Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/744/11 Головуючий у 1-й інст. Полонець
Категорія 46 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ жилого будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2011 року, -

встановила:

У січні 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили поділити житловий будинок № 12 по 2 провулку Західному у м. Житомирі та виділити у власність:

-ОСОБА_1 - кімнати 2-6, 4-3, 2-5, 2-4, кухню 2-2, коридор 2-1, ванну 23, веранду 2-7 з тамбуром;

-ОСОБА_2 - кімнати 4-4, 3-3, 3-4, кухню 4-2, тамбур з верандою 4-1, кухню 3-2, коридор 3-1 з тамбуром;

-ОСОБА_3 кімнати 1-5, 1-4, кухню 1-3, коридор 1-1, ванну 1-2, тамбур 1-в. Також, позивачі просили стягнути на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за її часту у майні.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалася на те, що їх батькам на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок № 12 по 2 провулку Західному у м. Житомирі. Будинок складався з кімнат 1-5 /1-8/, 2-6, 4-4, 4-3. До будинку належала вбиральня У та огорожа № 1. 22.07.1987 року помер батько - ОСОБА_5. Спадщину після його смерті прийняли його дружина - ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_1 02.09.1992 року померла мати. Після її смерті спадщину прийняли всі сторони. Ще за життя батьків було встановлено конкретний порядок користування будинком, здійснено прибудови до нього. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу будинку, просили позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

-В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та задовольнити позов.

-Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

-Судом встановлено, що станом на 15.06.1988 року право власності на житловий будинок № 12 по 2 провулку Західному в м. Житомирі, було зареєстровано за ОСОБА_5, який перебував у шлюбі з ОСОБА_6. Даний будинок складався з кімнат 1-5 /1-8/, 2-6, 4-4, 4-3 /самовільно переобладнаної з кухні/, вбиральні У /а.с. 14-15, 17/.

-26 вересня 1987 року помер ОСОБА_7, а 02.09.1992 року померла ОСОБА_6 Після їх смерті спадщину на вищевказаний будинок прийняли їх діти:

-ОСОБА_1 на 69/ 120 ідеальних часток будинку /а.с. 9, 11 /;

-ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на 17/120 ідеальних часток будинку кожен /а.с. 7/.

-Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2007 року визнано право власності на самовільно збудовані прибудови та господарські будівлі /а.с. 12/ за:

-ОСОБА_1 на кімнату 2-5, кухню 2-2, коридор 2-1, кімнату 2-4, ванну 2-3, веранду 2-7 з тамбуром;

-ОСОБА_2 на кухню 4-2, тамбур з верандою 4-1, кімнати 3-3 та 3-4, кухню 3-2, коридор 3-1 з тамбуром.

-10.09.2009 року помер ОСОБА_8 /а.с. 39/. Спадщину після його смерті на 17/120 ідеальних частин будинку прийняла дружина - ОСОБА_3 /а.с. 47-64, 108- 109/.

-Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

-частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

-річ є неподільною;

-спільне володіння і користування майном є неможливим;

-таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

-При цьому, суд може постановити рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

-З відповіді Комунального підприємства Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради від 25.03.2011 року № 1012 вбачається /а.с. 105-106/, що на час розгляду справи в суді першої інстанції право власності на житловий будинок № 12 по 2 провулку Західному в м. Житомирі було зареєстровано за:

-ОСОБА_1 на 69/120 ідеальних частин будинку на підставі свідоцтв про право на спадщину від 22.07.1988 року № 2-4536, та від 19.09.2005 року № 2-878 /а.с. 10/;

-ОСОБА_2 на 17/120 ідеальних частин свідоцтва на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.09.2005 року № 2-89 /а.с. 8/;

-ОСОБА_3 на 17/120 ідеальних частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.10.2010 року № 4-772;

-ОСОБА_6 на 17/120 ідеальних частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.07.1988 року № 2-4532, та від 22.07.1988 року № 2-4534.

Отже, ОСОБА_4 отримавши свідоцтво про право на спадщину на 17/ 100 ідеальних частин вищевказаного будинку, в порушення вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно /затвердженого наказом Мінюста України № 2/5 від 07.02.2002 року/ не зареєструвала право власності на вказане майно. За таких обставин, припинити її право власності на частку в майні неможливо за відсутності у неї такого права.

Слід зазначити, що позивачами не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_4 необхідно позбавити права власності на її частку в майні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину кожен на 17/100 ідеальних частину будинку, тобто на рівні частки.

Крім того, позивачами не було внесено на депозитний рахунок суду вартість частки ОСОБА_4, відповідно до наявних у справі документів, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 365 ЦПК України та робить неможливим ухвалення судового рішення про припинення права на частку у спільному майні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Зі справи вбачається, що позивачі просили поділити весь житловий будинок № 12 по 2 провулку Західному в м. Житомирі з надвірними будівлями, за яким рахуються самовільні прибудови /а.с. 105-106/, а саме:

-ОСОБА_1 самовільно збудовано: гараж Г, літня кухня В, сарай Е, мансарда над гаражем мне.2, погріб Пгр;

-ОСОБА_3 самовільно збудовано: прибудова літ А1 /приміщення

1-7, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-14, 1-15, 1-16/, мансарда мне, прибудова а5 /приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4/, прибудова а

/приміщення 1-5, 1-6/, сарай Б, гараж П та Д, сарай К.

За таких обставин, висновок суду про неможливість поділу спірного домоволодіння є правильним.

Крім того, суд правильно відмовив у задоволенні вимог про виділення у власність ОСОБА_1 кімнати 2-5, кухні 2-2, коридору 2-1, кімнати 2-4, ванни 23, веранди 2-7 з тамбуром; ОСОБА_2 - кухні 4-2, тамбура з верандою 4-1, кімнат 3-3 та 3-4, кухні 3-2, коридору 3-1 з тамбуром, оскільки рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2007 року такі вимоги вже було вирішено при розгляді іншої справи /а.с. 12 /.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді