Справа № 2- 57/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Таранкової І.М.

при секретарі Терещенковій О.О

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення боргу, процентів та пені, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне), ОСОБА_2 про визнання недійсною окремої частини правочину, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2007 року представник позивача АКБ «ТАС-Комерцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив достроково розірвати кредитний договір № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року, укладений між Акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, посилаючись на порушення умов договору./ т.1 а.с.4-6 /

Просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) заборгованость за кредитним договором , пеню за порушення строків повернення кредиту, пеню за порушення строків повернення відсотків, відсотки за кредитом, сумнівні відсотки, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30 грн.

В листопаді 2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до АКБ «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_2 про визнання недійсною частини договору поруки № 401/050/64-141-Р-1, укладеного 31.05.2006 року між нею, АКБ «ТАС-Комерцбанк»» та ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов»язань за цим договором. / т. 1 а .с. 43 45 /

В січні 2008 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до АКБ «ТАС Комерцбанк» про визнання недійсним кредитного договору № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року, укладеного між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк», з моменту його укладення. | т.1 а.с. 47 50 /

Ухвалою суду від 25.01.2008 р. зустрічні позови відповідачів були прийняті до спільного розгляду та обєднані в одне провадження з первісним позовом АКБ «ТАС-Комерцбанк» / т.1 а.с.60-а /

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 03.12.2007 року та довідки з Єдиного державного реєстру підприємств в та організацій України АКБ «ТАС Комерцбанк» змінив свою назву на Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» ./ т.1 а.с. 65 68 /

Ухвалою суду від 29 лютого 2008 року до участі в справі в якості правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк» було залучено ВАТ «Сведбанк»./ т.1 а.с.71 /

В листопаді 2007 року ОСОБА_2 подав до суду позов до ЗАТ « Страхова група «ТАС» про захист прав споживача.

Ухвалою від 29 лютого 2008 року позов ОСОБА_2 до ЗАТ «Страхова група «ТАС» про захист прав споживача був об»єднаний в одне провадження з первісним позовом АКБ «ТАС-Комерцбанк» /т.1 а.с.72 73 /

Ухвалою суду від 22 жовтня 2008 року позов ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2В, ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості, процентів та пені, зустрічний позов ОСОБА_2В .до ВАТ «Сведбанк» про визнання недійсним кредитного договору, зустрічний позов ОСОБА_3 до «АКБ - Комерцбанк» про визнання недійсною частини договору поруки були роз»єднані в окремі провадження з позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Сведбанк» про захист прав споживача / т.1 а.c.106 /

Ухвалою суду від 14 вересня 2009 року по справі за первісним позовом був залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_5О./ т.2 а.с. 198

Ухвалою суду від 17 грудня 2009 року по справі за зустрічним позовом ОСОБА_2В був залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 України. / т.2 а.с. 213 /

Позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги. В своїй останній позовній заяві від 11.05.2011 року просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) заборгованость за кредитним договором в сумі 61908,55 доларів США, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Згідно доданого до позову розрахунку, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 11.05.2011 р. 796, 84 грн. за 100 доларів США, заборгованість по кредиту становить 37542, 00 доларів США ( еквівалент 299149, 67 грн.), заборгованість по відсотках -24366, 55 доларів США ( еквівалент 194162, 41 грн.), пеня 40172, 27 доларів США (еквівалент 320108, 72 грн.)

ОСОБА_3 в своєму зустрічному позові до АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, просила визнати недійсною частину договору поруки № 401/0506/64-141-Р-1, укладеного 31.05.2006 р. між нею, ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» у забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним кредитним договором ОСОБА_2

Свої позовні вимоги мотивує тим, що при укладенні договору поруки сторонами не було додержано правило, встановлене ч. 1 ст. 203 ЦК України, з цієї підстави відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, частина договору має бути визнано недійсною.

Відповідно п.10 договору поруки, сторони керуючись ч. 4 ст. 559 ЦК України, встановили, що строком припинення поруки встановленим цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 558-559 ЦК України, однієї із підстав припинення зобовязання є виконання зобовязання проведене належним чином.

З наведених норм матеріального права вбачається, що повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязання є окремою підставою припинення поруки, відмінної від збігу певного строку, як іншої підстави для такого припинення. За таких обставин визначення сторонами за договором поруки в якості строку припинення поруки факту повного виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням , суперечить ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до параграфу 3 Глави 49 Книги 5 ЦК України, строк після якого припиняється порука, не є істотною умовою договору поруки, а отже договір поруки був укладений і без визначення такого строку.

ОСОБА_2 в своєму зустрічному позові до АКБ «ТАС Комерцбанк» (правонаступник АТ «Сведбанк» (публічне) / просив визнати недійсним кредитний договір № 401/0506/64-141, укладений між ним та АКБ «ТАС Комерцбанк» , з моменту його укладення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що кредитний договір № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 р. необхідно визнати недійсним на підставі ст. 229 ЦК України, оскільки був укладений ним під впливом помилки, що має істотне значення. Помилці сприяла недбала поведінка АКБ «ТАС Комерцбанк», яка виразилась в тому, що він свідомо не надав йому повної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

В порушення вимог ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» АКБ «ТАС Комерцбанк» не повідомив його в письмовому вигляді щодо умов кредитування, в усній формі він також не був проінформований щодо сукупної вартості кредиту та вартості послуги з оформлення договору про надання кредиту (переліку усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням).

В порушення вимог ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитний договір не містить детального розпису, загальної вартості кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг і обслуговування, а також вартості інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України.

Споживчий кредит був наданий в іноземній валюті, але він не був попереджений про те, що він буде нести валютні ризики за кредитним договором. Йому не було надано інформацію щодо методики визначення валютного курсу, строків і комісії повязаних з конвертацією валюти, платежу у валюту, зобовязання та процентами за користування ним. Кредитний договір взагалі не містить умов щодо валюти платежу та валюти зобовязання при нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом. Дійсна сукупна вартість кредиту виявилась значно вищою, ніж та, на яку він розраховував, не надання перед укладанням та під час укладання кредитного договору інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту призвело до того, що він неправильно сприйняв умови кредитного договору щодо своїх прав обовязків та розміру витрат у звязку з укладенням та виконанням кредитного договору.

За умови обізнаності щодо дійсної сукупної вартості споживчого кредиту він не став би укладати кредитний договір, оскільки не спроможний був виконати такі фінансові зобовязання.

Кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони включення до договору несправедливих умов (ст. 11, 18 Закону).

Вважає несправедливими умови сплати комісії в розмірі 0,25 % від розміру кредиту без ПДВ за дії, які він вчиняє на користь банку.

Вважає такі умови несправедливими, оскільки вартість банківського продукту надання кредиту вже врахована у розмірі відсоткової ставки за користування кредитом.

ОСОБА_2 в своїй останній позовній заяві від 25.11.2010 року уточнив свої зустрічні позовні вимоги та просив в задоволенні позову АТ «Сведбанк» (публічне), яке являється правонаступником АКБ «ТАС Комерцбанк», відмовити в повному обсязі.

Визнати недійсним правочин, який оформлений кредитним договором № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк».

Зобовязати ОСОБА_2 повернути АКБ «ТАС Комерцбанк» усе отримане за правочином, який оформлено кредитним договором № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року, у розмірі 214613, 00 грн. Зобовязати АТ «Сведбанк» (публічне), яке являється правонаступником АКБ «ТАС Комерцбанк», повернути ОСОБА_2 усе отримане за правочином, який оформлено кредитним договором № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року.

Визнати недійсним правочин, який оформлений договором застави транспортних засобів № 401/0506/64-141-Z-1 від 31.05.2006 р., укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк».

Зобовязати позивача АТ «Сведбанк» (публічне), яке являється правонаступником АКБ «ТАС Комерцбанк», виключити з реєстру обтяжень рухомого майна запис про заставу рухомого майна, яке було передано у заставу за Договором застави транспортних засобів № 401/0506/64-141-Z-1 від 31.05.2006 р., укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Тас-Комерцбанк», а саме автомобіль марки Mitsubishi, модель - Lanser EVO IX, тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2006; колір червоний, номер державної реєстрації: ВІ 6007 АЕ.

Вважати запис: «Кредит «ТАС-Комерцбанк» відчуж. заборон», - в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії РСА 437622 на транспортний засіб за реєстраційним номером ВІ 6007 АЕ, що належить ОСОБА_2 марки Mitsubishi, модель - Lanser EVO IX, тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2006; колір червоний, номер шасі (кузова/рами): JMBSJCT9A6U001525 недійсним.

Зобовязати позивача виключити із списків неплатників по кредитам ОСОБА_2В./ т.2 а.с. 60-70 /

Свої позовні вимоги мотивує тим, що зміст оспорюваного кредитного договору суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства :

-порушення положень про єдиний законний засіб платежу на території України, а саме:безумовне вираження грошового зобов»язання в іноземній валюті доларах США без зазначення еквіваленту у національній валюті і без можливості зарахування та можливості списання коштів з рахунку в національній валюті;

-порушення режиму валютних операцій на території України з видачею кредиту і зобов»язання відповідача використовувати в якості засобу платежу іноземну валюту за відсутності у сторін індивідуальної ліцензії на використання готівкової іноземної валюти ;

-при укладені правочину сторонами не досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору : суми / ціни / та розміру оплати за користування кредитом, відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту, чим порушені права позивача як споживача фінансових послуг та ви моги законодавства.

Представник позивача АТ «Сведбанк» (публічне) в судовому засіданні позов АТ «Сведбанк» (публічне) підтримав повністю, а в задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 до АТ «Сведбанк» (публічне) про визнання недійсним кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до АТ «Сведбанк» (публічне), ОСОБА_2 про визнання недійсною окремої частини правочину просив відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та їх представник в судовому засіданні свої зустрічні позови підтримали повністю, а в задоволенні позову АТ «Сведбанк» (публічне) просили відмовити повністю

за необгрунтгованістю та безпідставністю.

Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_7 ОСОБА_6 банку України в судове засідання не зявився про час і місце слухання справи в установленому законом порядку.

Надіслали заяву про слухання справи у відсутність їх представника. Позов ОСОБА_2 в частині, що кредитний договір не відповідає вимогам чинному законодавству, оскільки укладений в іноземній валюті, а саме в доларах США, є необґрунтованим та не підлягає до задоволення, оскільки операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії / т.2 а.с.43- 44 /.

Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору , на стороні відповідачів ОСОБА_2В, ОСОБА_3 за первісним позовом, ЗАТ«Страхова компанія «ТАС» в судове засідання не з»явився. Про час і місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Третя особа , яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_5 зустрічні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримав повністю, а в задоволенні первісного позову АТ «Сведбанк» ( публічне ) просив відмовити повністю за безпідставністю і необгрунтовангістю.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Сведбанк» (публічне) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення боргу, процентів та пені обґрунтовані та підлягають до задоволення,.а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне), ОСОБА_2 про визнання недійсною окремої частини правочину, зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) про визнання недійсним кредитного договору необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2006 р. між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС Комерцбанк» в особі Полтавської філії був укладений кредитний договір № 401/0506/64-141. Згідно п.1.1. зазначеного договору банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 42498, 00 доларів США на строк з 31.05.2006 по 20.05.2011 р., а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, передбачені Кредитним договором та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

На забезпечення виконання зобовязання було укладено:

- Договір застави транспортних засобів № 401/0506/64-141-Z-1 від 31.05.2006 р., укладений між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», відповідно до якого ОСОБА_2 передає в заставу позивачу належне йому на праві власності рухоме майно: автомобіль марки Mitsubishi, модель - Lanser EVO IX, тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2006; колір червоний, номер державної реєстрації: ВІ 6007 АЕ.

-Договір поруки № 401/0506/64-141-Р-1 від 31.05.2006 р., укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 (поручитель) та АКБ «ТАС -Комерцбанк», відповідно до якого ОСОБА_3В зобовязується перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязання щодо повернення коштів, наданих позивачем згідно кредитного договору.

31.05.2006 р. автомобіль марки Mitsubishi, модель - Lanser EVO IX, тип ТЗ легковий седан В, рік випуску 2006; колір червоний, номер державної реєстрації: ВІ 6007 АЕ був застрахований ЗАТ «Страхова група «ТАС».

Позивач свій обовязок виконав належним чином, відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору, а саме надав у готівковій формі через касу в банку для обміну в касі та перерахування гривневого еквіваленту кредитних коштів за призначенням на користь ТОВ «ОСОБА_4 М» в оплату за автотранспорт на підставі договору купівлі-продажу № 75 від 12.05.2005 року, грошові кошти в сумі 42498, 00 доларів США (еквівалент 214613, 00 грн.), що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 31.05.2006 р., меморіальним ордером № 1 від 31.05.2006 р. на суму 214613, 00 грн.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, починаючи з 20.06.2006 р. встановлено погашення кредиту в сумі 708, 00 доларів США щомісячно з останнім терміном сплати 20.05.2011 року.

ОСОБА_2 свого обовязку належним чином не виконував і порушував графік повернення кредиту і сплату процентів.

25.11.2006 р. за участю ОСОБА_2 предмет застави був пошкоджений.

Відповідно до п.12.5. Договору застави № 401/0506/64-141-Z-1 від 31.05.2006 р., у разі втрати, псування, пошкодження або знищення предмету застави ОСОБА_2 зобовязаний відновити предмет застави чи замінити його іншим аналогічним за вартістю і таким, що задовольняє позивача, або незалежно від строку виконати основне зобовязання протягом 14 днів з дня настання таких обставин. Проте відповідач ОСОБА_2 не виконав умов договору.

05.03.2007 року позивач надіслав лист вих. № 332/174К, в якому повідомив ОСОБА_2 про порушення ним умов кредитного договору та запропонував погасити заборгованість до 15.03.2007 р., а в іншому разі позивач вимушений буде скористатися правом вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплаті відсотків та пені, за порушення термінів погашення заборгованості по кредиту.

01.08.2007 р. та 05.09.2007 р. позивач надсилав відповідачам листи, але вони не відреагували на них.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1. ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2. ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1. ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Суд вважає, що позов АТ «Сведбанк» (публічне) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає до задоволення частково. Необхідно достроково розірвати кредитний договір № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) згідно розрахунку станом на 11.05.2011 року заборгованість по кредиту 37 542, 00 доларів США, заборгованість по відсотках 24 366, 55 доларів США , а всього заборгованість за кредитним договором в сумі 61908,55 доларів США .

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Особа , яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

В доповненні до позовної заяви від 11.05.2011 року представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь АТ «Сведбанк» (публічне) в солідарному порядку заборгованость за кредитним договором в сумі 61 908, 55 доларів США, включаючи тільки заборгованість по кредиту і заборгованість по відсотках, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог і стягнути з відповідачів пеню в сумі 40 172, 27 доларів США .

Кредитний договір був укладений сторонами в іноземній валюті доларах США Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту і заборгованість по відсотках в доларах США.

Суд вважає, що за наявності у позивача генеральної ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку, заборгованість по кредиту та заборгованість по процентах підлягають стягненню в іноземній валюті.,оскільки процент не є фінансовою санкцією , а є платою за користування грошима.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) про визнання недійсним кредитного договору не підлягає до задоволення з наступних підстав .

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами, вимог щодо змісту правочину, який не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним у будь-якій формі, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотни х умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів (чинний на час укладення спірного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит), а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 вказаного Закону (чинного на час укладення спірного договору) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:

1) сума кредиту;

2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача;

3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту;

5) річна відсоткова ставка за кредитом;

6) інші умови, визначені законодавством. .

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_8 на те, що при укладанні кредитного договору не досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, що спростовується змістом укладеного договору, який не суперечить вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Укладений між сторонами кредитний договір № 401/0506/64-141 від 31 травня 2006 року містить зазначені у ч. 4 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів вимоги, включаючи суму кредиту ( п.1.1) право дострокового погашення заборгованості за кредитом, дострокового виконання зобо»язань шляхом повного погашення заборгованості ( п. 7.1.2.,7.1.3 договору), річну відсоткову ставку (п. 1.3.) та інші істотні умови.

Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов»язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов»язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_2 були роз»яснені умови та правила кредитування усно перед укладанням кредитного договору і письмово під час його укладання. Відповідачеві була надана повна інформація про умови кредитування , вартість кредиту та валютний ризик . Він був ознайомлений з текстом кредитного договору , погодився з його умовами і підписав договір . Волевиявлення ОСОБА_2 було свідомим і вільним .

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами кредитного договору, які стосуються істотних обставин, погодився з ними шляхом вчинення власноручно виконаного особистого підпису в договорі.

ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів, що працівники банку своєю поведінкою сприяли помилці при укладенні кредитного договору.

Позичальник знав про те, що споживчий договір укладався саме з метою отримання кредиту, був обізнаний про його істотні умови та про те, що повертати кредит необхідно, виходячи з визначеного сторонами у передбаченому цивільним законодавством порядку , та визначеному волею сторін правочину.

При укладенні договору позивач діяв свідомо і вільно, а тому зобовязаний виконувати умови договору.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною / сторонами / вимог , які встановлені частинами першою третьою , п»ятою та шостою

Цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня при цьому основний закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 1. ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Згідно ст.ст. 47, 49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банки визначають операції із розміщення зазначених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик, як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовуються. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі індивідуальних та генеральних ліцензій ОСОБА_6 банку України.

Позивач мав відповідні банківські ліцензії та письмові дозволи на здійснення операцій з валютними цінностями та здійснення операцій з надання кредитів в іноземній валюті.

Суд вважає, що за відсутності нормативних актів для застосування індивідуального ліцензування, за наявності у банку генеральної ліцензії та письмового дозволу ОСОБА_6 банку України здійснення кредитних операцій у валюті позивачем не суперечить чинному законодавству України.

Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти -гривні. Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали певні ризики на випадок зміни валютного курсу. Курс іноземних валют до гривни встановлюється НБУ щоденно, а тому в момент укладання договору сторони не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. ОСОБА_2 при укладанні спірного договору були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти їх на невигідних для себе умовах.

Виходячи зі змісту ст. 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що укладений кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони включення до договору зі споживачем несправедливих умов ( ст.ст.11,18 Закону ).

ОСОБА_2 вважає несправедливими умови , передбачені пунктами 1.1, 3.10, 5.11.1 кредитного договору про сплату витрат за послуги банку, пов»язані з видачею кредиту та інших витрат, посилаючись на те, що вартість банківського продукту ( надання кредиту ) вже врахована в розмірі процентної ставки за користування кредитом.

Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитногшо ризику, наданого забезпечення , попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки стороною не доведено, що вартість послуг була врахована при визначенні процентної ставки за користування кредитом.

Суд вважає, що відсітні підстави для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору, а тому відсутні підстави і для двосторонньої реституції та повернення сторонами у натурі всього одержаного на виконання цього правочину, а також відсутні підстави і для визнання недійсними оспорюваних договорів застави та поруки, укладених в забезпечення основного зобов»язання, та в іншій частині позовних вимог щодо визнання недійсними запису в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та виключення ОСОБА_2 із списків неплатників по кредитам.

В своєму зустрічному позові ОСОБА_3 просила визнати недійсною частину правочину, а саме: умову трьохстороннього договору поруки № 401/0506/64/-141-Р-1, укладеного 31.05.2006 року між нею, ОСОБА_2 і АКБ «ТАС-Комерцбанк», передбачену п.10 договору : «Сторони, керуючись умовами ч.4 ст.559 ЦК України встановили , що строком припинення поруки, встановленої цим договором , є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх обов«язків, передбачених Основним зобов»язанням.»

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є свобода договору.

Згідно ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного

законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагентата, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що закон не вимагає від сторін зазначення конкретної дати припинення поруки, а тому договір може містити вказівку на його припинення із настанням певної події або факту. За таких обставин оспорювана умова договору не суперечить закону, не порушує права і інтереси сторін і не може бути визнана недійсною.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Керуючись ст.ст.3, 6, 203, 215, 229, 554, 558, 559, 627 , 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України „Про захист прав споживачів, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

р і ш и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Достроково розірвати кредитний договір № 401/0506/64-141 від 31.05.2006 року, укладений між Акціонерним товариством «ТАС -Комерцбанк» та ОСОБА_2.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) заборгованость за кредитним договором в сумі 61908,55 доларів США, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне) та зустрічного позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Сведбанк» (публічне), ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_11

З оригіналом вірно:

Суддя І.М. Таранкова