Справа № 2 - 139/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.08.11 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

У складі головуючого судді Тихоненко М.І.

При секретарі Лисейко Т.А..

за участю позивача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди .

В С Т А Н О В И В:

В квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди в сумі 20 тис. грн.

Позивач зазначив, що відповідач не маючи жодних підстав, на підґрунті помсти за звільнення з посади заступника директора ВКП „Каро керівником якого він є, розповсюджував відносно нього шляхом подачі заяв до різних інстанцій, негативну інформацію, яка не відповідає дійсності, містить завідомо неправдиві відомості, з метою опорочити його честь, гідність та ділову репутацію. Так, зокрема відповідач в скарзі в 2006 році на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, зазначив, що з постановою не згідний, оскільки в ній не має ні одного речення по факту самовільного заволодіння кращою частиною пайового фонду ксп. Ім.. „Леніна ОСОБА_1. В заяві на імя прокурора Миколаївської області від 14.09.2007 року відповідач допустив висловлення від його , що сам ОСОБА_1 заявляв, що являється найрозумнішою людиною в районі. При цьому тут же відповідач уточняє, що він в цьому не сумнівається в тому що в районі не має такої людини яка могла б спростувати його( позивача) нісенітні твердження. В заяві на імя прокурора Миколаївської області та на імя голови Миколаївської облдержадміністрації від 28.02.2008 року відповідач вжив висловлювання, що директор ВКП „Каро майже 7 років користується нашим майном в своє задоволення, землі виділенні порозорював як тільки міг. В заяві на імя прокурора Врадіївського району від 01.04.2008 року відповідач зазначив, що директор ВКР „Каро ОСОБА_1 вивіз з території бригади башту Рожновського. В заяві на імя прокурора Миколаївської області від 06.05.2008 року допускав висловлювання на його імя - „новостворений міліонер, „міліонер ОСОБА_1. В заяві на імя народного депутата України ОСОБА_5 від 14.01.2011 року відповідач навів недостовірну інформацію відносно його особи, а саме зазначив, що „ за 10 років ОСОБА_1 продав всю нашу ВРХ, техніку, а кошти привласнив собі. Таким чином, зазначеними діями відповідач шляхом розповсюдження неправдивої інформації відносно нього принижує його честь, гідність, ділову репутацію в результаті чого заподіяв йому моральну шкоду яку він оцінює в 20 тис. грн.. Посилаючись на зазначене позивач просив задовольнити його позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити та стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 тис. грн..

Представник позивача - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що в зв'язку з незаконним заволодінням директором ВКП „Каро ОСОБА_1 в 2001 році майном майже 130 власників майнових паїв, колишніх членів ксп. Ім.. „Леніна з яких 64 особи надали йому свої письмові доручення з приводу здійснення ним захисту їх прав відносно повернення їм майна яким самовільно та безпідставно заволодів ОСОБА_1. Діючи в інтересах зазначених осіб з метою захисту їх майнових прав на підставі наявних у них майнових сертифікатів, він за дорученням зазначених осіб починаючи з 2008 року був змушений постійно звертатися з заявами в правоохоронні органи та до різних представників влади з приводу здійснення перевірки щодо правомірності заволодіння директором ВКП „Каро ОСОБА_1, майном 130 власників майнових паїв. Він неодноразово з цього приводу з заявами звертався до прокуратури Врадіївського району, до Врадіївського РВ УМВС, до прокуратури Миколаївської області, до генеральної прокуратури України. Крім цього, звертався з подібними заявами до народного депутата України ОСОБА_5 та до президента України. Звертаючи до правоохоронних органів та до посадових осіб з приводу незаконних дій ОСОБА_1 щодо заволодіння майном 130 власників майнових сертифікатів, він діяв у відповідності до норм чинного законодавства України, зокрема ст. ст. 34,40,41 Конституції України, ст. ст. 1,2,9 Закону України „Про звернення громадян. Його висновок відносно того, що ОСОБА_1 самовільно та безпідставно заволодів майном 130 власників майнових сертифікатів підтверджується висновком Контрольно - ревізійного відділу у Врадіївському районі від 20.08.2003 року в якому зазначається, що при реорганізації ксп. Ім.. Леніна не було затверджено акт розрахунку пайового фонду та не було складено план розподілу та структури пайового фонду. В постанові слідчого прокурату Врадіївського району про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.05.2009 року зазначено, що договори оренди майнових паїв ВКП „Каро не укладено. Під час передачі майна допускалися порушення в частині документального його оформлення. Згідно перевірки проведеної міністерством аграрної політики та продовольства України та адресованого на його імя листа від 16.12.2010 року №37 -17-1-16/21459 по матеріалам проведеної перевірки встановлено, що майно отримано ОСОБА_1 без урахування структури пайового фонду ксп. Ім.. „Леніна та оформлення відповідних документів, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року №177. Щодо його висловлювання на адресу позивача, що той в районі є самою розумною людиною то таке його висловлювання є оціночним і критичним судженням яке не могло принижувати честь і гідність позивача. Зазначення в заяві на імя прокурора області від 28.02.2008 року, що директором ВКП „Каро зорані пасовища то даний факт був підтверджений приписом прокурора від 12.03.2008 року до ВКП „Каро з приводу нецільового використання земель, розорювання пасовищ на території Доброжанівської, Гуляніцької сільських рад та необхідності сплати податків за використання зазначених земель. Його висловлювання на адресу позивача „ мільйонер є оціночним та не містить ніякої негативної оцінки. Тим більш, що позивач сам в приватних бесідах зазначав, що перший мільйон заробив в Україні. Звертаючись з листом на імя народного депутата України ОСОБА_5 з проханням щодо сприяння організації проведення відповідними державними органами перевірки відносно законності заволодіння ОСОБА_7 майном власників майнових сертифікатів він в дійсності зазначив, що ОСОБА_1 на Врадіївщині знають як брехуна завдяки передвиборчій листівці ОСОБА_1 при балатувані в депутати обласної ради в якій було зазначено, що ні позивач, ні його рідні до кримінальної відповідальності не притягувалися та не були судимі. Однак інформація в передвиборній листівці ОСОБА_1 була не правдивою. Оскільки рідний брат ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в 1998 році був засуджений за скоєння злочину.до позбавлення волі. При його зверненні до правоохоронних органів та посадових осіб з заявами про необхідність проведення перевірки щодо правомірності заволодіння директором ВКП „Каро ОСОБА_1, майном власників майнових сертифікатів колишніх членів ксп. Ім.. „Леніна, він мав на меті тільки здійснення правоохоронними органами відповідної перевірки з метою встановлення справедливості по питанню законності володіння ОСОБА_1 майном власників майнових сертифікатів. Своїми діями при зверненні до правоохоронних органів з заявами, він ні як не принижував честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1, а тільки наводив перевірені факти які позивач не може ніяк спростувати і навіть в своєму позові не ставить питання про їх спростування як неправдивої інформації. Посилаючись на наведене відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на ті ж підстави, що і відповідач.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 20.06.2001 року ОСОБА_3 згідно запису в трудовій книжці на його імя звільнений з роботи ВКП „Каро на підставі ст. 38 КЗпПУ.

-23.03.2001 року згідно акту прийому - передачі ОСОБА_1 який діяв на підставі довіреностей громадян передав ВКП „Каро в особі ОСОБА_9, майно на загальну суму 330 тис. грн.., яким ВКП „Каро має право розпоряджатися на свій розсуд. Цього ж дня між ОСОБА_1 який діяв на підставі довіреностей громадян та ВКП „Каро укладений договір про оренду майна на загальну суму 330 тис. грн..

-згідно доручення від 04.12.2000 року завіреного секретарем Гуляніцької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області ОСОБА_10, термін дії якого складає три роки, 20 осіб уповноважили ОСОБА_1 бути їх представником при розподілі майна та представляти їх інтереси щодо земельного та майнових паїв.

-За результатами перевірки контрольного ревізійного відділу у Врадіївському районі за вимогою прокуратури Врадіївського району від 17.03.2003 року №10/183 - 03 було встановлено, що комісією з реорганізації ксп. ім. Леніна , було затверджено майно господарства на суму 1902261 грн. Перевіркою встановлено заниження майнового фонду на суму 162331 грн. Встановлені факти незаконного заволодіння майном ксп. ім. Леніна.( лист начальника КРВ у Врадіївському районі від 20.08.2003 року № 09 - 16/182.

-11.05.2007 року прокурор Врадіївського району в інтересах 36 власників майнових паїв звернувся в суд з позовом до ВКП „Каро про зобовязання ВКП „Каро укласти з 36 власниками майнових паїв договір оренди майна.

-Згідно довідки Гуляніцької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області від 05.05.2008 року № 126, було зареєстровано доручення 60 осіб які уповноважили ОСОБА_3 вирішувати за них всі майнові питання з правом подачі від їх імені заяв до установ, організацій, підприємств.

-12.08.2008 року прокурором Врадіївського району Мочалко С.П. на імя директора ПП ВКП „Каро направлений припис з приводу нецільового використання земель, розорювання пасовищ на території Доброжанівської, Гуляніцької сільських рад та необхідності сплати податків за використання зазначених земель.

-Згідно акту від 01.07.2011 року складеного помічником прокурора Врадіївського району Миколаївської області ОСОБА_11, директор ВКП „Каро ОСОБА_1 в приміщенні офісу зазначеного підприємства відмовився прийняти у ОСОБА_3 письмові вимоги від імені 69 осіб про поервнення належних їм земельних ділянок та копій доручень.

-На протязі часу з 2001 року ОСОБА_3 від свого імені, а потім з 2008 році від імені своїх довірителів в інтересах захисту своїх майнових прав так і прав своїх довірителів з заявами та скаргами звертався до різних правоохоронних органів, як районного, обласного так республіканського значення, а також і до посадових осіб державних органів для здійснення повернення майна яким безпідставно розпоряджається ВКП „Каро в особі директора ОСОБА_1

-Згідно проведеної перевірки Міністерством аграрної політики України за дорученням народного депутата України ОСОБА_5, встановлено, що майно отримане ОСОБА_1 від 130 співвласників майна, колишнього ксп. ім. Леніна, на загальну суму 330 тис. грн.., було отримано ОСОБА_1 без урахування структури пайового фонду ксп. ім. Леніна та оформлення відповідних документів, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177, а саме не було складено перелік майна та не визначена його вартість.( лист заступника міністра міністерства агропромислової політики України ОСОБА_12 від 16.12.2010 року №37-17-1-16/21459.

-При проведенні виборів 31.09.2010 року в депутати Миколаївської обласної ради по одномандатному мажоритарному виборчому окрузі №15, в передвиборній агітаційній листівці на імя кандидата в депутати Миколаївської області ОСОБА_1 , яка була розміщена на інформативному стенді Гуляницької сільської ради, було зазначено, що ні ОСОБА_1 ні його рідні до кримінальної відповідальності не притягувалися та не були судимі.( показання свідка ОСОБА_13

-ОСОБА_8 є братом ОСОБА_1 і в дійсності був раніше судимий судом України. Однак судимість ОСОБА_8 станом на 2010 рік на момент проведення виборів була погашена.( показання ОСОБА_1

-Постановою ст. помічника прокурора Врадіївського району Кейс С.В. від 11.09.2006 року за ст.ст. 185,190,364,365,366,367 КК України та постановою слідчого прокуратури Врадіївського району ОСОБА_14 від 29.05.2009 року ст.ст. 212, 364, 365, 366 КК України в порушенні кримінальних справ відносно ОСОБА_1- відмовлено.

-Згідно довідки виданої ВКП „Каро від 03.12.2010 року №521, зазначене господарство викупило 120 майнових паїв по Гуляницькій сільській раді.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦК України фізична особа має право на повагу до честі та гідності.

Згідно ст.ст. 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною;

б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Проте зазначеним правом позивач не скористався.

Разом з тим, статтею 40 Конституції України та Законом України «Про звернення громадян» гарантовано право кожного на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Згідно розяснення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що відповідач на протязі часу з 2001 по 2011 рік від свого імені та від імені своїх довірителів звертався в правоохоронні органи та до посадових осіб держави реалізуючи своє право та своїх довірителів виключно на захист своїх цивільних прав, захист яких гарантований чинним законодавством. При зверненні з заявами до правоохоронних органів та до посадових осіб до компетенції яких входить розгляд подібних заяв та звернень, відповідач в своїх зверненнях, заявах при викладі інформації по певним фактам допускав висловлювання на адресу позивача свої оціночні критичні судження з приводу певних дій позивача. Зокрема, відповідачем в одній із своїх заяв було зазначено, що позивач є самий розумний в районі. Оскільки на протязі 10 років володіє, користується та розпоряджається майном яке позивачу не належить, при цьому без будь яких правовстановлюючих документів на майно. В іншій заяві зазначення відповідачем на адресу позивача -„ новостворений мільйонер, „мільйонер ОСОБА_1 всі ці висловлювання на адресу позивача є оціночними, критичними судженнями.

За змістом ст. 47 -1 Закону України „Про інформацію Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач в своїх зверненнях, заявах на адресу правоохороних органів та посадових осіб вживав висловлювання на його адресу в принизливій формі, що як наслідок цього є приниження його честі, гідності, ділової репутації, такі доводи позивача суд вважає безпідставними. Оскільки викладена відповідачем у своїх зверненнях до правоохоронних органів та посадових осіб критика певних фактів, які мали місце, не відноситься до відомостей, що порочать особу та підлягають спростуванню у розумінні ст. 277 ЦК України. Про спростування відомостей яких на думку позивача які порочать його честь, гідність та ділову репутацію він в своєму позові питання і не ставить.

Крім цього, відповідно до розяснень абз. 4 п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.2009 р., №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди) сама по собі критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, згідно 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, а тому не має підстав для відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вищевказане у суду немає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 128, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн., .відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: