Справа 2-220/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.11 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання дитини

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Рахівського районного суду від 17.03.1997 року розірваний. Від проживання у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася одна дитини, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на день звернення до суду являється повнолітнім, проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З 1 вересня 2010 року син, ОСОБА_4, являється учнем Львівського професійного політехнічного ліцею ІІ рівня акредидації (денної форми навчання), у зв"язку з чим позивачка несе додаткові витрати на його навчання та у зв"язку із цим потребує матеріальної допомоги. Аліменти відповідач нікому іншому не платить, інших недієздатних осіб на його утриманні не має, тому вважає, що він має можливість надати таку матеріальну допомогу. На підставі наведеного, просила визначити розмір аліментів, які буде сплачувати ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, встановивши їх на рівні 500 гривень щомісячно, починаючи із дня подачі даної позовної заяви до суду до закінчення сином, навчання в освітньому закладі, але не більше як до досягнення ним 23 років та стягнути в її користь судові витрати, які складаються із 200 гривень платних юридичних послуг.

В судовому засіданні позивачка, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, при цьому пояснив, що наразі ніде не працює, не має постійного доходу, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на період навчання сина в розмірі, вказаному позивачкою.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз?яснено, що обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв?язку з цим навчання, потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_4 являється сином відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до довідки № 1559 від 12.11.2010 року ОСОБА_4 являється учнем Львівського професійного політехнічного ліцею ІІ рівня акредитації, на денній формі навчання.

В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина, що підтвердили в беззаперечному порядку в судовому засіданні позивачка та відповідач.

Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Відповідач не працює, не має постійного джерела доходів.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також, що відповідач не має постійного доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в період її навчання у твердій грошовій сумі.

Виходячи із принципу розумності та справедливості, суму аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд визначає у розмірі, вказаному позивачкою, тобто 500 гривень до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж, до двадцяти трьох річного віку щомісячно.

При цьому, відповідачем позовні вимоги визнані, згідний сплачувати аліменти на навчання свого повнолітнього сина.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів щодо наявності в нього інших аліментних зобов?язань або утриманців, свого стану здоровя, матеріального становища, суд вважає, що такі в нього відсутні, він працездатний, психічними та хронічними захворюваннями не страждає, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, в період її навчання, в розмірі встановленому судом.

З урахуванням викладеного й з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що він ніде не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, будучи постійно зайнятим в навчальному процесі не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні, і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини в період її навчання в розмірі 500 гривень до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до двадцяти трьох річного віку щомісячно.

Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Поряд з цим, у матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордера № 63 від 20.12.2010 року, якою підтверджено, що ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_5 200 гривень за надання їй юридичних послуг, повязаних з розглядом даної справи. Вказана сума є судовими витратами позивача та підлягає до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 212 -215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 05.01.2011 року до закінчення ним навчання в освітньому закладі, але не більше, ніж до двадцяти трьох річного віку. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 51 гривню судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді на рахунок 0211, назва рахунку 22050000, код ОКПО 22108293, банк одержувача ГУДКУ у Закарпатській області, МФО 812016.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 200 гривень судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.