Справа № 2-2808/11
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2011 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Усатова Д.Д. при секретарі Шевчук О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позово м ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, пояснюючи це що 27.08.2009 року позивач з відповідачем уклали договір дарування 1/3 частини квартири №15 по Зеленій, 13 у м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Укладаючи вказаний звір дарування позивач був певен, що дарує частину квартири, а відповідачка буде за ним доглядати та допомагати, але ні догляду ні допомоги відповідачка не надавала.

Тому просив визнати договір дарування 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, пояснюючи, що укладаючи договір дарування він думав, що укладає договір довічного утримання, а також що не розумів значення своїх дій під час укладання оспорюваного договору.

Представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Дав пояснення аналогічні поясненням позивача.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити.

Вислухавши сторін, їх представників, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 27.08.2009 року позивач подарував відповідачу - своїй дочці 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування посвідченим ОСОБА_3, державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, реєстровий №1-1397.

В текстах зазначеного договору не вбачається додаткових умов, стосовно обставин проживання юзивача в подарованій квартирі, на яких здійснюється дарування. Щодо дієздатності ОСОБА_1 чи неможливості усвідомлювати значення своїх дій ним в момент підписання оспорюваного договору у сторін :пору не виникало. Судом не встановлено таких обставин, а тому посилання позивача на ст.233 ЦК країни, як підставу для визнання договору дарування недійсним, оцінюються судом критично.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести ті обставини, на які зона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивач не звільнений від доказування.

Доказів того, що відповідач, порушивши права позивача, не виконав умов оспорюваного договору дарування, позивачем не надано, і судом таких не виявлено. Обставин для визнання оспорюваного договору недійсним, передбачених ст.225 ЦК України, судом не встановлено. Про розірвання договору на підставі ст.651 ЦК України позивач не заявляла.

Більше того, пояснення позивача стосовно обставин укладання договору дарування є суперечливими, він пояснював, що діяв під впливом власної помилки, знаючи, що укладає договір дарування, і під впливом обману з боку відповідачки, і що не розумів значення своїх дій під час укладання договору, та що укладав, нібито, договір довічного утримання, тощо.

Тому, вислухавши сторін та оцінивши всі зібрані в справі докази в їх сукупності, суд має відмовити з задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 651 ЦК України, ст.ст. 60, 213, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д. Д. Усатов