Справа № 2-5867/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Макарова М.О.
при секретарі Олійник Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанкдо ОСОБА_1 Євгенiя Володимировича та філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство Верусу Дніпропетровському районі м.Дніпропетровська про звернення стягнення на майно,
Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Кредитного договору.
Крім того, зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою у розмірі 200,00 грн., а саме:
- договором поруки № 154 від 12.02.2009 р., укладеним з поручителем філією ТОВ Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DN80AM00000080 від 06.08.2007 року.
Позивач просив суд:
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі й наполягає на його задоволенні, а також просить суд провести розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів.
У судове засідання представник відповідача філії ТОВ Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, а також просить суд провести розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд, про що свідчить рекомендоване повідомлення, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача на підставі достатніх у справі доказів про правовідносини сторін на підставі ст.224 ЦПК України, зі згоди на це представника позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши наведені докази, приходить до наступного.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
Крім того, зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою у розмірі 200,00 грн., а саме:
- договором поруки № 154 від 12.02.2009 р., укладеним з поручителем філією ТОВ Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DN80AM00000080 від 06.08.2007 року.
Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.
Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад.
В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідачі зобовязання за кредитним договором не виконали.
Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ Про заставу). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ Про заставу).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Примусове виконання зобовязання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобовязання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обовязок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПриватБанку), суд вважає вимогу Позивача стосовно зобовязання Відповідача виконати зобовязання в натурі, законною і обґрунтованою.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад).
Відповідно до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьу разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 1282,57 гривень та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, суд, за клопотанням позивача, відстрочив сплату останнім судового збору у розмірі 1282,57 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. на два місяці, але не більше, як до ухвалення судового рішення по справі.
Як вбачається з наданого суду позивачем договору № 13/11 про надання правової допомоги від 02.07.2009 р., укладеного між позивачем та ТОВ ЕЛ ТІ ГРУП, позивачем були понесені витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 1950,00 грн.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006р. Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок державиграничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006р. Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, суд вважає необхідним відмовити у вимозі позивача щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано доказів погодинної роботи ТОВ Ел ОСОБА_2.
Керуючись статтями 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 19, 20 Закону України Про заставу, статтям 25, 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, статтями 3, 15, 107 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.О.Макаров