РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2011 року Справа № 2-814/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності на ? частину домоволодіння як за подружжям та на обов'язкову частину у спадщині, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його батьками є ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, які перебували у шлюбі з 10.12.1963 року. За час шлюбу ними за спільні кошти та особистими силами був збудований житловий будинок по вул. Мінусинській, 203 у м. Дніпропетровську, який на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1989 року, виданого згідно з рішенням Виконкому АНД райради м. Дніпропетровська №103/18 від 10.02.1989 року, був зареєстрований за ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 60 СК України (ст. 22 КпроШС України), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

ОСОБА_3 померла 02.10.2008 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме: ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями першої черги після її смерті є син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2.

За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт від 16.01.2007 року, яким усе належне їй майно заповідала сину ОСОБА_1.

Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за спадкодавицею не була зареєстрована на праві власності ? частина домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

У зв'язку з цим, позивач просив визнати домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яке належить їм в рівних частках по ? частині, та визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, та звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним заповіту від 16.01.2007 року та визнання за ним права власності на ? частину домоволодіння як за подружжям та на обов'язкову частину у спадщині.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 10.12.1963 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. За час шлюбу вони за спільні кошти та особистими силами збудували житловий будинок по вул. Мінусинській, 203 у м. Дніпропетровську, який на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1989 року, виданого згідно з рішенням Виконкому АНД райради м. Дніпропетровська №103/18 від 10.02.1989 року, був зареєстрований за ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 60 СК України (ст. 22 КпроШС України), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, тому просив суд визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську як за подружжям.

ОСОБА_3 померла 02.10.2008 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме: ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями першої черги після її смерті є син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2.

За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт від 16.01.2007 року, яким усе належне їй майно заповідала сину ОСОБА_1.

ОСОБА_2 після смерті дружини до нотаріальної контори не звертався, прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті дружини постійно проживав з нею разом та був зареєстрований у домоволодінні.

На день смерті дружини - ОСОБА_3, позивачу ОСОБА_2 виповнилось 69 років, до того ж він є інвалідом 3 групи, тому він має право на обов'язкову частку у спадщині - половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, тобто на 1/8 частину домоволодіння в порядку спадкування, як непрацездатний спадкоємець (ч. 1 ст. 1241 ЦК України), тому просив суд визнати за ним право власності на 1/8 частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року, а також визнати заповіт від 16.01.2007 року в частині спадкування 1/8 частки домоволодіння, - недійсним.

Сторони по справі та їх представники підтримали свої позовні вимоги та не заперечували проти зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проти позову не заперечував, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 з 10.12.1963 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, актовий запис №1640. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_1, актовий запис №480 від 03.03.1964 року.

За час шлюбу подружжям ОСОБА_1 за спільні кошти та особистими силами був збудований житловий будинок по вул. Мінусинській, 203 у м. Дніпропетровську, який на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1989 року, виданого згідно з рішенням Виконкому АНД райради м. Дніпропетровська №103/18 від 10.02.1989 року, був зареєстрований за ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 60 СК України (ст. 22 КпроШС України), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Враховуючи, що відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, тому домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках по ? частині.

ОСОБА_3 померла 02.10.2008 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме: ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями першої черги після її смерті є син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2.

За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт від 16.01.2007 року, яким усе належне їй майно заповідала сину ОСОБА_1.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за спадкодавицею не була зареєстрована на праві власності ? частина домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську. ОСОБА_2 після смерті дружини до нотаріальної контори не звертався, прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті дружини постійно проживав з нею разом та був зареєстрований у домоволодінні (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином обов'язкова частка ОСОБА_2 у спадковій масі після смерті ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року, складає 1/8 частину.

У зв'язку з цим, суд вважає визнати частково недійсним заповіт від 16.01.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим 4-20, в частині спадкування обов'язкової 1/8 частки домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

Враховуючи встановленні факти, та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську як за подружжям, та на 1/8 частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року.

Після смерті ОСОБА_3 спадкова маса домоволодіння складає ? частину, тому суд вважає в порядку спадкування за заповітом визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську після ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212215 ЦПК України, ст.ст. 203, 370, 386, 1241, 1268 ЦК України, ст. 60 СК України, ст. 22 КпроШС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 Івановича до ОСОБА_1 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності на ? частину домоволодіння як за подружжям та на обов'язкову частину у спадщині, - задовольнити.

Визнати частково недійсним заповіт від 16.01.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим 4-20, в частині спадкування обов'язкової 1/8 частки домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську.

Визнати ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську як за подружжям.

Визнати ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на 5/8 частини домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську, житлова площа 37,4 м.кв., загальна площа 68,3 м.кв. житлового будинку літ. А-1.

ОСОБА_4 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини домоволодіння №203 по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла 02.10.2008 року, житлова площа 37,4 м.кв., загальна площа 68,3 м.кв. житлового будинку літ. А-1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: