АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія визнання угоди недійсною Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

13липня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А

суддів- Шевченко Н.Ф., ОСОБА_1

при секретарі: Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу -ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на квартиру

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2007 року ОСОБА_7 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 08 жовтня 2001 року між: нею- "дарителем" і ОСОБА_4- "обдарованим" та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та поновити її право власності на вказану квартиру.

21 березня 2010року ОСОБА_7 Л А. померла.

За життя, а саме 30 листопада 2009 року ОСОБА_7 Л А. залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, яким заповіла ОСОБА_2 все своє майно та майнові права. ОСОБА_2 своєчасно звернулася до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Л А.

ОСОБА_2, як правонаступник ОСОБА_7, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 08 жовтня 2001 року між: ОСОБА_7 "дарителем" і ОСОБА_9 "обдарованим" та посвідчений приватним нотаріусом Харківського .міського нотаріального округу ОСОБА_6 та визнати її право власності на вказану квартиру.

В обгрунтування позову посилалась на те, що ОСОБА_7 на праві власності належала квартира № 19 в будинку 8/7 на пр-ту Героїв Сталінграда в м.Харкові. Після смерті чоловіка ОСОБА_7 її стала навідувати ОСОБА_5, яка через деякий час запропонувала скласти заповіт, яким заповісти їй спірну квартиру під умовою надання ОСОБА_7 необхідної допомоги. Оскільки ОСОБА_7 мешкала одна, не мала близьких родичів, була інвалідом другої групи, погано пересувалась, страждала захворюванням очей, вона погодились на пропозицію ОСОБА_5 В жовтні 2001 року в приміщенні приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 ОСОБА_7 склала, як вона вважала, заповіт, яким заповіла спірну квартиру ОСОБА_5, однак у день укладення договору ОСОБА_7 перебувала у стані алкогольного сп'яніння та поставила свій підпис у тексті договору, не ознайомившись з його змістом, суть договору їй нероз'яснювалась. Після укладення договору ОСОБА_5І не надавала позивачеві необхідної допомоги, а в 2006 році стала погрожувати продати спірну квартиру. На такі погрози ОСОБА_7 звернулась за юридичною допомогою та в липні 2007 року з листа КП ХМБТІ їй стало відомо, що в жовтні 2001 року вона склала не заповіт, а договір дарування, яким подарувала належну їй квартиру ОСОБА_4 Посилаючись на те, що договір дарування було укладено ОСОБА_7 під впливом помилки, на вкрай невигідних умовах, оскільки вона не мала іншого житла, позивач просить визнати договір дарування недійсним.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На це рішення представник ОСОБА_2 надав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на допущену судом неповноту зясування обставин по справі, невідповідність висновків суду матеріалам справи, неправильного застосування норм матеріального права та допущених порушень норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обгрунтлвано виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які підтверджували б про домовленість між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про укладення заповіту або договору довічного утримання. У той же час при укладенні договору дарування, дарувальник ОСОБА_7 розуміла значення своїх дій та наслідки укладання договору дарування. Договір дарування з боку ОСОБА_7 був укладений за її вільним волевиявленням і відповідав її внутрішній волі, а також відповідав вимогам діючого законодавства у зв'язку з чим суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2

Судова колегія вважає, що такі висновки суду є правильними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі надання сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарованому) безоплатно майно у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немаинового характеру, не є договором дарування.

Матеріали справи містять дані про те, що 08 жовтня 2001 року ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_2. Договір дорування посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у відповідності до ст.718 ЦК України.

Судовим розглядом встановлено, що зазначений договір підписаний сторонами в присутності нотаріуса, особу сторін, їх дієздатність встановлено, а також належність ОСОБА_7 відчужуваної квартири перевірено і зареєстровано в реєстрі.

Судом 1 інстанції правильно зазначено, що посвідчення нотаріусом договору здійснено з дотриманням правил, викладених в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004р. №20/5.

Правильні висновки суду 1 інстанції, що договір дарування повністю відповідає вимогам ст.719 ч.2 ЦК України, якою передбачена форма договору дарування нерухомого майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається зі змісту договору дарування, укладеного 08 жовтня 2001 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, на обдарованого - відповідача по справі ОСОБА_4 будь-яких обов'язків майнового або немаинового характеру по відношенню до ОСОБА_7 не покладено.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всі права, наслідки укладення договору дарування нотаріусом були роз'яснені. На час укладання договору ОСОБА_7 Л А. усвідомлювала свої дії та їх наслідки, що відповідає вимогам ст.203 ЦК України і тому відсутні законні підстави для визнання договору дарування недійсним.

21 березня 2010 року ОСОБА_7 Л А. померла.

За життя, а саме 30 листопада 2009 року ОСОБА_7 Л А. залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, яким заповіла ОСОБА_2 все своє майно та майнові права.

ОСОБА_2 своєчасно звернулася до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Л А. та як правонаступник ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним зазначеного договору дарування, посилаючись на те, що ОСОБА_7 помилялася у природі правового договору і діяла під впливом помилки, оскільки мала на меті укласти договір довічного утримання, оскільки передбачала, щоб їй надавалась матеріальна допомога.

Відповідно до ст.229 ЦК України, правочин може бути визнано недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення. Істотне значення- має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судовим розглядом правильно встановлено, що ОСОБА_7 при вчиненні договору дарування мала намір укласти саме договір дарування квартири, при цьому ОСОБА_7 усвідомлювала та розуміла, який саме договір підписує.

Суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що посилання позивачки та її представника на те, що ОСОБА_7 помилялася щодо природи договору, прав та обов'язків сторін за договором не були підтверджені у судовому засіданні.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою та її представником у відповідності до ст.ст.60,61 ЦПК України не було надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджували б про домовленість між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про укладення заповіту або договору довічного утримання.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки дані вимоги на законі не грунтуються

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, ст.307п.1 ч.1, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді