Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Колосової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, поділ майна в натурі та визнання права власності, -

встановила:

13 листопада 2007р. ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, та остаточно уточнив позовні вимоги, вказав, що 5 червня 2007р. він і відповідачка ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу будинку №9-Б по провулку Першому Східному в м. Одесі, та домовились про його наступне нотаріальне посвідчення. За умовами договору він частково сплатив відповідачці обумовлену суму, отриману під час підписання договору, що підтверджується відповідною умовою договору. Відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору, не вказуючи причини цього. Враховуючи, що він виконав свої обов'язки за договором, а відповідач частково не виконала свої, позивач просив визнати у судовому порядку правочин дійсним та визнати за ним право власності на спірне житлове приміщення.

Також позивач просив здійснити поділ домоволодіння по провулку Перший Східний, 9-б в м. Одесі, що складається з двох житлових будинків, на два самостійних житлових будинки, визнавши за ним право власності на будинок по провулку Перший Східний, надав нову адресу, а саме будинок під номером 9-Г.

У попередньому судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов визнала в повному обсязі.

Суд в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не зявилася, у порядку заочного розгляду справи.

Заочним рішенням суду від 14 грудня 2007року позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.72-73).

Суд визнав дійсним договір купівлі-продажу частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Перший Східний, 9-б, укладений 5 червня 2007року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Суд здійснив поділ вказаного житлового будинку, як вказав, суд, що належить ОСОБА_1 і ОСОБА_3, як між співвласниками на дві самостійні, та виділив в натурі частку, що належить ОСОБА_1 зі спільного майна - житлового будинку з надвірними спорудами по провулку Першому Східному, 9-Б в м. Одесі, визнавши за ним право власності на новоутворений житловий будинок, розташований за адресою м. Одеса провулок Перший Східний, 9-Г, позначений під літ. „И", загальною площею 190,2кв.м., житловою - 77,6кв.м., № 3-4 огорожі, розташованих на земельній ділянці розміром 0,0261 га, що перебуває у його фактичному користуванні, відповідно до технічного паспорту від 11.12.2007р.

Суд виділив в натурі частку, що належить ОСОБА_3 зі спільного майна - житлового будинку з надвірними спорудами по провулку Першому Східному, 9-б в м. Одесі, визнавши за нею право власності на новоутворений житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, провулок Перший Східний, 9-б, позначений під літ. „А", загальною площею 64,6кв.м., житловою - 44,1кв.м., та надвірних споруд під літ. «Г» літня кухня, «Д» - сарай, «Е» - вбиральня, № 1-2, 5 - огорожа, 1-11 - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 0,0315 га, що перебуває у її фактичному користуванні, відповідно до технічного паспорту від 11.12.2007р.

Ухвалою апеляційного суду від 27 червня 2011р. прокурору поновлений строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду (а.с.87).

В апеляційній скарзі прокурор просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що суду в порушенні вимог матеріального та процесуального права задовольнив вказаний позов (а.с.74-80).

.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача і відповідача, розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2007р. не відповідає.

Задовольнив позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений письмовий договір купівлі-продажу від 05 червня 2007р., згідно якого відповідачка ОСОБА_2 продала позивачу ОСОБА_1 частину домоволодіння №9-б по провулку Перший Східний в м. Одесі. Також суд вказав, що відповідач реконструювала вказане домоволодіння, звела новий будинок, ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому посвідчити укладений між сторонами договір нотаріально не можливо.

Судом першої інстанції також прийнято до уваги, що реконструкція та будування домоволодіння зроблені відповідно до встановлених норм та правил, при цьому права та інтереси інших осіб не зачеплені, а згідно висновку експерта можливо призвести поділ спірного домоволодіння між сторонами в натурі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, відповідним документам та судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що відповідачки ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину видане 11 червня 2007р., лише після його реєстрації в органах БТІ став належить 11 липня 2007р. будинок №9-Б по провулку Східний 1 в м. Одесі (а.с.5,6,7).

Суд першої інстанції вказав, що між сторонами 05 червня 2007р. був укладений договір купівлі-продажу частини вищевказаного будинку. Тобто в той час коли вказаний будинок не належав на праві власності відповідачки.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недоодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається

Таким чином, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельна ділянка, єдиний майновий комплекс, житловий будинок (квартира) або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Це повязано із тим, що момент вчинення такого правочину, відповідно до положень статей 210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обовязків.

У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Пунктами 5,6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004року № 671, передбачено, що державній реєстрації підлягають договори купівлі-продажу, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи справу, на зазначені положення закону уваги не звернув та неправильно застосував норму матеріального права.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про поділ будинку, оскільки суд у порушені вимог закону безпідставно визнав дійсним договір купівлі-продажу частини домоволодіння.

Суд призвів поділ будинку, який фактично сторони самочинно і без належного дозволу реконструювали та як суд вказав, що визнає право власності на новоутворений житловий будинок.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в попередньому судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності. В матеріалах справи відсутні дані про те, що суд першої інстанції належним чином сповістив відповідача ОСОБА_2 про слухання справи на 29 листопада 2007р. та на 14 грудня 2007р. коли саме було ухвалено заочне рішення суду. При таких обставинах суд першої інстанції в порушені вимог ЦПК України ухвалив по справі заочне рішення суду.

Відповідно до ч.1 п. 2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 п.4 ст.309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки під час вирішення справи судом неправильно застосовані норми матеріального права, ухвалене у справі рішення відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.304, ч.1 п.2 ст.307, ч.1 п.4 ст.309, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2007р. скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, поділ майна в натурі та визнання права власності відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Сєвєрова Є.С.

ОСОБА_4