АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2639/11
Головуючий по 1-й інстанції Смілянський Є.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року м.Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Кривчун Т.О., Прядкіної О.В.

при секретарі Зеленській О.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника СТОВ «Селецька» - ОСОБА_3

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 23 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» про витребування земельних ділянок,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Вказали, що є власниками земельних ділянок площами 3,25 га та 3,24 га відповідно, які знаходяться на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. . 29.05.2006 року, 10.05.2006 року підписали з СТОВ «Селецька» договори оренди земельних ділянок терміном на пять років. При цьому земельні ділянки відповідачу у натурі не передавалися, акти прийомки-передачі земельних ділянок є формальними, до договорів оренди не додавалися невід»ємні документи кадастрових планів відображення обмежень (обтяжень) у їх використанні та встановлених земельних сервітутів та актів визначення меж в натурі (на місцевості), проектів відведення. У лютому 2011 р. вони звернулися до відповідача із заявами про повернення земельних ділянок для самостійного господарювання, однак їм було відмовлено у цьому, посилаючись на дію договрів оренди. Вважаючи договори неукладеними з підстав, визначених ч.1 ст. 638 ЦК України, ч.1,4 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», просили суд витребувати від СТОВ «Селецьке» земельні ділянки належні їм на праві приватної власності.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 23 червня 2011 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобовязано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Селецька» повернути земельні ділянки ОСОБА_4, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 2 № 612175 площею 3, 25 га та ОСОБА_5, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 2 № 612134 площею 3, 24 га, що розташовані на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області .

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 369 грн 75 коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 грн, а всього 429 грн 75 коп .

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька «на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 369 грн 75 коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 грн, а всього 429 грн 75 коп .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник СТОВ «Селецька» ОСОБА_3 просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції невірно прийшов до висновків при ухваленні рішення та вийшов за межі позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками земельних ділянок площами 3,25 га та 3,24 га відповідно, які знаходяться на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області (а.с. 7,15).

Позивачі ОСОБА_4 29.05.2006 року, а ОСОБА_5 10.05.2006 року підписали з СТОВ «Селецька» договори оренди земельних ділянок терміном на пять років, які зареєстровані у Державному реєстрі земель 10.07.2006р. (а.с.10, 18).

У лютому 2011 року позивачі звернулися до відповідача із заявами про повернення їм земельних ділянок для самостійного господарювання, але відповідач СТОВ «Селецька» відмовився повернути їх, посилаючись на дію договорів оренди. До цього часу земельні ділянки позивачів знаходяться у користуванні СТОВ «Селецька». Порушення прав позивачів є триваючим . Термін позовної давності позивачами не пропущено .

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що земельні ділянки відповідачу в натурі не передавалися, акти прийомки-передачі земельних ділянок є формальними, позивачі відповідачу фактично земельних ділянок не передавали, до договорів оренди не додано невід»ємні документи кадастрових планів відображення обмежень (обтяжень) у їх використанні та встановлених земельних сервітутів та актів визначення меж в натурі (на місцевості), у договорах не вказано місце розташування земельних ділянок, зазначено про право третьої особи Оржицького ДТЕ Полтавського центру технічної експлуатації сільських зєднувальних ліній на право прокладання та експлуатації ліній зв»язку, підписані сторонами документи не містять необхідних даних про об»єкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, тобто договори є неукладеними, не укладений договір не породжує для його сторін прав та обов»язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документальному оформленні, у разі передчасної передачі на виконання юридично ще не укладеного договору майна право на це майно у набувача не виникає і власник може витребувати його в порядку, встановленому гл. 83 ЦК України . Отже, договори оренди земельних ділянок не є укладеними, відповідач користується ними без достатньої правової підстави, а позивачі правомірно вимагають повернення від відповідача безпідставно набутого майна .

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися неможливо, виходячи з наступного.

При ухваленні судового рішення місцевий суд допустив невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, неповно з»ясував обставини , що мають значення для справи, вийшов за межі позовних вимог.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивачами пред»явлено позов про витребування земельних ділянок, вимог про визнання договорів неукладеними позивачами не заявлено. Місцевий суд у мотивувальній частині судового рішення безпідставно прийшов до висновку про те, що спірні договори є неукладеними, вийшовши при цьому за межі позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі «істотними умовами договору оренди землі є: об»єкт оренди / місце розташування та розмір земельної ділянки / ; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об»єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження / обтяження / щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об»єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін ;умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі «невід»ємною частиною договору оренди землі є : план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень / обтяжень / у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі / на місцевості / ; акт приймання-передачі об»єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим законом.

Як встановила колегія суддів, сторонами при укладанні договорів оренди земельних ділянок були дотримані всі істотні умови. З 2006 р. відповідач використовував земельні ділянки за призначенням, сплачував орендну плату позивачам, що підтверджується наданими довідками про це, останні не заперечують її отримання, сторони не мали претензій один до одного (а.с. 117,118). Таким чином, правові підстави для повернення позивачам земельних ділянок до закінчення дії договорів відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, на даний час дія договорів закінчилася у липні 2011 р., вони не продовженені, відповідач не заперечує проти повернення позивачам земельних ділянок після спливу дії договорів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 1,3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу СТОВ «Селецька» задовольнити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 23 червня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» про витребування земельних ділянок відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді:

Копія