Справа № 2-296/11
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"14" жовтня 2011 р. м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Дорош В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 02 січня 2011 року о 22 год. 10 хв. ОСОБА_2 по провулку Південний в м. Ананьїв Одеської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд па стоячий позаду автомобіль НОМЕР_2, належний ОСОБА_1, автомобіль отримав механічні пошкодження, а відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови інспектора з дізнання ВДАІ з ОАТ Ананьївського району при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди сталося порушення водієм автомобіля НОМЕР_3, громадянином ОСОБА_2 правил дорожнього руху, а саме: під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі погреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, п.п.2.1 ГІДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення, п.п.2.10 ПДР Україниу разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний негайно зупинити транспортній засіб і залишитись на місці пригоді, однак відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем не маючи полісу /сертифікату/ обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не мав посвідчення водія па право керування транспортним засобом.

Згідно постанови № 3-35/11 року від 09 лютого 2011 року Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_2 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 122-4 КпАП України та піддано адміністративному покаранню у вигляді 340 гривень штрафу. Вказана постанова суду не оскаржувалась.

Відповідно до частини 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 згідно звіту № 03/11/11 від 09 березня 2011 року йому спричинена матеріальна шкода /збиток в сумі 9 494 гривень 90 копійок, яку він і просить стягнути з відповідача.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 він зазнав суттєвих моральних втрат. Були істотно порушені його нормальні життєві зв'язки і він був змушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому відповідачеві належить відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки між його неправомірними діями і настанням цих наслідків існує прямий причинно-наслідковий зв'язок, що підтверджується наступними міркуваннями:

близько місяця після ДТП він був сильно пригнічений, частково був позбавлений можливості реалізації власних звичок та бажань, що негативно впливало на його фізичний та моральний стан, на тривалий час порушені його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя;

неправомірні дії Відповідача негативно вплинули на його стосунки з оточуючими людьми, оскільки в результаті ушкодження його автомобіля, в нього була підвищена дратівливість, яка зумовлена психологічним навантаженням та призвала до звуження кола його друзів та знайомих.

У цій позовній заяві перелічена лише невелика частина тих моральних втрат, які зумовлені неправомірними діями Відповідача, при цьому заподіяні йому моральні переживання неможливо відшкодувати у матеріальній формі в повній мірі. Проте певно грошова компенсація може деякою мірою зменшити вплив негативних наслідків на його особисте та громадське життя. Розмір такої компенсації з урахуванням заподіяної шкоди, ступеня вини Відповідача може становити 5 000, 00 (п'ять тисяч) гривень.

Ні матеріальну, ні моральну шкоду Відповідачем не відшкодовано навіть частково, не дивлячись на його численні звертання до нього, що також завдавало йому моральної шкоди та неприємних психологічних відчуттів. Відповідач зверхньо поставився до його намірів про мирне врегулювання виниклої з його вини матеріальних збитків.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 494 гривень 90 копійок завданих матеріальних збитків та 5 000 гривень завданої моральної шкоди.

Судові витрати покласти на Відповідача.

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 119 120 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Призначити попереднє судове засідання на 10 листопада 2011 року.

Направити відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати у строк до 10 листопада 2011 року письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, в іншій його частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ананьївського районного

суду Одеської області ОСОБА_3