АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №22-ц-8794/ 2011р. Головуючий 1 інст. Нечипоренко І.М.
категорія про визнання договору дарування недійсним Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

05 липня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 лютого 2011 року по цивільній справі за позовною заявою позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсними

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування 2/3 частин жилого будинку з надвірними будівлями за номером 55 по вулиці Науковій в сел.Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 27 травня 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстрований в реєстрі за № 817 посилаючись на те, що її свекрусі на праві приватної власності належало 2/3 частини указаного вище жилого будинку. Згідно заповіту від 12 липня 2003 року, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 все належне майно заповідала їй. 13 липня 2005 року її свекруха померла. 27 травня 2005 року ОСОБА_4 подарувала належні їй 2/3 частини даного будинку ОСОБА_1. Позивач вважала, що при укладенні даного договору дарування ОСОБА_4 не усвідомлювала свої дії та не могла керувати ними, а тому просить визнати договір дарування недійсним.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано недійсним договір дарування 2/3 частин жилого будинку з надвірними будівлями за номером 55 по вулиці Науковій в сел.Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 27 травня 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстрований в реєстрі за № 817.

На це рішення ОСОБА_1 надала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 подарувала частину будинку своїй внучці ОСОБА_1, яка є її донькою. Саме вона доглядала ОСОБА_4 до її смерті, а позивач приїзжала до свекрові дуже рідко. ОСОБА_4 усвідомлювала свої дії, про що давали пояснення в судовому засіданні всі сусіди, дільничий інспектор, секретар сільради та нотаріус.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що виходячи з обставин справи, а також дослідження експертної комісії, яка вказала на те, що ОСОБА_4 на час укладання договору дарування не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, визнав вказаний договір дарування недійсним з підстав, передбачених ст.225 ЦК України.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і вважає, що рішення суду не може вважатися правильним, обґрунтованим, та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, та приходить до висновку про скасування рішення на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом як невістка померлої ОСОБА_4, оскільки син померлої був її чоловіком та помер до смерті своєї матері. Вобгрунтування позовних вимог посилалась на те, що 12 липня 2003 року на її користь свекров'ю ОСОБА_4 було складено заповіт, яким остання їй заповідала все своє майно.

27 травня 2005 року ОСОБА_4 подарувала належні їй 2/3 частини даного будинку ОСОБА_1. Оскільки позивач вважала, що даний договір свекров склала не усвідомлювала свої дії та не могла керувати ними, просила визнати його недійсним.

Між тим, матеріали справи містять дані про те, що 18 березня 2005 року ОСОБА_4 було скаладено заповіт, відповідно до якого належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що вона загалом буде мати право заповідала ОСОБА_5. Посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_6О.(а.с.8)

Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, якій він йому суперечить.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що їй було відомо про наявність іншого заповіту та зазначала, що зараз єю надано позов до районного суду про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст.1266 ЦК України спадкувати за правом представлення можуть внуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Позивач по справі не є особою яка входить до кола осіб, які у відповідності до ст.ст.1222,1223, 1261-1265 ЦК України спадковують за заповітом, або за законом, а також до кола осіб, що можуть спадкувати за правом представлення після померлої ОСОБА_4.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів, які б свідчили, що укладеним договором дарування від 27 травня 2005 року укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 порушено її права стосовно майна померлої ОСОБА_4, оскільки позивач до кола спадкоємців, що спадкують за законом або заповітом вона не входить.

Суд першої інстанції на зазначену вимогу закону увагу не звернув, тому судова колегія приходить до висновку, що судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі ч.1 п.3,4 ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, ст.307п.1 ч.1, ч.1 п.3 ст..309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 лютого 2011 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -