОСОБА_5, як поручитель, привіз йому 5050 грн., що становило 1 тис. доларів США. З США йому ОСОБА_5 не телефонували.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, свій зустрічний позов підтримав та пояснив, що його син ОСОБА_4 виграв «зелену карту» для поїздки у США. Він з невісткою займалися оформленням документів. Діти йому сказали, що необхідно поїхати в ОСОБА_9 і підписати договір, що він не заперечує, щоб вони виїхали в США. 17 листопада 2006 року він з дітьми поїхали в м.Тернопіль, де він підписав договір, що не заперечує, щоб його діти поїхали в США. При підписанні договору була присутня дівчина, сам договір йому ніхто не зачитував і він його не читав, він залишився в дітей. З договором поруки він ознайомився як прийшли матеріали з суду. В травні 2007 року йому діти передали 1 тис. доларів США і в телефонній розмові сказали, щоб він їх відвіз в м.Тернопіль ОСОБА_3, що це розрахунок з ОСОБА_3, за усе розраховано.

Просить визнати договір поруки припиненим.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала, просить задоволити їх зустрічний позов про розірвання договору.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що в 2005 році її чоловік ОСОБА_4 виграв «грін карту» для поїздки у США. Він сказав, що йому телефонували з м.Тернопіль і запропонували послуги по оформленню усіх документів для виїзду у США. Вони з чоловіком поїхали до ОСОБА_3 Уклали з ним контракт на надання консультаційних послуг і він їм сказав, які необхідно готувати документи для виїзду в США. Також сказав, що по приїзду в США їх там зустрінуть та забезпечать роботою та житлом, платити будуть по 8 доларів за 1 годину. З чоловіком вони самі готували усі необхідні документи, ОСОБА_9 зробив їх тільки переклад на англійську мову. За місяць до співбесіди у Посольстві США у Варшаві, їх викликав у ОСОБА_9 і сказав, що його автобус повезе їх у Варшаву. Оплату за проїзд та проживання в готелі вони платили самі. У Посольстві США у Варшаві вони отримали документи - «жовті пакети», які необхідно було відкрити тільки при прибутті у США. ОСОБА_7 повернулися в автобус, то водій ОСОБА_3 в них усіх позабирав «жовті пакети». Після приїзду додому, їм зателефонував ОСОБА_9 і сказав, що він їм не віддасть «жовті пакети», якщо вони не привезуть з собою третю особу, як поручителя. 17 листопада 2006 року вони трьох поїхали в ОСОБА_9, де ОСОБА_5 підписав угоду. ОСОБА_5 вони з чоловіком сказали, що необхідний його підпис, що він не заперечує, щоб вони виїхали в США. ОСОБА_5 не читаючи угоди підписав її, сама угода залишилася в них, ОСОБА_5 вони її не давали. Тільки після підписання даної угоди їм ОСОБА_9 віддав «жовті пакети».

Вони прилетіли у США у Філадельфію, де відкрили «жовті пакети», після чого вони поїхали в Сієтл, де їх мали зустріти, як обіцяв ОСОБА_9. Там їх ніхто не зустрів. Вони ночували на вокзалі, після чого її чоловік зателефонував в м.Дубно до її батька ОСОБА_10 і розказав ситуацію. Після чого її батько зателефонував у США до своїх знайомих ОСОБА_11, які забрали їх до себе, де вони жили. Роботи в них не було. Через 7 днів чоловік знайшов роботу. В травні 2007 року чоловік зателефонував до ОСОБА_3 і розказав ситуацію, що той не виконав умови контракту, не забезпечив їх роботою. ОСОБА_3 сказав передати йому 1 тис. доларів США і він розриває контракт.

ОСОБА_3 надав їм тільки консультації, які їм необхідно документи, консультацій по міграційній службі він не надавав, не виконав вимоги контракту по наданню житла та забезпечення роботою. ОСОБА_7 вони знали, що при прибутті у США такі послуги не будуть надані, вони контракт не підписали б.

Просить задоволити їх зустрічний позов з чоловіком та зустрічний позов ОСОБА_5 , а в позові ОСОБА_3 відмовити.

Суд вислухавши доводи сторін та їх представників, пояснення свідка ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, а зустрічні позови ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 24 травня 2006 року між СПД ОСОБА_3, як консультантом, та ОСОБА_4 і ОСОБА_6, як клієнтами, було укладено контракт на надання консультаційних послуг по сприянню клієнтові і членам його сімї імміграційних віз від Посольства США за програмою ДІВЕРСІТІ ВІЗА-2006 (а.с.8-9). За отримання послуг клієнт зобовязується сплатити повну вартість Контракту в сумі 12 тис. доларів США.

17 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 було укладено додаток до договору на надання консультаційних послуг, згідно з яким клієнт зобовязується сплатити повну вартість Контракту в сумі 12 тис доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, у терміни 6 тис доларів США не пізніше 17 травня 2007 року та 6 тис. доларів США не пізніше 17 листопада 2007 року. У випадку порушення клієнтом вимог даного договору, сплачується пеня у розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання, за 7 днів прострочення (а.с.14).

17 листопада 2006 року був укладений договір поруки №17.11/1, згідно якого ОСОБА_5 виступив поручителем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перед Кредитором, та зобовязувався відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати вартості інформаційно-консультативних послуг, а також штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбаченим договором та додатком до договору на надання консультаційних послуг від 24 травня 2006 року (а.с.15).

Крім консультаційних послуг консультанта, контракт передбачає, що консультант зобовязується перед клієнтом :

-1.2. повідомляти Клієту вимоги Посольства, що стосується імміграційної справи Клієнта;

-1.3. надає необхідні документи по спонсорству чи робочому гаранту;

-1.4. за бажанням Клієнта за додаткову оплату надає додаткові послуги в США, такі як послуги брокера по нерухомості, страхових агентів, оренди нерухомості до приїзду Клієнта, зустріч в аеропортах США і т.д. (а.с.8).

ОСОБА_7 встановлено в ході судового слідства, що вказані обовязки консультанта не були виконані. ОСОБА_7 пояснив сам позивач, що він ніяких звязків з Посольством США не має, а надавав тільки консультації по даній імміграційній програмі.

Відповідач ОСОБА_6 в суд пояснила, що якби вони знали, що ОСОБА_9 їм не допоможе з житлом та роботою у США, то вони б даний контракт не укладали.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що він останній дізнався, що його дочка та зять відїжджають у США. Він їх завіз в м.Тернопіль, а потім вони автобусом поїхали в Посольство США у Варшаві, де їм відкрили візи. ОСОБА_7 їхали в Посольство США вони заплатили 800 доларів США, щоб увійти в Посольство. При виході із Посольства водій ОСОБА_3 забрав у них «жовті пакети», які повернув після підписання ними та сватом ОСОБА_5 додаткових договорів. ОСОБА_7 діти їхали у США, то йому сказали, що з ОСОБА_3 усе домовлено, їх там зустрінуть і працевлаштують. Після приїзду у США, йому зателефонувала дочка і сказала, що їх там ніхто не зустрів і вони не мають де жити. Після чого він зателефонував у США до свого знайомого ОСОБА_12, який їх зустрів і вони деякий час проживали у нього. В травні 2007 року він з ОСОБА_5 відвезли ОСОБА_3 в ОСОБА_9 1 тис. доларів США.

У поясненні ОСОБА_11, який проживає у США, зазначає, що «Цей лист є підтвердженням, що ОСОБА_13 та його дружина проживали у моєму будинку з 30 листопада 2006 року по 30 січня 2007 року. Вони виконували роботу довкола будинку і назовні. Вони не отримували платню за ці роботи, так як взамін проживали безкоштовно, що сприяло їхньому влаштуванню в Америці» (а.с.191-193). Даний лист завірений компетентним органом.

ОСОБА_14, власник компанії Elite Surfaces LLC, стверджує, що ОСОБА_4 працював у даній компанії в період: січень, лютий та березень 2007 року (а.с.194-196). Пояснення завірено компетентним органом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу. Позивачем не були виконані умови зобовязання, тобто п.п.1.2., 1.3., 1.4. контракту, щодо забезпечення житлом та роботою відповідачів у США, що є основним пунктом зобовязання Консультанта.

Зазначена в контракті сума 12 тис. доларів США, тільки за надання одних консультативних послуг, як вказував позивач ОСОБА_3, на думку суду, є набагато завищеною. ОСОБА_7 зазначає п.3 ст.509 ЦК України, що зобовязання має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності та справедливості.

На своєму сайті Посольство США застерігає: «Лотерея ОСОБА_15 не станьте жертвою шахрайства. ОСОБА_7 зобовязують підписувати будь-які контракти про надання консультаційних послуг, згідно яких Ви повинні сплатити велику суму грошей (від 6000 до 20000 доларів США) в разі Вашого виграшу це шахрайство. Єдина сплата за звернення по візу здійснюється під час візової співбесіди у консульському відділі та складає 819 доларів США за кожного апліката (а.с.232).

Суд прийшов до висновку, що в даному випадку відповідачі стали жертвами незаконних дій зі сторони позивача.

Відповідно до вимог ч.3 ст.651 ЦК України підставою для зміни або розірвання договору є істотне порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

В даному випадку позивачем не надано відповідачам тих послуг, на які вони розраховували відповідно до укладеного між ними контракту.

Відповідачами позивачу сплачено 22.05.2007 року 5050 грн., що еквівалентно 1 тис. доларів США (а.с.13), а тому суд прийшов до висновку, що вказана сума є достатньою за надання тільки консультативних послуг.

З викладених підстав контракт про надання консультаційних послуг від 24 травня 2006 року необхідно розірвати.

Доводи позивача ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів пені в розмірі 83710 грн. є безпідставними.

Частина 4 статті 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. ОСОБА_7 строк основного зобовязання не встановлений або встановлений момент предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення поруки.

Договір поруки між сторонами було укладено 17 листопада 2006 року. Строк виконання поруки закінчується 17 листопада 2007 року. Позивач звернувся в суд з заявою 12 червня 2009 року (а.с.3), при цьому пропустивши усі процесуальні строки.

Суд прийшов до висновку, що договір поруки необхідно припинити, так як пропущений строк для предявлення позову.

Доводи позивача в тій частині, що відповідачами пропущений 3-х річний строк для предявлення зустрічного позову, є безпідставними.

ОСОБА_7 зазначає ч.1 ст.261 ЦК України, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_7 встановлено в ході судового слідства, що відповідачі сплатили позивачу 1 тис. доларів США 22 травня 2007 року і вважали, що даний контракт виконаний, сплата проведена за ті послуги, які тільки надав позивач, тобто тільки за консультативні послуги.

Позивач звернувся в суд 12 червня 2009 року. Після звернення в суд їм стало відомо про порушене їх право. Стаття 257 ЦК України передбачає загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися в суд із зустрічними позовними заявами 15 та 16 листопада 2010 року (а.с.112, 117), а тому строк позовної давності ними не пропущено.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 509, 526, 555, 559, 610, 611, 651, 653, суд, -

Р І Ш И В:

В позові СПД фізична особа ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу та пені в сумі 167 420 грн. відмовити, за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про припинення договору поруки - задоволити.

Договір поруки № 17.11/1 від 17 листопада 2006 року укладений між фізичною особою - СПД ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, з іншої сторони - припинити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання договору - задоволити.

Контракт на надання консультаційних послуг від 24 травня 2006 року укладений між СПД ОСОБА_3, з одного боку, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, з іншого боку - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з моменту його проголошення або в цей же строк з моменту отримання копії рішення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: