АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Яремка В.В.

секретар Варгоцька Н.С.

за участю: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, визнання частково недійсним договору дарування будинку та визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2011 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 2/4 від 15 лютого 1998 року про оформлення права власності на житловий будинок.

Визнано недійсним свідоцтво від 25 лютого 1998 року про право особистої власності на житловий будинок № 14 по вул. Центральній в с.Давидівці Кіцманського району Чернівецької області, видане на імя ОСОБА_8

Справа 22ц-1363/11 р. Головуючий у 1-й інстанції Мізюк В.М.

категорія 2/5 Доповідач Галичанський А.Д.

Визнано частково недійсним договір дарування будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, по вул.Центральній,14 в с.Давидівці Кіцманського району Чернівецької області від 14 квітня 2006 року в частині дарування ОСОБА_1 ѕ частин вказаного нерухомого майна. Визнано за ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності на ѕ частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами загальною вартістю 32130 грн., розташованого по вул.Центральній, 14 в с.Давидівці Кіцманського району Чернівецької області.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищезазначене рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи була допущена неповність встановлення та дослідження обставин, що мають значення для справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок по вул.Центральній, 14 в с.Давидівці Кіцманського району Чернівецької області належав до суспільної групи колгоспних дворів згідно записів погосподарських книг сільської ради за 1986-1995 роки та його членами були ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 червня 1987 року було виділено ОСОБА_8 кімнату площею 12,28 кв.м., свинарник та рухоме майно. ОСОБА_7, ОСОБА_3 та їх дітям ОСОБА_9, ОСОБА_5 виділено житлову кімнату площею 26,55 кв.м., літню кухню, дровяник, огорожу та інше рухоме майно.

ОСОБА_1 із вимогою про поділ колгоспного двору до суду не звертався та в силу ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин не набув прав на частку в майні двору, оскільки менше трьох років до 15 квітня 1991 року (часу припинення існування колгоспних дворів) проживав в даному господарстві.

ОСОБА_10 народилася 03 серпня 1987 року після винесення рішення про поділ майна колгоспного двору і з вимогою про частку в майні двору не зверталася.

25 лютого 1998 року на імя ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, що зареєстроване в Кіцманському БТІ від 12 березня 1998 року. На день видачі зазначеного свідоцтва ОСОБА_8 співвласниками житлового будинку були ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, що не враховано Давидівською сільською радою.

Згідно договору дарування від 14 квітня 2006 року власником спірного нерухомого майна став ОСОБА_1 Про існування зазначеного договору позивачам стало відомо в грудні 2010 року.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Вищезазначені обставини встановлені судом першої інстанції повно на підставі належних та допустимих доказів яким дана вірна юридична оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин правильно застосовані норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апелянта про те, що позивачі втратили право на частку в майні колгоспного двору, а також що з 1989 року членом колгоспного двору став відповідач ОСОБА_1 спростовуються рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 червня 1987 року. Згідно вказаного рішення суду колгоспний двір припинив своє існування, а тому з 1989 року відповідач не міг набути статусу члена спірного колгоспного двору.

Відсутність записів в погосподарських книгах Давидівської сільської ради про те, що позивачі мали частку в спірному колгоспному дворі не позбавило їх права на неї з огляду на вищезазначене рішення суду.

Посилання апелянта на ст.117 ЦК УРСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, як на підставу необхідності припинення спільної часткової власності є помилковим, оскільки даною нормою не передбачено, як наслідок втрати права на частку за не виконання вимог зазначеної статті.

Доводи апелянта про те, що мав місце поділ колгоспного двору відповідно до п.2 ч.1 ст.123 ЦК УРСР не відповідають фактичним обставинами справи та спростовуються рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 червня 1987 року згідно якого мав місце виділ з колгоспного двору, а саме ОСОБА_8 кімнату площею 12,28 кв.м., свинарник та рухоме майно, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та їх дітям ОСОБА_9, ОСОБА_5 виділено житлову кімнату площею 26,55 кв.м., літню кухню, дровяник, огорожу та інше рухоме майно.

Твердження апелянта про пропуск строку позовної давності не підтверджені доказами та не спростовані доводи позивачів про те, що про порушення їх права стало відомо позивачам в грудні 2010 року, тому вони є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність прийнятого рішення і не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: