Справа № 2-424/11
У х в а л а

07.06.2011 року суддя Сквирського районного суду Київської області Клочко В.М., розглянувши позовну ОСОБА_1 до Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування , -

ВСТАНОВИВ :

07.06.2011 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Конституції України держава взяла на себе обовязок гарантувати забезпечення прав і свобод людини, а у ст. 124 Конституції встановила, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Незалежно від того, що Конституцією України особі гарантовано право на захист, це не позбавляє особу обовязку дотримуватись порядку звернення до суду, встановленого законом тобто Цивільного процесуального кодексу України виходячи із принципу єдиної процесуальної форми.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити : зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування. Також, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам встановлених законом. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки позивачами не в повній мірі викладені обставини, якими він підтверджує кожну обставину. Згідно з нормами матеріального права позивач повинен визначити правові підстави позову (обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права і мають буди доведені суду) та на підтвердження цих підстав позову навести фактичні обставини справи Виходячи з ч.3 ст. 10 ЦПК України, де закріплено принцип змагальності, за яким кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, на підтвердження підстав позову позивач повинен подати докази, які підтверджують кожну обставину, яка входитиме до предмета доказування. Відбір таких доказів повинен здійснюватись з урахуванням положень ст.ст. 58,59 ЦПК України щодо належності і допустимості доказів.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спір про право позивача на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5., який помер 06.01.2004 року, відсутній, позивач стверджує, що прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, а підставою для звернення до суду з позовом ними зазначено неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину, оскільки треті особи відмовляються вчиняти будь які дії з приводу оформлення спадщини.

З додатків до позовної заяви вбачається, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину не можливе, оскільки позивач не надав правовстановлюючих документів на спадкову масу ( відмова нотаріуса від 12.03.2011 року)

Відповідно до гл. 7 Закону України "Про нотаріат"свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. .

Так, відповідно до п.23 зазначеної постанови Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином позивачу необхідно обовязково уточнити правові підстави позову, зазначити обставини справи та надати докази, а саме : докази прийняття спадщини після смерті спадкодавця, відсутності заборони або арешту на спадкове майно, витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, поновлений технічний паспорт на житловий будинок ( з позовної заяви вбачається, що крім земельної частки паю спадкодавцю належав і житловий будинок, який розташований в с. М. Єрчики) Окрім того із змісту позовної заяви не зрозуміло чи спадкодавцем складався заповіт чи прийняли спадщину інші спадкодавці, чи відкрита спадкова справа стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщина, не зазначено обставин чи маються обґрунтовані відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про прийняття спадщини, не зазначено чи проживають (зареєстровані) на цей час у спадковому будинку інші особи, які можуть бути заінтересовані в результатах розгляду справи та залучені в якості третіх осіб та не зазначено жодного доказу, що підтверджує вищевказані обставини тощо.

Відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу , в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - залишити без руху.

Для усунення вказаних недоліків надати позивачеві строк до двох днів з дня отримання ним ухвали.

Суддя: ОСОБА_6