АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області

на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 Визнано незаконною постанову про повернення виконавчого документу ОСОБА_2, прийняту старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про повернення виконавчого листа від 19 січня 2010 року.

Зобовязано відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відновити виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа від 19 січня 2010 року №2-2519/2009 виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення із КП «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_2 грошової суми.

В апеляційній скарзі підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції в Одеській області ставить питання про скасування ухвали суду та про відмову у задоволенні скарги посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції прийнята із порушенням вимог законодавства та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про задоволення скарги суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2009 року стягнуто солідарно із Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» та Дніпропетровської обласної філії кредитної спілки «Перше кредитне товариство» у м. Дніпродзержинську на користь ОСОБА_2 - 81 050 гривень. На виконання цього рішення заявник звернувся до ВДВС Головного управління юстиції в Одеській області, де було відкрите виконавче провадження.

30 грудня 2010 року постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області повернутий стягувачу виконавчий лист від 19 січня 2010 року, як частково виконаний. Залишок боргу складає 76701,77 грн. В обґрунтування постанови державний виконавець вказав на те, що відсутнє майно кредитної спілки, на яке може бути звернено стягнення, посилаючись при цьому на п.2 ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час прийняття постанови), якою передбачено, що якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився із такими доводами та вказав, що після прийняття постанови стягувач продовжував отримувати кошти від Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», що підтверджено належними доказами.

Крім того, за кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» зареєстровано пять автотранспортних засобів, які оголошено у розшук.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що уже накладено арешт на транспортні засоби ухвалами суду та постановою державного виконавця, оскільки ці дії вчинені у інших справах та виконавчих провадженнях, а не із приводу здійснення виконавчих дій, де стягувачем є ОСОБА_2, що не перешкоджало державному виконавцю накласти арешт на вказані транспортні засоби у цьому виконавчому провадженні. А тому необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на положення статті 388 КК України, які стосуються дій особи, якій передано майно на зберігання.

Таким чином державний виконавець не здійснив всіх необхідних заходів для своєчасного і повного виконання рішення, передбачених ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час прийняття постанови). А із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, передбачені п.2 ч. 1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,312, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: