Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1450/2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, територіальної громади с. Лугове в особі Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання заповітів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання заповітів недійсним, в якому зазначав, що 02.08.2001 р. помер його батько - ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входять: грошовий вклад в ощадному банку; автомобіль ВАЗ 2121, 1980 року випуску; житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область Василівський район с. Лугове вул. Гагаріна, 26; земельний пай. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22.12.2009 року позивачу було встановлено додатковий шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька.

Після смерті батька з'ясувалося, що існує два заповіти, посвідчені 23.12.1998 р. та 27.06.2001 р. секретарем виконкому Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_8

У заповіті від 23.12.1998 р. вказано, що ОСОБА_7 заповідає: грошовий вклад в Ощадбанку - у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_9; автомобіль ВАЗ 2121, 1980 року випуску, номерний знак 63-87 ЗПЦ - ОСОБА_3; житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лутове, вул. Гагаріна, буд. 26, - ОСОБА_9

У заповіті від 27.06.2001 р. зазначено, що ОСОБА_7 заповідає земельний пай (сертифікат РН № 196331) ОСОБА_10.

2

Спадкоємець за заповітом від 23.12.1998 р. ОСОБА_9 є пасинком ОСОБА_7 та сином ОСОБА_10

ОСОБА_9 помер 20.08.2008 р. За життя він вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, жодної допомоги йому не надавав.

За цих обставин вважає, що волевиявлення його батька щодо зазначення ОСОБА_9 спадкоємцем у заповіті не відповідає взаємовідносинам, які існували між ними.

Спадкоємець за заповітом від 27.06.2001 р. - ОСОБА_10 була співмешканкою ОСОБА_7 Вона померла 22.03.2009 р.

Після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняв ОСОБА_5.

Вважає, що заповіти від 23.12.1998 р. та від 27.06.2001 р. необхідно визнати недійсними, оскільки волевиявлення заповідача не відповідало його волі, ОСОБА_7 не усвідомлював у повній мірі значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки приблизно з 1995 року хворів ішемічною хворобою серця, іншими тяжкими захворюваннями, переніс інсульти, у зв'язку з чим потребував постійної сторонньої допомоги та догляду.

Крім того, факт наявності у ОСОБА_7 тяжких захворювань, які перешкоджали йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при складанн заповітів підтверджується медичними документами ОСОБА_6 центральної районної лікарні, де він перебував на обліку і проходив курси лікування.

Заповіти ОСОБА_7 за формою, порядком їх посвідчення та реєстрації у відповідних реєстрах не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки їх було посвідчено особою, яка не мала на те відповідних повноважень.

Тому ОСОБА_3В просив суд, визнати вищевказані заповіти недійсними.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про визнання заповітів недійсними суд першої інстанції обгрунтовно виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті 02.08.2001 року спадкодавця ОСОБА_7, батька позивача, існує два заповіти від 23.12.1998 року та від 27.06.2001 року, посвідчені секретарем виконкому Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_8.

За заповітом від 23.12.1998 року спадкодавець належне йому майно заповідав таким чином: грошовий вклад в Ощадбанку у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_9; автомобіль ВАЗ 2121, 1980 року випуску, номерний знак 63-87 ЗПЦ ОСОБА_3; житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лугове, вул. Гагаріна, буд. 26 ОСОБА_9.

23.01.2002 року ОСОБА_9 було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття своєї частини спадщини / а.с.39 /, що у відповідності до до діючих на той час норм ст.549 ЦК України у редакції 1963 року визнається прийняттям останнім спадщини.

За заповітом від 27.06.2001 року спадкодавець заповідав належний йому земельний пай (сертифікат РН № 196331) ОСОБА_10, яка 11.01.2002 року подала заяву до нотараільної контори про прийняття цієї спадщини, що у відповідності до діючих на той час норм ст.549 ЦК України у редакції 1963 року визнається прийняттям спадщини.

3

Рішенням Василівського місцевого суду Запорізької області від 06.12.2002 року останній заповіт визнано дійсним та визнано, що ОСОБА_7 заповідав земельну ділянку площею 4,94 га, належну йому на праві приватної власності відповідно до державного акту про право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 036478 ОСОБА_10.

14.02.2003 року ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою на вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_10 видано свідоцтво про спадщину за заповітом / а.с.46 /. Після смерті 22.03.2009 року ОСОБА_10 спадщину прийняв за законом ОСОБА_5, якому ОСОБА_6 державною конторою 17.02.2010 року видано свідоцтво про право на спадщину на вищезначену земельну ділянку.

Правомірність здійснення посвідчень вищезазначених заповітів секретарем Лугівською сільською радою ОСОБА_8 підтверджується рішеннями цієї ради від 14.04.1998 року за № 1,3 / а.с.115,116 /, наступними діями державної нотаріальної контори по видачи 14.02.2003 року свідоцтва про спадщину за заповітом і узгоджується з вимогами норм ст.541 ЦК України в редакції 1963 року, інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25.08.1994 року.

З висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 25.11.2010 року № 877 / а.с.124-128 / слідує, що на момент складання заповітів неможливо встановити ступінь розладу психічного стану спадкодавця ОСОБА_7.

З даних довідки виконавчого комітету Лугівської сільської ради від 04.09.2009 року № 261 видно, що ОСОБА_7 до 01.01.2001 року перебував головою господарства за місцем свого проживання / а.с.18 /.

Враховуючи наведене, а також у звязку з тим, як це встановлено у рішенні Василіського районного суду Запорізької області від 22.12.2009 року № 2-1844/09 / а.с 9 /, що позивач ОСОБА_3 16.01.2008 року видав нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_10 на здійснення нею усіх дій по оформленню його спадкових справ після смерті батька і тим самим погоджувався з волевиявленням спадкодавця у цих заповітах, оформлених секретарем сільської ради, судом здійснено правильний висновок про безпідставність заявлених ОСОБА_3 вимог про визнання таких заповітів недійсними.

Так як з моменту вчинення спадкоємцем правочинів пройшов тривалий термін часу і для встановлення його психічного стану на той момент достатніми доказами показання свідків служити не можуть як і довідка лікарні про загальний стан здоровя спадкодавця /а.с.105 /, то судова колегія вважає, що судом цим доказам дана належна оцінка і обгрунтовно їх не було прийнято до уваги суду при ухваленні рішення у справі.

За таких обставин рішення суду про відмову у задоволені цього позову є законним і обгрунтованим, підстав для його скасування у колегія суддів не мається.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 відхлити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27 січня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: