Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 2-481/10

06.06.2011р. смт. смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю:

секретаря судового засідання Іванової Н.Я., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, установив:

ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори, в якому просила скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом, що видані відповідачем 19.02.2008 р. на імя ОСОБА_3, ОСОБА_8, та ОСОБА_9

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_7 покликалася на те, що 17.05.2004 р. після смерті її матері ОСОБА_10 відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Перемоги, 11, в с. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, на який 19.02.2008 р. ОСОБА_5 державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право на спадщину за законом її невістці ОСОБА_3 та дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які проживали в спадковому будинку.

Підставою позову позивач зазначила те, що при видачі цих свідоцтв державним нотаріусом порушено її право на обовязкову частку у спадщині як інваліда першої групи, а вона не мала змоги звернутися до нотаріальної контори оскільки проживає в м. Мукачево і потребує постійної медичної допомоги.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи уточнював позовні вимоги, просив визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2008 р., що видані ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Відповідач представник ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_6 позов не визнала мотивуючи свою позицію тим, що оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом були видані спадкоємцям першої черги за законом ОСОБА_3 та її дітям ОСОБА_9 і ОСОБА_8 в рівних частинах по 1/3 на майно, що належало ОСОБА_11 як таким, що прийняли спадщину після його смерті. Позивач ОСОБА_7 до спадкоємців першої черги за законом після смерті свого брата ОСОБА_12 не належить, а тому її права при оформленні права на спадщину не порушені.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, вважаючи, що свідоцтва про право на спадщину за законом, які нотаріальна контора видала на майно, що належало її чоловікові ОСОБА_12, не порушують права позивачки, яка в спадковому будинку не проживала і права на обвязкову частку в майні після смерті свого брата не мала, просила в позові відмовити.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_4 заперечуючи проти позову пояснив, що спадковий житловий будинок належав батькам ОСОБА_7, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_10 У 1982 р., після смерті батька ОСОБА_13, позивач ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини не подавала, права на обовязкову частку не мала, оскільки вже на той час, ще не будучи інвалідом першої групи, постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_1 у м. Мукачеві. 1982 року спадщину прийняли мати ОСОБА_10 та син ОСОБА_12

ОСОБА_10, мати позивачки, склала заповіт на все майно, що їй належало на свого сина ОСОБА_12, який проживав із дружиною ОСОБА_3 та двома дітьми ОСОБА_9 і ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_10 2004 р., спадщину прийняв її син ОСОБА_12 згідно з заповітом, а позивач ОСОБА_7 права на спадкування за своєю матірю не мала, і заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала.

За померлим ОСОБА_12 відповідачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину на те майно, що належало їхньому чоловікові та батькові в с. Нижні Ворота по вул. Перемоги, 11.

Позивач ОСОБА_7 до спадкоємців першої черги за законом за своїм братом ОСОБА_12 не належала. Права на обовязкову частку в цьому майні вона також немала. Просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 статті 1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 статті 1261 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_12 одружився з відповідачкою ОСОБА_3 29 липня 1978 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.39)

Від цього шлюбу народилися дві дочки: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.45-49).

17 травня 2004 року померла ОСОБА_10, мати позивача ОСОБА_7, яка все своє мано заповіла своєму синові ОСОБА_12 (а.с.38, 58).

04 листопада 2004 року ОСОБА_12 подав до ОСОБА_5 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за своєю матірю ОСОБА_10 (а.с.57). ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_12 прийняв спадщину за заповітом.

ОСОБА_12 помер 13 квітня 2007 року, про що видано відповідне свідоцтво (а.с.41).

Згідно з ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідачі ОСОБА_3 та двоє дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були прописані і постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_12 на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1.

Таким чином суд встановив, що спадкоємцями першої черги за законом за ОСОБА_12 була його дружина ОСОБА_3, та двоє дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_8, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину.

Свідоцтва про право на спадщину за законом, які оспорює позивач ОСОБА_7, були видані ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою 19 лютого 2007 року спадкоємцям першої черги за законом: ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 На час розгляду справи судом ОСОБА_9 вже померла.

У ч.1 статті 1241 ЦК України, яка регулює право на обовязкову частку у спадщині, закріплено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_7 до осіб, що мають право на обовязкову частку після смерті спадкодавця ОСОБА_12, який був її братом, не належить, а тому її вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом є безпідставними.

Відповідно до ч.1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У позові позивач стверджує, що через стан здоровя не змогла у 2004 р. звернутися до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, проте у 2010 році, після прийняття спадщини невісткою та її дітьми, вона, як інвалід першої групи, звернулася в прокуратуру Воловецького району для захисту своїх інтересів.

Суд вважає, що причини та інші обставини, з яких позивач не прийняла спадщину у 2004 р. не можуть вплинути на законність свідоцтв про право на спадщину за законом, що були видані відповідачам 19 лютого 2008 року., оскільки ці обставини не знаходяться в причиновому звязку.

Враховуючи викладене, суд визнав, що ОСОБА_5 державна нотаріальна контора видала відповідачам свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2008 року у відповідності з законом і права позивача при цьому порушені не були.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити повністю.

Рішення набирає чинності по закінченні строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд.

Головуючий В.А.Вотьканич