КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-641/11 р.
22.06.2011 року м.Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Непши О.І.,
при секретарі - Піроженко А.О.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1 представника третьої особи - Яцук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,
08 жовтня 2010 року ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачки 14 225, 43 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків в порядку зворотної вимоги, а також судові витрати по справі.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 06 серпня 2008 року між ВАТ «УКС «Дженералі Гарант» та ОСОБА_3 укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля «Чері», державний номер НОМЕР_1 , у тому числі і за таким ризиком як ДТП. Вигодонабувачем у договорі вказане ПАТ «ВТБ «Банк». 29 грудня 2008 року в Корабельному районі м.Миколаєва за участю автомобіля відповідачки та ОСОБА_3 відбулася ДТП, внаслідок якого автомобіль останнього був пошкоджений. Згідно із оцінкою вартості майнової шкоди її розмір складає 15 279, 53 грн., а за вирахуванням франшизи страхувальника - 14 825, 03 грн., які були перераховані позивачем вигодонабувачу. Додатково позивачем оплачена довідка ДАІ (83, 00 грн. та товарознавче дослідження - 450, 00 грн.). Постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 лютого 2009 року винною у ДТП визнана відповідач ОСОБА_2 , притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідач частково сплатила суму шкоди у розмірі 1 132, 60 грн. Позивач посилається на ст.27 Закону України «Про страхування», за якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У позасудовому порядку відповідач відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється, тому позивач просить стягнути її на підставі судового рішення.
Ухвалами суду від 20 січня 2011 року до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучені ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ-Банк» (а.с.27, 29).

Ухвалою суду від 22 червня 2011 року позивач ВАТ УСК «Дженералі Гарант» замінений правонаступником - ПАТ УСК «Гарант-Авто».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила суд стягнути з відповідачки 13 525, 43 грн., з яких: матеріальних збитків - 12 992, 43 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 450, 00 грн., витрат на оплату довідки ДАІ - 83, 00 грн., в іншій частині обставини, викладені у позові, підтвердила.

Відповідач у судове засідання відповідач не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, про причини неявки суд не сповістила, будь-яких заперечень з приводу позову не надала.

Представник третьої особи - ПАТ ВТБ Банк - у судовому засіданні просила постановити рішення на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_3 - у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, про причини неявки суд не сповістив, будь- яких заперечень з приводу позову не надав.

За згодою представника позивача суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд з`ясував такі фактичні обставини та дійшов наступних висновків.

06 серпня 2008 року між ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» та ОСОБА_3 укладений договір № 19-128930 добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля «Чері», державний номер НОМЕР_1 , у тому числі і за таким ризиком як ДТП. Вигодонабувачем у договорі вказане ПАТ «ВТБ Банк» (а.с.7).

29 грудня 2008 року на вулиці Самойловича в районі АЗС, що по вулиці Подвойського, 16, в Корабельному районі міста Миколаєва відбулася ДТП, внаслідок якого зазначений автомобіль був пошкоджений (а.с.10).

Відповідно до калькуляції, виконаної експертом-оцінщиком, з урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля витрати на його ремонт після вирахування франшизи складають 14 825, 03 грн. (а.с.12-19).

Вказана сума на виконання договору страхування 13 березня 2009 року на підставі видаткового касового ордеру виплачена ОСОБА_3 (а.с.5).

Постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 03 лютого 2009 року (справа № 3-402/2009) винним у ДТП. яке відбулося 29 грудня 2008 року за участю застрахованого автомобіля Чері, визнана відповідач ОСОБА_2 . З постанови слідує, що остання допустила зіткнення із стоячим транспортним засобом. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідач визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.20).

В подальшому відповідач частково сплатила суму спричиненої шкоди (всього - 1 832, 60 грн.). На день розгляду справи сума матеріальної шкоди складає 13 525, 43 грн., з яких: матеріальних збитків - 12 992, 43 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - 450, 00 грн., витрат на оплату довідки ДАІ - 83, 00 грн.

Ч.1 ст. 1191 ЦК України визначає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлює ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення також закріплене в ст.27 Закону України «Про страхування».

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За викладених обставин суд приходить до переконання, що винними діями відповідача позивачу спричинена шкода, яка має бути відшкодована у порядку регресу.

Таким чином, позовні вимоги слід визнати обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України. Так з відповідачки у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» належить стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1% від ціни позову. В той же час на підставі п.1 ч.І ст.83 ЦПК України частину судового збору у разі зменшення позовних вимог (07 грн. 00 коп.). слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.208, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає і зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в якості відшкодування шкоди 13 525 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн. 43 коп., судовий збір в розмірі 135 (сто тридцять п`ять) грн. 25 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп., а загалом - 13 780 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 68 коп.

Головному управлінню Державного казначейства України у Миколаївській області повернути публічному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» переплачену суму судового збору (р/р 0004, код установи банку 826013) в розмірі 07 (сім) грн. 00 коп. (платіжне доручення № 1741 від 29 вересня 2010 року).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Непша