АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: відшкодування Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 липня 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що 30 грудня 2009 року на пр. 50 - річчя СРСР у м. Харкові з вини водія автомобіля «Шкода», д/н - АХ 8803 АТ, ОСОБА_4 та водія автомобіля ВАЗ 21104, д/н - АХ 2120 ВС, ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої була зруйнована нежитлова будівля, де розташований належний позивачу магазин за адресою: м. Харків, пр. 50 річчя СРСР, 62В.

Позивачем за власні кошти було відремонтовано зруйновану будівлю, на що було витрачені грошові кошти в загальній сумі 28 329,66 грн.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 була застрахована ПРАТ СК «ВЕЛТА», водія ОСОБА_4 - ПАТ «Страхова група «ТАС».

Оскільки постановою суду винними у скоєнні зазначеної ДТП були визнані обидва водії транспортних засобів, позивач звернувся до вказаних товариств, як страховиків останніх із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 % від завданої шкоди з кожного.

ПРАТ СК «ВЕЛТА» здійснила виплату позивачеві суми страхового відшкодування в розмірі 13 654,83 грн.

Однак, інший страховик, а саме ПАТ «Страхова група «ТАС» своїм листом відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, пославшись на те, що останній самостійно відремонтував пошкоджене внаслідок ДТП належне йому майно до огляду його призначеним комісаром або експертом.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що на момент ДТП він був відсутній на місці цієї події, про той факт, що цивільна відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_4 застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС», дізнався вже значно пізніше, а відмова ПАТ «Страхова група «ТАС» у виплаті страхового відшкодування є незаконною, позаяк суперечить вимогам діючого законодавства, позивач ОСОБА_2 просив суд на підставі ст.ст. 1166, 1172, 1187 ЦК України у примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь суму завданої внаслідок ДТП шкоди в розмірі 14 164,83 грн., пеню в розмірі 673,77 грн., а також судові витрати, понесені ним по справі.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року позовну заяву ОСОБА_2, як таку, що непідсудна цьому суду, повернуто позивачеві для подання її до належного суду за місцезнаходженням відповідача.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали судді районного суду та направлення матеріалів позовної справи ОСОБА_2 до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, оскільки при вирішенні судом першої інстанції питання про повернення позовної заяви позивачу були порушені вимоги цивільного процесуального законодавства щодо підсудності такої категорії цивільних справ.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міських та міськрайонних судах.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 1 Розділу III ЦПК України.

Статтею 109 ЦПК України, якою визначається так звана загальна територіальна підсудність цивільних справ, та на яку послався суд першої інстанції в обґрунтування свого процесуального рішення про повернення поданої ОСОБА_2 позовної заяви останньому для подачі до належного суду, дійсно передбачено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом із тим, статтею 110 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність цивільних справ, яка визначається вказівкою законодавця про можливість розгляду і вирішення окремих цивільних справ конкретним судом за вибором позивача.

Встановлення альтернативної підсудності, яка на відміну від загальної, є додатковою процесуальною гарантією забезпечення інтересів окремих категорій позивачів, повязане з необхідністю створення позивачеві більш сприятливих умов для звернення за судовим захистом.

Так, частиною 6 статті 110 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть предявлятися також за місцем завдання цієї шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини, які є предметом цивільно-правового спору, виникли, саме з приводу відшкодування шкоди, завданої майну позивача ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 грудня 2009 року на пр. 50 - річчя СРСР у м. Харкові, тобто на території Фрунзенського району м. Харкова, в звязку з чим позивач ОСОБА_2 правомірно звернувся з вищевказаною позовною заявою до Фрунзенського районного суду м. Харкова для вирішення виниклого спору, який підпадає під юрисдикцію останнього.

Однак, суддя районного суду, приймаючи оскаржуване процесуальне судове рішення, на зазначені положення цивільного процесуального законодавства, що регулює підсудність цивільних справ, належної уваги не звернув, а тому безпідставно повернув позивачеві ОСОБА_2 подану ним позовну заяву з посиланням на непідсудність справи Фрунзенському районному суду м. Харкова.

При цьому суддя районного суду дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини виникли виключно з приводу виплати страхового відшкодування на підставі договору страхування, укладеного між страховиком - ПАТ «Страхова група «ТАС» та страхувальником - ОСОБА_4, оскільки позивач ОСОБА_2 є потерпілим, а не стороною цієї цивільно-правової угоди, а страхова виплата, на яку претендує останній, є лише одним із передбачених законом засобів відшкодування шкоди, завданої останньому неправомірними діями осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, ухвала судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року не може бути визнана обґрунтованою й такою, що постановлена з додержанням вимог закону, в звязку з чим судова колегія вважає за необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України скасувати це судове рішення, а матеріали справи направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у цивільній справі відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 липня 2011 року - скасувати.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у цивільній справі відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: