АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Перепелюк Л.М., Одинака О.О.

секретаря Костинян І.М.

за участю: позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заставнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про визнання такими, що не відповідають чинному трудовому законодавству та скасування наказів директора Заставнівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 19-К від 23 лютого 2011 року, №29-К від 01 квітня 2011 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до Заставнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про визнання такими, що не відповідають чинному трудовому законодавству та скасування наказів директора Заставнівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 19-К від 23 лютого 2011 року, №29-К від 01 квітня 2011 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивачка зазначає, що працювала на посаді завгоспа школи. Вважає

_______________________________________________________________

Справа № 22ц-1346 2011 р. Головуючий у 1 інстанції Пухарєва О.В.

Категорія: 51/52 Доповідач: Кулянда М.І.

накази №19-К від 23 лютого 2011 року та від 01 квітня 2011 року незаконними. Вказує, що при її звільнені директор не врахував досвід роботи та добросовісне виконання обовязків за всі попередні роки.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Посилається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення її на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка без поважних причин не виконувала покладені на неї посадові обовязки, вона правомірно притягувалась до дисциплінарної відповідальності, законно звільнена з роботи.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених ним доказах по справі та нормах матеріального права.

Так, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за проступок, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно до ч. 1,3, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноваженим ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пленум Верховного Суду України у п. 22, 23 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, наголошує на необхідності судам зясовувати у чому конкретно проявились порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4, 7,8 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений законом для цього строк.

За передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або за правилами внутрішнього трудового розпорядку. У цих випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положень або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 лютого 2011 року комісією у складі директора школи ОСОБА_2, заступника директора школи з навчально-виховної роботи ОСОБА_3 та робітника по ремонту школи ОСОБА_4 проведено перевірку виконання посадових обовязків завгоспа школи ОСОБА_1

В результаті перевірки було встановлено, що шкільне майно в приміщенні шкільної котельні знаходиться в антисанітарному стані, завгосп не доглядала за теплотрасою, труби не утеплені, не пофарбовані та знаходяться в аварійному стані, приміщення котельні не прибране, безліч сміття, відсутні вікна. Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 не виконує свої посадові обовязки,передбачені Посадовою інструкцією, а саме п.п.3.5,3.11,про що було складено відповідний акт за №1 від 23 лютого 2011 року, з яких вбачається, що завгосп школи здійснює поточний контроль за господарським обслуговуванням і належним технічним та санітарно-гігієнічним станом споруд, класів, навчальних кабінетів, майстерень, спортзалу, житлових та інших приміщень, іншого майна школи, а також їдальні відповідно до вимог норм і правил безпеки життєдіяльності.

Позивачка була ознайомлена із зазначеним актом, проте від підпису відмовилася.

Виявлені комісією порушення посадової інструкції стали підставою для винесення догани завгоспу школи ОСОБА_1,про що зазначено в наказі директора школи №19-К від 23 лютого 2011 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що дисциплінарне стягнення у виді догани, накладене на ОСОБА_1, є законним, а тому позовна вимога позивачки про визнання таким, що не відповідає чинному трудовому законодавству та скасування вищезазначеного наказу не підлягає задоволенню.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога позивачки про визнання не правомірним наказу №29-К від 01 квітня 2011 року про звільнення із займаної посади.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в ніч з 29 на 30 березня 2011 року у школі відбулося затоплення приміщень фізичного та хімічного кабінетів, а також шкільної їдальні, що призвело до значних матеріальних збитків. Висновком комісії, згідно акту №2 від 30 березня 2011року обстеження матеріальних збитків, нанесених в результаті витікання води, встановлено,що забір води для миття шкільних приміщень технічними працівниками школи проводився із системи опалення. У звязку з відсутністю води у системі опалення кран на батареї у бібліотеці був залишений не закритим. Контроль за системою опалення в школі здійснює завгосп, а також відповідає за роботу технічного персоналу і несе безпосередню відповідальність за місця забору води для технічних цілей. Крім того, комісія прийшла до висновку, що витікання води із системи опалення в бібліотеці сталося через неналежне виконання посадових обовязків ОСОБА_1 щодо організації та контролю за господарською діяльністю школи,що передбачено п.п. 3.8,4.1,4.2, 4.3 Посадової інструкції.

Судом також встановлено на підставі пояснення свідків по справі технічних працівників школи, що позивачці ОСОБА_1 було відомо, що забір води для технічних потреб вони здійснюють із системи опалення, але жодних заходів щодо них вона не приймала, директора про наявність таких порушень не доводила до відома.

За систематичне невиконання посадових обовязків позивачки як завгоспа, профспілковий комітет школи дав згоду на її звільнення, що підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету Заставнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 01 квітня 2011 року.

Наказом директора школи №29-К від 01 квітня 2011 року позивачку звільнено з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання своїх посадових обовязків без поважних причин.

Враховуючи наведене,колегія суддів прийшла до висновку, що звільнення як дисциплінарне стягнення, правомірно застосовано до ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Доводи апелянта проте, що виявлені систематичні порушення не належать до її посадових обовязків спростовуються обовязками визначеними у Посадовій інструкції завгоспа школи.

Посилання позивачки на те, що за обслуговування та ремонт опалювальної системи школи відповідають комунальні підприємства, які б мали систематично проводити відповідні інструктажі та слідкувати за справністю системи спростовуються розясненнями спеціаліста, які були оголошені в судовому засіданні першої інстанції. Згідно зазначених розяснень за стан, обслуговування, експлуатацію, зберігання споруд, комунікацій, теплових мереж та систем теплопостачання, які розташовані на його території та належать енергопостачальній організації, несе відповідальність споживач. У даному випадку споживачем теплової енергії є школа, а завгосп у відповідності до своїх посадових обовязків та в межах компетенції повинен забезпечити виконання вищезазначених вимог законодавства в частині належного функціонування системи теплопостачання.

Колегія суддів вважає доведеними факти систематичного невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обовязків, покладених на неї посадовою інструкцією, а звільнення із займаної посади законним.

З врахуванням наведеного,рішення суду відповідає обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: