Справа № 2-661/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Жмурко П.Я.

при секретарі Шаршонь Т.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь відповідача у розмірі 4647,91 грн.

У позовній заяві позивач посилається на те, що рішенням Карлівського районного суду від 02 квітня 2008 року по справі №2-198/2008 за позовом ОСОБА_1, змінено розмір стягуваних з нього аліментів на користь останньої, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням постановлено стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із 2008 року, виконуючи рішення суду, він щомісячно сплачував по 200 грн. - це сума яку від нього вимагали в державній виконавчі службі. Однак, в 2011 році від ВДВС Соснівського району до нього надійшов розрахунок остаточної заборгованості по сплаті аліментів з якого він побачив, що розмір аліментів протягом всього цього часу складав більшу суму, ніж він сплачував, в результаті чого станом на 08 грудня 2009 року існувала заборгованість в сумі 4647 грн. 91 коп. В подальшому заборгованостей не було.

Позивач вважає, що його потрібно звільнити від сплати заборгованості по аліментах, оскільки заборгованість виникла у зв'язку з істотними обставинами. На його утриманні, крім сина ОСОБА_4, знаходяться також малолітні доньки від другого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Окрім того починаючи з літа 2003 року по 01.03.11 р. він був безробітнім, мав не систематичні доходи. В даний час його зарплата складає 840 грн., що не дає можливості погасити заборгованість яка виникла. Позивач також посилається на те, що його теперішня дружина продовжує навчання в Черкаському національному університеті ім. Б. Хмельницького, що потребує додаткових витрат. В цей же час він доглядає свою матір пенсіонерку. Позивач зазначає, що у звязку з переліченими обставинами, він не має можливості сплатити заборгованість по аліментах.

Позивач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі і зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує, оскільки посилання відповідача на те, що він не знав у якому саме розмірі повинен сплачувати аліменти є безпідставними. Перелічені позивачем обставини, на які він посилається як на підставу того, що він не міг сплачувати аліменти у повному розмірі уже існували на час винесення рішення від 02.04.2008 р.

Заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 02.04.2008 року № 2-198/2008 з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2008 р. до досягнення сином повноліття, про що свідчить виконавчий лист виданий Карлівським районним судом 02.04.2008 р. (а.с. 7-8)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 своє зобовязання щодо сплати аліментів, згідно рішення від 02.04.2008 року, виконував не належним чином, в результаті чого станом на 08.12.2009 р. виникла заборгованість у розмірі 4647, 91 грн., про що свідчить розрахунок головного державного виконавця Соснівського ВДВС. (а.с. 9) Відповідно до ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Посилання позивача на відсутність коштів через труднощі із влаштуванням на роботу не є об'єктивною обставиною, що дозволяє прийняти рішення про повне його звільнення від сплати заборгованості за аліментами, так як він не надав суду ніяких доказів того, що він вжив всіх необхідних заходів для пошуку роботи та подолання фінансових проблем. В свою чергу, скрутне матеріальне становище позивача, на яке він посилається як на підставу для задоволення позову, мало вольовий характер та вирішення даної проблеми повністю залежало від його дій. Наявність на його утриманні інших малолітніх дітей, а також непрацездатної матері не звільняє його від обов'язку по виконанню рішення суду щодо сплати аліментів. Окрім того з матеріалів справи вбачається, що вказані обставини уже існували на час винесення рішення від 02.04.2008 р. , а тому були враховані судом при визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватись. Зі свідоцтва про народження серії І-СР №079813 та свідоцтва про народження серії 1-СР №123753 вбачається, що малолітні доньки позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилися у 2003 та 2000 роках, відповідно, а рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 було винесено у 2008 році. Із записів у трудовій книжці серії БТ-І №4828575, а також із доводів самої позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 був безробітним з 2003 року, тобто на момент винесення рішення ця обставина також була відома суду. ОСОБА_2 рішення суду від 02.04.2008 р. не оскаржував, з заявою про зменшення розміру аліментів не звертався. Посилання позивача на те, що він не знав в якому саме розмірі повинен сплачувати аліменти і сплачував суму, яка вимагалась від нього органами ДВС, а тому не знав, що має заборгованість по сплаті аліментів, є безпідставними. Позивачу направлялось рішення суду від 02.04.2008 р. про стягнення з нього аліментів. Окрім того позивач отримував постанову про відкриття щодо нього виконавчого провадження, в якій зазначається у якому саме розмірі будуть стягуватись аліменти та на підставі якого рішення суду. Таким чином ОСОБА_2 міг і повинен був знати, яка частка від його заробітку буде стягуватись як аліменти на сина. В судовому засіданні не встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася в ході примусового виконання рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 02.04.2008 року, виникла не з вини ОСОБА_2, а тому, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотного значення для звільнення позивача від сплати такої заборгованості не мають. Керуючись ст. ст. 180, 197 СК України, ст. ст. 60, 208, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментіввід 15.05.2006 року за № 3, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Суддя Жмурко П.Я.