АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 48 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 щомісяця до її повноліття, починаючи виплати з 01.03.2010 року у межах платежів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 120 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця.

Вважає рішення незаконним, оскільки суд першої інстанції в порушення норм ЦПК не повідомив його про дату судового засідання. Окрім цього, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд не врахував, що сума виконаних робіт, яка зазначена актах їх прийому-здачі, не є його прибутком. В порушення ст. 182 СК України судом не досліджено жодної з обставин, що передбачені вказаною нормою права, а також не надано оцінки тому, що він проживає з новою сімєю.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відповідача відхилити й залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 1998 року позивач ОСОБА_4 народила дитину ОСОБА_5, батьком якої в свідоцтві про народження записано відповідача по справі ОСОБА_2

29.10.1999 року сторони зареєстрували шлюб.

Станом на теперішній час сторони проживають окремо, а неповнолітня донька мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4 й стягуючи на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 184 СК України та виходив з факту невиконання ОСОБА_2 його обовязку з утримання своєї неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, ст. 180 СК покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Спір виник з приводу визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, батьком якої є відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції врахував всі вищепередбачені обставини, зокрема матеріальне становище обох сторін, непостійність та мінливість доходу відповідача, який ним отримується як субєктом підприємницької діяльності, відсутність у відповідача аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а тому посилання відповідача на неврахування судом при ухваленні рішення вказаних обставин необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи та висновками суду першої інстанції.

Не погоджується колегія суддів з доводами апеляційної скарги відповідача щодо розміру отримуваного ним прибутку як субєктом підприємницької діяльності, оскільки згідно з п.п. 16 п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146, утримання аліментів з працівників проводиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Зазначений перелік не розмежовує поняття доходу-прибутку та доходу виручки, а визначає загальний дохід осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, як такий що враховується при визначенні розміру аліментів.

За таких підстав, врахування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів доходу відповідача від здійснюваної ним підприємницької діяльності у відповідності до поданих ним до державної податкової інспекції звітів субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2009 рік, де зазначено його дохід, колегія суддів вважає правильним.

В порушення ч.3 ст. 10, ч. ст. 60 ЦПК України, відповідачем суду не надано доказів в спростування того, що вказані в звітах, або ж в актах прийому-здачі виконаних робіт за 2009 рік, суми прибутку за звітний рік він отримував у менших розмірах або ж взагалі не отримував.

Не встановлено колегією суддів й порушення норм ЦПК України при розгляді справи судом першої інстанції, що тягнуть скасування рішення суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_6 від 28 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: