Справа № 2-2694/11
01.11.2011 Справа № 2 - 2694 / 11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

01 листопада 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Бреславець І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства ПолтаваелектроавтотрансПолтавської міської ради про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 29 серпня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 підприємства Полтаваелектроавтотранспро визнання дій незаконними, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Посилався на те, що не працює, отримує пенсію по інвалідності, на офіційному інтернет-порталі ТрудДержавної служби зайнятості України його зацікавила пропозиція з вакансії юриста КП Полтаваелектроавтотранс.

Звернувся до підприємства, надав резюме, в якому було зазначено, що є інвалідом 3-ї групи, але 09 червня 2011 року по телефону був повідомлений, посада не є вільною.

Вважає, що відмова в прийнятті на роботу здійснена з тих причин, що є інвалідом, є неконституційною та незаконною.

Маючи намір приступити до роботи розраховував на отримання заробітної плати, тому вважає, що діями відповідача спричинено матеріальні збитки на суму 26820 грн. Діями відповідача також спричинені моральні страждання.

В поданій до суду позовній заяві просив суд визнати дії адміністрації КП Полтаваелектроавтотранс щодо відмови в укладенні трудової угоди незаконними, стягнути з відповідача 26820 грн. та відшкодування матеріальних збитків та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнавав, пояснив, що позивач дійсно звертався до відповідача з питання працевлаштування, але у звязку з тим, що на посаду була прийнята інша особа, ОСОБА_1 було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 3 групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності.

Також встановлено, що на Інтернет порталі ТРУДбуло розміщено інформацію щодо вакансії посади юриста (юрисконсульта) КП Полтаваелектроавтотранс, з вимогами до кандидата щодо повної вищої освіти, інформація щодо заробітної плати зазначена в розмірі 2980 грн.

Зазначена обставина не заперечувалася представником відповідача в судовому засіданні.

Також встановлено та не оспорювалося відповідачем, що ОСОБА_1 звертався до підприємства Полтаваелектроавтотранс з питання працевлаштування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачем його конституційного права на працю, зокрема, на відмову адміністрації відповідача укласти з ним трудову угоду у звязку з наявність у позивача статусу інваліда.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтями 21, 24 Конституції України, на які посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та

правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Законом України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей

інваліда. Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по

службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення

інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів (стаття 17 Закону).

Згідно з нормами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодні докази, які б давали підстави вважати, що відповідач відмовив позивачу в працевлаштуванні у звязку з наявною у позивача інвалідністю, в матеріалах справи відсутні та не встановлені судом під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Тому відсутність згоди відповідача на укладення трудової угоди з позивачем сама по собі не може оцінюватися як така, що порушує право позивача на працю.

Повідомлення позивача ОСОБА_1 адміністрацією відповідача щодо прийняття на посаду юриста іншої особи саме по телефону не оцінюється судом як протиправна дія, а дата здійснення такого повідомлення на впливає на правомірність дій КП Полтаваелектроавтотранс.

Судом також встановлено, що до Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області 20 червня 2011 року надійшло звернення ОСОБА_1 щодо порушення відносно нього вимог законодавства про працю адміністрацією Полтаваелектроавтотранс, при цьому перевірка по даному підприємству не проводилася, позивачу надано письмове пояснення.

При цьому відповідь Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області від 19 липня 2011 року містить в собі виключно розяснення положень чинного законодавства позивача щодо права звернення до суду в разі, якщо вважає, що в прийнятті на роботу адміністрацією відповідача було відмовлено саме з підстав інвалідності, та жодним чином не містить в собі тверджень про наявність виявлених інспекцією порушень КП Полтаваелектроавтотрансвимог чинного законодавства, тому посилання позивача на виявлені інспекцією порушення не заслуговують на увагу.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом судові витрати не сплачував, суд вважає за можливе судові витрати за розгляд справи в суді віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства ПолтаваелектроавтотрансПолтавської міської ради про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко