АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-709 Головуючий у 1 інстанції - Самсонова О.А.
2011 р. Суддя-доповідач - Дряниця Ю.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця 15 дня м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - Дряниці Ю.В.,

суддів - Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.,

при секретарях - Лимар О.М., Ткаченко Т.І.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Педоряки О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»в особі філії Полтавське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк»на рішення Київського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Агрокапітал 3000»про визнання договору поруки недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір поруки, укладений 12.08.2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокапітал 3000»і Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»№ 124-ЛМ-1.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»на користь ОСОБА_4 522 грн.75 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк»просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню

з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 12.08.2008 р. між сторонами по справі було укладено кредитний договір № 124-ЛМ (а.с.29-31). За умовами вказаного договору відповідач видав позивачеві кредит в сумі 15000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 21% річних.

Згідно п.3.1 договору виконання позичальником зобов'язання забезпечується договором застави товару в обороті № 124-ЛМ-1 від 12.08.2008 р. та договором № 124-ЛМ-2 від 12.08.2008 р. Згідно договору поруки поручитель ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання перед кредитором у тому ж обсязі, що і ОСОБА_4, в солідарному порядку, зокрема за повернення основної суми боргу, відсотків, комісійної винагороди та штрафних санкцій.

Також місцевим судом було встановлено, що 12.08.2008 р., з метою забезпечення зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором № 124-ЛМ, укладено договір поруки ТОВ «Агрокапітал 3000»та ЗАТ КБ «Приватбанк».

Зазначені обставини місцевим судом були встановлені вірно і сторонами не оспорюються.

В подальшому, вирішуючи спір по суті, місцевий суд дійшов до висновку, що укладення оспорю вального договору поруки порушувало рава ОСОБА_6, оскільки при укладенні оспорювального договору поруки сторонами не були враховані вимоги ст.ст. 556-558 ЦК України.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом були вірно встановлені обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність»інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відома банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним, чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею.

Таким чином, слід вважати, що дії відповідача КБ «Приватбанк»щодо ознайомлення ТОВ «Агрокапітал 3000»з умовами кредитного договору (а.с.13) за відсутності на це згоди ОСОБА_4 не відповідають вимогам чинного законодавства. Хоча закон не містить прямої вказівки на необхідність одержання згоди позичальника на укладення договору поруки між кредитором та поручителем, однак з врахуванням вищенаведеного, а також тієї обставини, що оспорюваним договором поруки забезпечено лише 0,28% від первісного зобов'язання ОСОБА_4 перед банком, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що сторони в договорі поруки -КБ «Приватбанк»та ТОВ «Агрокапітал 3000»не мали на меті досягнення реальних правових наслідків його укладення, тобто забезпечення належного виконання ОСОБА_4 свого зобов'язання перед банком.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст.ст.203, 215 ЦК України, що визнання недійсності правочину в зв'язку з недодержанням в момент вчинення його відповідності актам цивільного законодавства та спрямування на реальне настання правових наслідків.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»в особі філії «Полтавське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк»відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді - підписи

З оригіналом згідно: