Справа №2-394/11
22.12.2011 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого Надєр Л. М.
при секретарі Калін О. Б.,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 20 червня 2008 року вона передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, при цьому домовившись, що за користування грошима ОСОБА_2 буде сплачувати щомісяця 5% від суми позики, а саме 250 доларів США, на строк до 31 грудня 2008 року. В підтвердження вказаного факту ОСОБА_2 надала їй розписку від 20 червня 2008 року, відповідно до якої вона бере в борг у ОСОБА_1 вищезазначену суму під 5% щомісячно та зобов?язується повернути кошти до 31 грудня 2008 року.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вказані грошові кошти надала відповідачу під розписку під відсотки за користування позикою, однак відповідач, порушивши взяте на себе зобовязання, не повернути гроші до 31 грудня 2008 року та сплатила відсотки лише за чотири місяці користування позикою, та на її вимоги повернути суму боргу та сплатити відсотки не реагує, у зв?язку з чим просить позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму коштів та понесені по справі витрати.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи жодного разу не з?явилася, причину своєї неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.11,13), через оголошення у пресі (а.с.23) та за адресою фактичного проживання, повідомленою позивачем (а.с.14,25).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Взявши до уваги пояснення позивача, неявку відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, та мешканка вул. Львівська, 5, м. Одеса (а.с.5,6).
Також встановлено, що 20 червня 2008 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 5000 у.о. під 5% щомісячно та зобов?язується повернути гроші до 31 грудня 2008 року, що підтверджується розпискою від 20 червня 2008 року, яка підписана ОСОБА_2 (а.с.7,26).
Відповідно довідки Ананьївського відділення №2821 ВАТ Державний ощадний банк України, офіційний курс НБУ гривни до долару США станом на 24 березня 2011 року становить 795,07 гривень за 100 доларів США (а.с.8).
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Так, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином з вищенаведеного вбачається, що 20 червня 2008 року позивачем було надано в борг ОСОБА_2 суму грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, які зобов?язалася повернути до 31 грудня 2008 року, що підтверджується розпискою за підписом відповідача. Однак ОСОБА_2 у встановлений строк грошові кошти позивачу не повернула, сплатила лише 1000 доларів США відсотків за користування позикою за 4 місяці, та до теперішнього часу користується грошима позивача. Таким чином відповідач належно не виконала зобов?язання, сума боргу своєчасно ОСОБА_1 відповідачем не сплачена, не сплачені 5% щомісячно за користування позикою, чим порушено законні права та інтереси позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З огляду на це, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого нею при подачі позову до суду державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 533, 536, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , державне мито в розмірі 954 гривні 00 копійок (девятсот пятдесят чотири гривні 00 копійок), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень (сто двадцять гривень), які були внесені нею при подачі позовної заяви до суду, та витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 90 гривень, а всього стягнути 1164 гривні 00 копійок (одну тисячу сто шістдесят чотири гривні 00 копійок)..
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: ОСОБА_4.

Рішення набуває законної сили "__"__________________20__року.