РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ. Справа №2-0-123)11.

м.Радомишль. 25 липня 2011 року.

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицького І.М., при секретарі Шуба В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння житловим будинком як власним, при заінтересованій особі- виконкомі Потіївської с)ради у Радомишльському районі, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця, посилаючись на те, що вона з чоловіком, в свій час будучи членами колгоспу побудували жилий будинок з господарськими спорудами за №157,що розташований по вул.Шевченка в с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області,яким володіли як власним.Також зазначила,що чоловік помер,на даний час виникла необ¬хідність прийняти спадщину,однак в нотаріальній конторі їй відмов¬лено у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок,тобто право власності померлий чоловік в БТІ не зареєстрував,іншим чином ніж шляхом звернення до суду їй спадкові права не набути,тому і просить суд встановити факт володіння її померлим чоловіком жилим будинком як власним та встановити факт його власності на зазначене житло.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 з"явилася,заявлені вимоги своєї довірительки підтримала, просила суд встановити факт користування та володіння її чоловіком - ОСОБА_3,який помер 02 січня 2010 року у віці 78 років у с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області на праві власності жилим будинком з господарськими спорудами за №157,що розташований по вул.Шевченка в с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області.

Представник заінтересованої особи - виконкому Потіївської с)ради в Радомишльському районі Житомирської області в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмову заяву, просив слухати справу за їх відсутності, з заявленими вимогами погодився.

Вислухавши пояснення представника заявника,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася 01 квітня 1937 року в с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області.

18 лютого 1962 року Потіївським сільЗАГС Радомишльського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і після його реєстрації дружині було присвоєне призвіще чоловіка - ОСОБА_3.

Чоловік заявниці - ОСОБА_3 помер 02 січня 2010 року у віці 78 років у с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП за №1337 80,виданим 04 січня 2010 року виконкомом Потіївської с)р Радомишльського РУЮ Житомирської області.

В 7 0-ті роки минулого століття заявниця та її чоловік за свої кошти побудували жилий будинок за №157 з господарськими спорудами в с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області по вул.Шевченка і з того часу згідно записів погосподарських книг по день смерті ОСОБА_3 володів ним як власним,що підтверджу¬ється виписками з погосподарських книг Потіївської с)ради з 1967 по 2010 рр довідками,виданими виконавчим комітетом Потіївської с/ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.12).

Також встановлено в судовому засіданні те, що після смерті чоловіка заявниця фактично вступила в управління спадковим майном, а саме - шляхом обробітку присадибної земельної ділянки, ремонту будинку та інш.

З довідки Житомирського обласного бюро технічної інвента¬ризації від 30.08.2010 року за №А- вбачається,що за ОСОБА_3 право власності на жилий будинок з господарсь¬кими спорудами за №157 в с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області по вул.Шевченка ,загальною вартістю 55 824,00 грн. - не зареєстроване(а.с.13).

Згідно вимог ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У відповідності до п.4 5 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських,селищних,сільських Рад народних депутатів,затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР за №115 від 19 січня 1976 року( була чинною на час виникнення правовідносин) підставою належності конкретній фізичній особі домоволодіння в сільській місцевості були дані погосподарських книг,які велися відповідними сільськими Радами.

Відповідно до п.4 ч.2 п.п.б Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах,селищах міського типу УРСР,затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.1966року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1996 року(яка була чинною до 13.12.1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

У відповідності до п.а,б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)" - положення ст.17,18 Закону " Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введенню в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовід¬носин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодав¬ство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні, а згідно ст.12 6 ЦК УРСР такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються час перебування на дійсній військовій строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двора визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи наведене станом на 15 квітня 1991 р. чоловік

заявниці не втратив свого права на власність колгоспного двору, головою якого він був, що підтверджується записами в господарських книгах Потіївської с)ради Радомишльського району Житомирської області.

Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права заявниці на спадкове майно захистити неможливо суд встановлює факт володіння житловим будинком на праві власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88,

208, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, ст.ст.109, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п.а, б, ст.б Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)", суд - ВИРІШИВ :

Встановити факт того,що ОСОБА_3,який володів та користувався на праві власності жилим будинком з господарськими спорудами за №157 в с.Потіївка Радомишльського району Житомирської області по вул.Шевченка,загальною вартістю 55 824,00 грн. з моменту вселення і по день смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.