АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанський А. Д.

суддів: Чупікової В.В., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4»в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4»до Куцевалової ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені та за зустрічним позовом Куцевалової ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4»в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4», третя особа на стороні позивача ОСОБА_1, про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою Куцевалової ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2009 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4»в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» звернувся в суд з позовом до Куцевалової ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені.

_______________________________________________________________________

Справа №22ц-658/11. Головуючий у І інстанції Чебан В.М.

Категорія 19/27 Суддя-доповідач ОСОБА_4

Посилався на те, що згідно укладеного генерального кредитного договору № 014/05/70 від 14.02.2007 року та укладених в рамках цього договору кредитних договорів № 014/05/70 від 14.02.2007 року та № 014/05/70 від 28.03.2008 року відповідачка отримала Чернівецькій обласній філії АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4»кредитні кошти в сумі 40000 доларів США за кредитним договором № 014/05/70 від 14.02.2007 року терміном користування на 84 місяці та 3500 доларів США за кредитним договором № 014/05/70 від 28.03.2008 року терміном на 24 місяці. Однак відповідачка протягом дії кредитних договорів систематично порушувала їх умови, внаслідок чого станом на 02.06.2010 року прострочена заборгованість перед банком складала за кредитним договором № 014/05/70 від 14.02.2007 року 42004,25 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 332887,88 грн., втому числі: сума основного боргу за кредитним договором становить 33584,23 дол. США; сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом становить 6771,81 дол. США; сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань становить -1648,21 грн. дол. США, а також заборгованість за кредитним договором № 014/05/70 від 28.03.2008 року складає 2711,83 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 21491,52 грн., в тому числі сума основного боргу за кредитним договором становить 2137,03 дол. США; сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом 227,06 дол. США; сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань 347,74 дол. США.

Просив стягнути з відповідачки на його користь загальну суму заборгованості за вказаними кредитними договорами в розмірі 354379,40 грн. та судові витрати.

В жовтні 2010 року ОСОБА_6 звернулася в суд з зустрічним позовом до ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4»в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4»про визнання кредитного договору недійсним.

Посилалася на те, що 14 лютого 2007 року між нею та відповідачем був укладений генеральний кредитний договір № 014/05/70 та укладені в рамках цього договору кредитні договори №№ 014/05/70 від 14.02.2007 року та № 014/05/70 від 28.03.2008 року. На день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив - 1 дол. США =5,05 грн., а на сьогоднішній день 1 дол. США=7,92 грн., існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором, з підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу, яку необхідно сплачувати значно зросла, тому значно погіршився її фінансовий стан.

Крім того зазначила, що ст. 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Грошові зобовязання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо субєкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства.

Вважає, що подальше виконання кредитного договору на умовах, які діють на даний час є порушенням цивільно-правових відносин. Умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США та сплата відсотків за користування кредитом в іноземній валюті є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушенням вимог закону банк покладає виключно на позичальника.

Просила визнати недійсними - генеральний кредитний договір № 014/05/70 від 14.02.2007 року та укладені в рамках цього договору кредитні договори № 014/05/70 від 14.02.2007 року та № 014/05/70 від 28.03.2008 року, в позові ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4»до неї відмовити.

Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2010 року позовні вимоги ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4»задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4»заборгованість в сумі 354379 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4»відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат

На дане рішення суду ОСОБА_8, в інтересах якої діє ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на предмет його скасування з постановленням нового рішення.

Вважає, що судом першої інстанції було неповно та неправильно зясовано обставини, що мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно укладеного генерального кредитного договору № 014/05/70 від 14.02.2007 року та укладених в рамках цього договору кредитних договорів № 014/05/70 від 14.02.2007 року та № 014/05/70 від 28.03.2008 року фізична особа Куцевалова - ОСОБА_5 отримала у Чернівецькій обласній дирекції АТ „ОСОБА_3 банк ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі: 40 000 доларів США за кредитним договором №014/05/70 від 14.02.2007 року терміном користування на 84 місяці та 3500 доларів США за кредитним договором № 014/05/70 від 28.03.2008 року терміном користування на 24 місяці.

Відповідно до умов та положень кредитних договорів відповідач зобовязувався забезпечити повернення одержаних коштів на умовах, передбачених кредитним договором та щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з Графіком погашення кредиту.

Крім того, згідно ст. 5.4. Генерального кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує кредитну пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідачка протягом дії кредитних договорів систематично порушувала їх умови. Станом на 02.06.2010 року прострочена заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 014/05/70 від 14.02.2007 року складає 42004,25 долари США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 332887,88 грн., в тому числі: сума основного боргу за кредитним договором становить 6771,81 долар США; сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань становить 1648,21 доларів США, а також за кредитним договором № 014/05/70 від 28.03.2008 року складає 2711,83 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 21491,52 грн., в тому числі: сума основного боргу за кредитним договором становить 2137,03 долари США; сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом становить 227,06 доларів США; сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань становить 347,74 доларів США.

Таким чином, станом на 02.06.2010 року загальна заборгованість відповідача за спірними договорами становить 354 379,40 грн..

Крім того судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань, що передбачені кредитним договором, а направлені позивачем листи-попередження про стягнення заборгованості по кредиту не дали позитивного результату.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то в їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Оспорювані договори про надання кредиту підписані обома сторонами і ними була погоджена валюта, в якій видано кредит. Сторони виконували свої обовязки по договору банк видав суму кредиту, а позивач (за зустрічним позовом) певний час виконував графік погашення кредиту.

Незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони договору приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Тому права позивача (за зустрічним позовом) при укладанні та виконанні кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ „ОСОБА_3 ОСОБА_4 не порушені.

Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання і він не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Вищезазначені обставини встановлені судом першої інстанції повно і всебічно на підставі належних і допустимих доказів яким дана вірна юридична оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин правильно застосовані норми матеріального права що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги щодо несправедливості спірних кредитних договорів через те, що він виданий в доларах, що призвело до дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позичальника є тотожними обґрунтуванню зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 спростовані в рішенні суду першої інстанції з посиланням на докази та норми матеріального права. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_6 намагалися довести що кредити позичальник отримав у національній валюті гривнях.

Висновки суду про те, що відповідальність за валютні ризики несе позичальник є вірним і ґрунтується на аналізі норм матеріального права що регулюють кредитні відносити в сукупності і зокрема ст. 1046 ЦК України на позичальника покладено обовязок повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості і законодавець не повязав їх повернення з вартістю на момент укладення договору позики.

Доводи про укладення кредитного договору з ПАТ „ОСОБА_3 ОСОБА_4, за яким отримала кредит як приватний підприємець за програмою Європейського банку реконструкції та розвитку не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами і спростовуються матеріалами справи.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 29 квітня 2010 року (а.с. 110) спростовані доводи ОСОБА_7 про підвідомчість даного спору господарському суду.

Доводи скарги про необхідність наявності індивідуальної ліцензії банку для укладення договору в іноземній валюті спростовані в рішення суду першої інстанції з посиланням на норми матеріального права, а тому є помилковими.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Куцевалової ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2010 року залити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: