АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1637/11 Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Панченка О.О.

суддів: Прядкіної О.В., Обідіної О.І.

при секретарі: Амеліній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2011 року

по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та стягнення заборгованості по квартирній платі

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області позов Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено частково.

В солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» заборгованість по оплаті за житло в сумі 254, 44 грн.

На користь Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» стягнуто з відповідачів судові витрати, повязані з оплатою судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи по 44 грн. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду в частині відмови у виселенні відповідачів, генеральний директор ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким виселити відповідачев з займаного приміщення без надання іншого житлового приміщення. В обгрутування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального права щодо застосування положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07.07.1994 року ОСОБА_2, який з 1993 року працював на ВАТ «ПГЗК» агломератником ЦВО, видано ордер на право зайняття з родиною в кількості 3-х осіб кімнати №814 в гуртижитку по вул.Портовій, буд.1 в м.Комсомольську.

07.07.1997 року ОСОБА_2 звільнився з ВАТ «Полтавський ГЗК» за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Посилаючись на те, що з ОСОБА_2 трудові відносини припинені, позивач на підставі ст. 132 ЖК просив виселити відповідачів з гуртожитку без надання іншого житла та стягнути з них заборгованість по квартирній платі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менш як п'ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми.

Для сприяння таким громадянам у розв'язанні їх житлової проблеми вони беруться відповідними місцевими радами в установленому порядку на квартирний облік для надання їм (їх сім'ям) соціального житла на загальних підставах.

Статтею 19 вищевказаного Закону заборонено виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей.

Посилання позивача на неможливість застосування до даних правовідносин вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.3 ст. 1 сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної чи комунальної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності. Так, з матеріалів справи вбачається, що гуртожиток №1 по вул. Портовій, 1 у м.Комсомольську було включено до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ПДГЗК від 27.12.1994 року при його корпоратизації, гуртожиток знаходиться на балансі ВАТ «Полтавський ГЗК».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до вірного висновку про неможливість виселення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кімнати в гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2011 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: