КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-298/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого- судді Непши О.І.,

при секретарі Піроженко А.О.,

за участю представника позивача Морозової Г.А.,

відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості за кредитом.

встановив

10 березня 2010 року звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить достроково розірвати кредитний договір № 014/08-112/77051, укладений 19 березня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, достроково розірвати договір поруки № 014/08- 112/77051/П, укладений 19 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 33 679, 88 доларів США. що в еквіваленті складає 269 415, 46 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те. що 19 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк «Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками виступає публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем ОСОБА_1 укладений зазначений кредитний договір, за умовами якого відповідач одержала кредит у сумі 46 485, 00 доларів США строком на 72 місяці (тобто до 19 березня 2014 року) із відсотковою ставкою в розмірі 12, 95 % річних. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідну суму коштів відповідачці. В той же день між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань по основному договору кредиту укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність на невиконання останньою зобов`язань по кредитному договору. Втім, відповідач не виконує свої зобов`язання по договору, не сплачує тіла кредиту та відсотки за користування ним, внаслідок чого на день звернення до суду утворилася зазначена заборгованість, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 32 787, 69 доларів США, відсотків за користування кредитними коштами - 12, 48 доларів США та пені за несвоєчасне повернення кредиту - 879, 81 доларів США. Заходи досудового врегулювання спору із позичальником та поручителем результатів не принесли, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача і судовому засіданні надала заяву від 05 травня 2011 року, якою збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі: 32 532, 11 доларів США, що еквівалентно 259 167, 85 грн., - заборгованість за тілом кредиту, 669, 50 доларів США, що еквівалентно 5 332, 78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню за несплату відсотків за користування кредитом в розмірі 31 780 доларів США 74 центи, що еквівалентно 253 143 грн. 13 коп., а загалом - 64 987 доларів США 35 центів, що дорівнює 517 643, 74 грн. відповідно до курсу валют НБУ станом 29 квітня 2011 року; вказаною заявою також змінила предмет позову, виключивши вимогу про визнання недійсним договору поруки (а.с.69-70); в іншій частині позов підтримала, наполягала на його задоволенні, обставини, викладенні у позові, підтвердила.

Відповідачі та їх представників судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили у позові відмовити. В наданих суду письмових запереченнях посилалися на те, що банком неправильно обрахована сума заборгованості за договором кредиту; кошти, отримані банком від продажу заставного автомобіля спрямовані на погашення заборгованості не у визначеній договором від 13 липня 2009 року,черговості (п.1.10, п.п.4.2, 4.3); банком суттєво занижена початкова вартість заставного майна,яке продавалося з аукціону; довірені особи, що діяли від імені відповідачки ОСОБА_1 , діяли всупереч її інтересам (а.с.43-47).

З копії кредитного договору № 014/08-112/77051, укладеного 19 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», додаткової угоди № 1 до договору від 11 листопада 2009 року між тими k сторонами слідує, що позичальник отримала від банку кредит у сумі 46 485, 00 доларів С/1ДА під 12, 95 % річних строком на 72 місяці до 19 березня 2014 року. 3 11 листопада 2009 року ставка за користування кредитними коштами зменшена до 1 % річних (а.с.8-10, 11-12, 13. 14-16).

З копії договору поруки № 014/08-П2/77051/П, укладеного 19 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», слідує, що поручитель бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по боргових зобов`язаннях позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі як солідарний боржник (а.с.20-21).

Згідно договору застави від 19 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Авайь», перша в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору передала у заставу банку автомобіль PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Предмет застави оцінений у 46 485, 00 доларів США (а.с.49-51).

Відповідно до договору від 13 липня 2009 року про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 014/08-112 77051 від 19 березня 2008 року, банк і позичальник домовилися, що станом на 13 липня 2009 року заборгованість позичальника перед банком складає 45 260, 80 доларів США. 3 метою її погашення здійснюється продаж заставного автомобіля. Організацію продажу автомобіля здійснює організатор інтернет-аукціону на умовах, які визначені банком. Позичальник вправі слідкувати за ходом продажу заставного автомобіля. В разі недостатності коштів,отриманих від реалізації автомобіля, сторони укладають додаткову угоду до кредитного договору, за якою графік погашення платежів за кредитом розраховується на суму Залишку боргу. Крім цього, з дня укладення договору про врегулювання заборгованості банк припиняє нарахування пені за договором кредиту, а також скасовує раніше нараховану пеню (а.с.54-61).

У відповідності до протоколу № 07.09.А0037 початкова ціна продажу заставного автомобіля узгоджена банком та організатором аукціону нарівні 155 700 грн. (а.с.62-63).

З виписки по рахунку слідує, що 08 вересня 2009 року на рахунок позичальника надійшло 153 374, 02 грн. за продаж заставного автомобіля (а.с.52-53).

Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю від 13 липня 2009 року відповідач ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , зокрема, на власний розсуд самостійно визначити ціну продажу заставного автомобіля та спосіб оформлення договору купівлі-продажу, а також придбати за рахунок отриманих коштів іноземну валюту з метою погашення її боргових зобов`язань перед банком (а.с.64-65).

Відповідно до розрахунків, представлених кредитором, станом на 05 травня 2011 року сума боргу відповідачів за кредиток складає: 32 537. 11 доларів США, що еквівалентно 259 167, 85 грн., - заборгованість за тілом кредиту, 669, 50 доларів США, що еквівалентно 5 332, 78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеня за несплату відсотків за користування кредитом в розмірі 31 780 доларів США 74 центи, що еквівалентно 253 143 грн. 13 коп., а загалом - 64 987 доларів США 35 центів, що дорівнює 517 643, 74 грн. відповідно до курсу валют НБУ станом 29 квітня 2011 року (а.с.71, 72-73).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Як встановлюють с г. 526. ст.525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не дбпускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.І ст.625 ЦК України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ч.2 ст.1050 ЦК України вказує, що в разі коли договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової части щ позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

В той же час ч.І ст.553 ЦПК України зазначає, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч.І, ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З досліджених судом доказій вбачається, що позичальник, навіть після укладення 13 липня 2009 року договору про врегулювання заборгованості, належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, визначені цим договором, а також кредитним договором від 19 березня 2008 року та додатковою угодою до нього від 11 листопада 2008 року.

Враховуючи, що внаслідок порушення позичальником умов договору утворилася заборгованість зі сплати тіла кредиту та відсотків за користування ним, і вимоги кредитора до поручителя про погашенні заборгованості також залишилися незадоволеними, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги про стягнення цієї частини боргу і про дострокове розірвання кредитного договору.

В той же час суд ні й якому разі не може погодитися із вимогами позивача про стягнення пені за несплачені відсотки за кредитом.

Так, п.2.6 договору про врегулювання заборгованості від 13 липня 2009 року, укладеного між банком та; позичальником ОСОБА_1 однозначно визначено, що з дня укладення цього договору та протягом його дії банк припиняє застосування пені за кредитним договором, а також скасовує пеню, розраховану до моменту його укладення (а.с.54-61).

За таких умов договору суд вважає безпідставним нарахування банком пені за несвоєчасну сплату позичальником відсотків, а тому позов в цій частині належить залишити без задоволення.

Суд також не приймає до уваги твердження представника відповідачів про порушення порядку черговості списання коштів на погашення кредитної заборгованості, визначених в п.4.3 договору про врегулювання заборгованості від 13 липня 2009 року. Так, згідно з природою договору кредит у та звичаями ділового обороту при погашенні боргу за кредитом спочатку списуються прострочені платежі (пеня або штраф у разі наявності, відсотки та тіло кредиту), а в останню чергу поточні платежі (поточні відсотки і суми на зменшення тіла кредиту). Тільки таким шляхом усувається заборгованість позичальника, і він може розпочати продовжувати використовувати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування ними згідно з умовами договору або графіка.

Суд розподіляє судові витрати;по справі у відповідності до правил ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати у рівних частках з урахуванням тієї обставини, що позов задоволений частково. Так ч.І ст.88 ЦПК України зазначає, що в такому разі судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Загальна сума позову складала 64 987, 35 доларів США, проте суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові про стягнення пені у сумі 31 780, 74 доларів США. Відтак, частина задоволених позовних вимог складає 51.1%. Тому частка судового збору, яку належить стягнути з відповідачів на користь позивача, дорівнює 868, 70 грн. (51,1 % від 1 700 грн.), тобто по 434, 35 грн. з кожного з відповідачів, а частка витрат сплачених як витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (до набрання сили Законом України «Про судовий збір») складає 61, 32 грн. (51,1% від 120 грн.), тобто по 30, 66 грн. з кожного з відповідачів. Решта судових витрат залишається на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.208. 213-2,218 ЦПК України,суд

Вирішив :

Позов задовольнити частково.

Достроково розірвати кредитний договір № 014/08-112/77051, укладений 19 березня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль».

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Миколаєві, ІПН НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Шинчі Калинковицького району Гомельської області. ІПН НОМЕР_3 , на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (транзитний рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 326182 ) заборгованість за кредитним договором у сумі 33 206 (тридцять три тисячі двісті шість) доларів США 61 цент, що еквівалентно 264 500 (двісті шістдесят чотири тисячі п`ятсот) грн. 63 коп.. з яких 32 537, 11 доларів США, що еквівалентно 259 167, 85 грн.. заборгованість за тілом кредиту, 669, 50 доларів США, що еквівалентно 5 332, 78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

В частині стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пені за несплату відсотків за користування кредитом в розмірі 31 780 доларів США 74 центи, що еквівалентно 253 143 грн. 13 коп., в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 35 коп. судового збору та 30 (тридцять) грн. 66 коп. сплачених як витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 35 коп. судового збору та 30 (тридцять) грн. 66 коп. сплачених як витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 08 листопада 2011 року.

Суддя: О.І.Непша