26.10.2011 Єдиний унікальний номер 2-2264/11
Справа №2-2264/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Коваленко А.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання несправедливим умов кредитного договору, визнання недійсним договору, відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у серпні 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк» Надра») та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1491-ПР, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів США зі сплатою. Відсотків у розмірі 14,49% річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 лютого 2017 року.

Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань ОСОБА_3 не виконує умови Кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором.

В уточненому позові (а.с. 113-114) позивач зазначив, що станом на 13 квітня 2011 року ОСОБА_3 має заборгованість по кредитному договору № 8/2007/840-К/1491-ПР від 02 березня 2007 року всього у розмірі 71 475,62 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 569 474,85 грн., з якої:

-по кредиту 43 61762 долари США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 347 519,03 грн.;

-по відсоткам 18 244,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 145 364,89 грн.;

-по комісії 1 432,12 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 11 410,27 грн.;

-по штрафам 4 500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 35 853,30 грн.;

-пені за порушення строку сплати ануітентного платежу 3 680,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 29 327,36 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із позичальника ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1491-ПР від 02 березня 2007 року у сумі 569 474,85 грн. та судові витрати по справі.

В травні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним (а.с. 27-45).

В уточненому позові ОСОБА_3 зазначила, що 03 березня 2007 року між сторонами було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1491-ПР. Під час укладення Договору банк порушив право ОСОБА_3 на рівність сторін в договорі, а саме: порушено право позичальника на користування на території України української національної валюти (гривні) в якості платежу; пеня за порушення Договору складає 1% х 365 = 365% річних, тобто вона непропорційно велика.

На підставі викладеного просила суд визнати несправедливими пункти 3.3.1, 3.3.2, 4.3.4, 5.1 кредитного договору № 8/2007/840-К/1491-ПР від 02 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра». Визнати недійсним пункти 3.3.1, 3.3.2, 4.3.4, 5.1 кредитного договору № 8/2007/840-К/1491-ПР від 02 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра». Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 19 квітня 2011 року обєднано в одне провадження позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору.

Ухвалою суду від 28 травня 2010 року заборонено Відкритому акціонерному товариству комерційний банк «Надра» здійснювати будь-які дії, направлені на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 до вступу рішення у закону силу. Зупинити виконавче провадження з виконання Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконавчого напису № 1038 від 29 квітня 2009 рроку, вчиненого приватним нотаріусом Донецької нотаріального округу ОСОБА_5 до вступу рішення у законну силу. (а.с. 67).

У судовому засіданні представник позивача, діючий за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримала в повному обсязі. Щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору не визнавала, заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» не визнав, заперечував прози заявлених вимог. Позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав та просив суд їх задовольнити.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 26 жовтня 2011 року, повний текст рішення складено 31 жовтня 2011 року.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів, у звязку із порушенням позичальником умов виконання основного зобовязання.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 02 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К1491/ПР, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором (а.с. 5-6, 46-47, 54-55).

Відповідно до п.п.1.3.1 п.1.3, п. 1.4 Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,49% річних. Строк, на який позичальнику надано Кредит 20 лютого 2017 року.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не належать до задоволення, у звязку із чим відшкодуванню за рахунок співвідповідачів не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 543, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215,218, 222 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула