справа №2010/2-1223/11
провадження №2/2010/8508/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

За участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділення ГІРФО Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області про зняття з реєстрації та виселення із житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти з реєстрації та виселити із житлового приміщення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаючись на те, що йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2010 року належить у цілому житловий будинок літ. А-2 за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Центральна №18. У квартирі № 2 цього будинку фактично мешкають відповідачі у справі. Позивачем було запропоновано відповідачам укласти з ним як власником будинку договір оренди квартири, у якій вони фактично мешкають, та сплачувати позивачу орендну плату за користування його майном, на що відповідачі відповіли відмовою. Після цього позивачем було запропоновано відповідачам звільнити належне позивачу приміщення, яким вони безоплатно користуються без будь-яких правових підстав, на що відповідачі також відповіли відмовою. Відповідачі у справі, які фактично користуються належним ОСОБА_3 майном (квартирою) з моменту придбання позивачем будинку у власність - 09.11.2010 року і до теперішнього часу, на протязі більше 4 місяців не сплачують позивачу квартирну (орендну) плату та відмовляються це робити і в подальшому, і крім того, систематично не сплачують за комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідачі проживають у належній позивачу квартирі, він не має можливості використовувати її за своїм розсудом. На підставі ст. 391 ЦК України задля захисту свого права користування своїм майном ОСОБА_3 змушений подати цей позов до суду, як на підставу своїх вимог посилаючись на ст. ст. 150, 158, 162, 168, 169 Житлового Кодексу України.

У судовому засіданні позивач та представник підтримали позовні вимоги та про обставини справи пояснили, як указано вище.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти позову у повному обсязі обґрунтовуючи безпідставністю позовних вимог та тим, що правовідношення щодо користування гуртожитками регулюється главою 4 Житлового Кодексу, а не 6 главою, на яку посилається позивач.

Представник ГІРФО Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області до судового засідання не з*явився, причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди сторін, які з*явилися до судового засідання суд розглядає справу у відсутності представника ГІРФО Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 09.11.2010 року, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_3 придбав у власність гуртожиток літ. «А-2», загальною площею 886,20 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Центральна №18 (а.с.4).

З витягу про державну реєстрацію прав № 27986478 від 12.11.2010 року, Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на гуртожиток, який розташований за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Центральна №18 Дергачівського району Харківської області (а.с.6).

Згідно довідки КПТІ «Інвенрос» від 31.03.2011 року вих. № 6145 гуртожиток в м. Дергачі по вул. Центральній № 18 зареєстровано по праву приватної власності в цілому за ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО від 09.11.2010 року р. № 1806 (а.с.40).

Даними СГРФІО Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області підтверджено, що ОСОБА_4 зареєстрована з 23 березня 2005 року за адресою: м. Дергачі, вул.. Центральна, 18, гуртожитокАДРЕСА_1, ОСОБА_5 зареєстрований з 22 березня 2003 року за адресою: м. Дергачі, вул. Центральна, 18, гуртожитокАДРЕСА_2 (а.с. 14,15).

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 6 ЖК УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Як вбачається з матеріалів справи житлова будівля, яка розташована за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Центральна №18, є гуртожитком.

Відповідачі на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитку, оскільки позивачем не доведено їх незаконної реєстрації, крім того, на момент придбання права власності на даний гуртожиток, 09.11.2010 року, відповідачі вже в ньому проживали та були зареєстровані, позивач не заперечував проти цього і попередні власники даного факту не оспорювали, таким чином, відповідачі мають право користування житловою площею гуртожитку.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, займаним на законній підставі.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 158, 162 ЖК України, якими передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано до суду доказів того, що між ним та відповідачами укладено договір найму і умови договору не виконуються відповідачами або виконуються неналежним чином.

Крім того, пунктом 3 Прикінцевих положень до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року N 500-VI з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх виселення із займаних жилих приміщень, недопущення

відчуження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, установити мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності, або увійшли до статутних фондів

акціонерних чи колективних підприємств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, протягом строку реалізації державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних

громад, але не менше шести років з дня опублікування цього Закону. Цей мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як цілісних майнових комплексів або їх окремих

будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб.

Таким чином, враховуючи діючий мораторій на виселення із гуртожитків, а також той факт, що позивачем не доведено та не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які давали б суду правові підстави, передбачені діючим Житловим Кодексом УРСР, виселити відповідачів з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення та зобовязати відділення громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Дергачівського РВ ГУ МВС України зняти їх з реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задовленні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділення ГІРФО Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області про зняття з реєстрації та виселення із житлового приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко