Справа № 2-5515/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

при секретарі Шахторін А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач та у судовому засіданні позивач та його представник посилалися на те, що 17 лютого 2007 року, близько о 13 годині 30 хв., на 380 автошляху Київ-Луганськ-Ізварино у Дніпропетровській області відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 і автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, яким керував позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двобічної параорбітальної гематоми, садин обличчя, забій правого лучезапясного суглобу, крім того був значно пошкоджений автомобіль ВАЗ-2105, д/н 52307АН, який належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА № 373759. Загальна вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дорівнює 16083,94 грн. (шістнадцять тисяч вісімдесят три гривні 94 коп.), яка складається із: витрат на придбання ліків, в сумі - 482,28 грн. (чотириста вісімдесят дві гривні 28 коп.), що підтверджується відповідними чеками; витрат на оплату послуг евакуатора, в сумі - 500 (п'ятсот) грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією ЧААА № 12579 від 17.02.2007 року; витрат на оплату телеграми по виклику відповідача на огляд автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, для визначення вартості матеріальної шкоди, в сумі - 9,9 грн. (дев'ять гривень девяносто копійок), що підтверджується чеком № 0012 від 17.03.07; вартості матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, в сумі - 15091,76 грн. (п'ятнадцять тисяч дев'яносто одна гривня 76 коп.), що підтверджується висновком фахівця автотоварознавця № 10/07, складеного експертом ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 16083 грн. 94 коп., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., судові витрати по справі 3449 грн. 50 коп.

Відповідач у судовому засіданні 21 вересня 2010 року позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він не вважає себе винним у ДТП, що мало місце 17 лютого 2007 року, хоча і постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2008 року його було визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, але справа про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно нього була закрита в звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судове засідання 15 червня 2011 року не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд розглядає справу за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224-228 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 лютого 2007 року, близько о 13 годині 30 хв., на 380 км авто дороги Київ-Луганськ-Ізварино у Дніпропетровській області відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 і автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, яким керував позивач.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двобічної параорбітальної гематоми, садин обличчя, забій правого лучезапясного суглобу, крім того був значно пошкоджений автомобіль ВАЗ-2105, д/н 52307АН, який належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА № 373759.

Загальна вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дорівнює 16083,94 грн. (шістнадцять тисяч вісімдесят три гривні 94 коп.), яка складається із: витрат на придбання ліків, в сумі - 482,28 грн. (чотириста вісімдесят дві гривні 28 коп.), що підтверджується відповідними чеками; витрат на оплату послуг евакуатора, в сумі - 500 (п'ятсот) грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією ЧААА № 12579 від 17.02.2007 року; витрат на оплату телеграми по виклику відповідача на огляд автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, для визначення вартості матеріальної шкоди, в сумі - 9,9 грн. (дев'ять гривень девяносто копійок), що підтверджується чеком № 0012 від 17.03.07; вартості матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, в сумі - 15091,76 грн. (п'ятнадцять тисяч дев'яносто одна гривня 76 коп.), що підтверджується висновком фахівця автотоварознавця № 10/07, складеного експертом ОСОБА_3;

Відповідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 4.2 цієї статті передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренда і т.п.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використовування, зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку.

Ст.1188 ЦК України, передбачає, що шкода, яка була завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, про це свідчить постанова Дніпропетровського РО УМВС України у Дніпропетровській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 20 лютого 2007 року.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2, 17.02.07, близько о 13 год. ЗО хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючи по авто дорозі Київ-Луганськ-Ізварино із боку Дніпродзержинська у напрямку м. Дніпропетровська, на 380 км не вірно оцінив дорожню обстановку, не витримав безпечної дистанції і скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105, д/н 52307АН, під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду на його смузі руху. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2008 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно нього було закрито в звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч.3,4 ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, беручи до уваги, що всі обставини, які входять до предмету доказування по справі про відшкодування шкоди доказані та відповідають усім обставинам справи і ґрунтуються на Законі, позивач має законне право на захист своїх порушених прав та інтересів, шляхом стягнення з відповідачів завданої матеріальних збитків, а також моральної шкоди.

Отже, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем НОМЕР_1, відшкодовується відповідачем - ОСОБА_2

Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2, позивачу була завдана і значна моральна шкода.

Згідно Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодивід 31.03.95, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода, завдана позивачу внаслідок протиправних дій ОСОБА_2, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Так під час ДТП, позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двобічної параорбітальної гематоми, саднин обличчя, забій правого лучезапясного суглобу.

Позивач був змушений звернутися за медичною допомогою в Дніпропетровське клінічне об'єднання швидкої медичної допомоги і знаходився на стаціонарному лікуванні в 3-му хірургічному відділенні с 19.02.07 по 02.03.07. Позивачу проводилася медикаментозна терапія, рентгенографія черепу, кісток носу, лучезапясного суглобу, що підтверджується епікризом історії хвороби № 1964, а також листом головного лікаря КОШМД № 6/363 від 15.11.07.

З 03.03.07 по 16.03.07 року, позивач продовжував лікування амбулаторне у хірурга 2-ї поліклініки міської клінічної лікарні № 7, що підтверджується довідкою поліклініки від 16.03.07, а також випискою із амбулаторної карти.

У зв'язку з ушкодженням здоров'я і проходженням курсу лікування, позивач тривалий час не міг реалізовувати свої ділові і особисті плани, що суттєво погіршило його душевні і соціальні благополуччя, порушило його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя і зажадали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також значних додаткових витрат.

Крім того моральна шкода, завдана позивачу внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2, також полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з фактичним знищенням мого майна - автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН.

В даному випадку були порушені права позивача, як власника, які закріплені ст. 41 Конституції України (кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може незаконно бути позбавленим права користування). Для проведення незапланованого ремонту автомобіля ВАЗ-2105, д/н 52307АН, пошкодженого внаслідок ДТП, потрібна велика кількість грошей. Фактично, виходячи із розрахунків експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача значно перевищує його ринкову вартість.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, із змінами внесеними постановою ПВСУ № 5 від 25.05.2001 р. - спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень.

Відповідно до положень Конституції України і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згідно з ч.І ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач оцінював заподіяну йому моральну шкоду у розмір 50000 гривень.

Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, яка буде відповідати понесеним моральним стражданням у розмірі 3000 гривень, задовольнивши в цій частині позов частково.

Позивачем також були додатково понесені судові витрати у сумі 3449,5 (три тисячі чотириста сорок дев'ять гривень 50 коп.), які пов'язані з оплатою: витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі - 30 (тридцять) грн.; держмита в сумі - 169,5 грн. (сто шістдесят дев'ять гривень 50 коп.); витрат на послуги автотоварознавця в сумі - 250 (двісті п'ятдесят) грн.; витрат на правову допомогу в сумі - 3000 (три тисячі) грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у межах задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, п.п. З, 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суд України № 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст. З, 15, 109, 118 - 120, 122 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 80, 81, 109, 118, 119, 120, 122 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (мешкає АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (мешкає по вул. Юності, буд. 57 у м. Дніпропетровську) у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 16083,94 грн.; у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн., понесені позивачем судові витрати по справі 3449,5 грн., а всього стягнути 22 533 грн. 44 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Шабанов