Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-987/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Шикері І.А.

при секретарі Шилакіній Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, процентів від суми позики та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ :

27.05.2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 40000 грн. суми позики та сплачених ним судових витрат.

В судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги, просить стягнути з відповідачки 40000 грн. суми позики, 2077,55 грн. процентів від суми позики та понесені судові витрати у справі.

При цьому в судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені ним у основній та уточненій позовних заявах, пояснивши, що відповідачка 20.01.2011 р. позичила в нього грошові кошти в розмірі 5 тисяч доларів США, що в еквіваленті складає 40000 грн., про що видала розписку. Він неодноразово звертався до відповідачки про повернення коштів, однак в строк, вказаний в ч. 2 ст. 1049 ЦК, вона кошти так і не повернула. На даний час позичені кошти та проценти за користування ними, належні йому відповідно до ст. 1048 ЦК, не повернуті та не виплачені. Просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала позицію позивача, підтвердила викладені ним обставини, просить задовольнити позов.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, підтвердила обставини, викладені нею в запереченнях проти позову, посилаючись на те, що вона особисто коштів у відповідача не брала, а кошти позичав за життя її померлий чоловік. Розписку позивачеві вона дійсно написала, але на суму, що заборгував чоловік. Тому вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2011 р. в простій письмовій формі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали дійсний договір позики, за яким позивач передав, а відповідачка взяла в позику 5 тисяч доларів США, які зобов'язалась повернути. Позивач неодноразово звертався до відповідачки про повернення коштів, але остання кошти так і не повернула, що підтверджується поясненнями сторін, оригіналом розписки, який долучений до матеріалів справи, запереченнями відповідачки на позов, конвертом про направлення відповідачці поштового відправлення позивачем.

На час розгляду справи, сума боргу за розпискою складає 40000 грн. (5000 х 8 = 40000), що підтверджується довідкою про курси валют.

За ст. ст. 11, 14-15, 22, 203-205, 526, 610-611, 615, 622 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені названими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зокрема, є договори, зміст яких не повинен суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення його учасників має. бути вільним і відповідати його внутрішній волі; він має бути вчиненим у формі, встановленій законом, спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо закон потребує простої письмової форми договору, а сторони такої вимоги не додержалися, то за загальним правилом, це не має наслідком його недійсності, крім випадків прямо встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими, крім свідчень свідків, доказами

Договір вважається правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правомірний (дійсний) договір породжує для сторін цивільні обов'язки, які повинні виконуватися належним чином у межах та на умовах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання недопустима, якщо інше не передбачено умовами договору чи Законом.

Кожна особа має право на захист, в тому числі і судовий, свого цивільного права чи інтересу у разі його порушення, у спосіб визначений цивільним кодексом України, або в інший, встановлений договором або законом, спосіб.

У разі порушення зобов'язання однією стороною інша сторона має право на відшкодування завданої їй майнової шкоди, при цьому, таке відшкодування не звільняє боржника від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Виписане вище у повній мірі стосується і договорів позики.

Відповідно ж ст.ст. 1046 - 1047-1051 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Недотримання такої форми договору не тягне за собою його недійсність.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

При цьому, за ст. 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним обов'язку.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. При ухваленні рішення щодо укладення, умов та виконання позики, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат.

По даній справі позивач належними та допустимими засобами довів, що за договором позики передав відповідачці 5000 доларів США, а та, у строк, передбачений ч. 2 ст. 1049 ЦК України, їх не повернула, хоча і взяла на себе такий обов'язок, і відмовляється повернути в майбутньому.

За такого і, взявши до уваги відсутність у відповідачки доказів іншому, відповідно до названих вище статей ЦК України, неповернуту суму позики слід стягнути з позичальника на користь позикодавця за судовим рішенням.

За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами, на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Як вбачається із розписки, договором позики від 20 січня 2011 року розмір процентів не встановлено.

За такого, позовну вимогу про стягнення процентів від суми позики слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2077 грн. 55 коп. належних до сплати процентів за користування позикою, відповідно до розрахунку, наданого позивачем.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір, в розмірі 420 грн. 77 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40000 (сорок тисяч) грн. боргу за договором позики, 2077 (дві тисячі сімдесят сім) грн. 55 коп. процентів від суми позики, 420 (чотириста двадцять) грн. 77 коп. сплаченого судового збору та 120 (сто двадцять) грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 42618 (сорок дві тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 32 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області, через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: