АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4448/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Деревянка О.Г.

суддів Красвітної Т.П., Черненкової Л.А.,

при секретарі Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючих також в інтерсах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Підгороднянської міської ряди Дніпропетровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод в користування будинком шляхом виселення, -

встановила:

У травні 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті її матері ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2005 року, вона є власником земельної ділянки та будинку № 20 по вул.. Гоголя в сел.. Перемога Дніпропетровського району та області. Відповідачі незважаючи на зміну власника будинку відмовляються виселятись, тому позивачка просила суд усунути перешкоди їй в користуванні будинком, шляхом виселення відповідачів з будинку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року позовні вимоги задоволено, усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні будинком №20 по вул. Гоголя у с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області шляхом виселення з нього відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись . на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Місцевим судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2005р. ОСОБА_4 на праві власності належить будинок та земельна ділянка площею 0,2851 га по вул. Гоголя у с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області, (а.с.8)

Відповідно до вимог ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог СТ..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєї волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закон України "Про власність", який втратив чинність з 20 червня 2007 року на підставі Закон України від 27 квітня 2007 року № 991-У "Про внесення змін та визнання такими, що втратил чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України").

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власног проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власниі розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбаченні законом.

За таких обставин, задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_8 щодо усуненні перешкод у користуванні власністю шляхом вселення з нього ОСОБА_2, ОСОБА_3, та неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, ще між сторонами договір купівлі продажу будинку не укладено, тому відповідачі повинні бути виселені з будинку, який належить на праві власності позивачці, оскільки вона має законне право володіти, користуватися та розпоряджатися цим будинком на власний розсуд.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду по їх оцінці, тому є необгрунтованими і не можуть служити підставою для скасування рішення суду.

Керуючись,ст.ст. 209,218,303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: