Справа №2-736/11
Провадження №2/1306/5648/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Крамара О.В.

при секретарі: Малик О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» про визнання контракту недійсним, відшкодування моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в :

11 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Філдес України» про визнання недійсними: контракту № 0513665 від 26.02.2008 року, та додаткових угод до нього від 27.11.2008 року та від 30.07.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на початку 2008 року вони з дружиною здійснили поїздку в м.Львів маючи за мету придбання автомобіля.

У магазині «Скриня», що знаходиться по вул. Городоцькій між ними й представником відповідача відбулася бесіда, в якій їм було запропоновано укласти контракт про надання послуг відповідачем (в контракті - ЗАТ «Філдес Україна»). Представник відповідача запевнив їх у вигідності умов договору, в результаті чого він за згодою дружини, його і уклав.

За умовами контракту № 0513665 від 26.02.2008 року, укладеного між ним та ЗАТ «Філдес Україна», відповідач зобов'язався надавати послуги з адміністрування системи, умовно іменовані CAR CREDIT (ОСОБА_2) з метою придбання автомобіля в групі, а він споживаючи ці послуги, - оплатити повну вартість автомобіля в розстрочку, послуги відповідача тощо.

При вступі в систему її потенційний клієнт повинен сплатити вступний внесок, який встановлюється в ідентифікаторі контракту у вигляді відсотку, розрахованого з базової ціни автомобіля, наданої дилером і діючої в день підписання контракту.

Споживючи послуги відповідача, клієнт системи повинен оплачувати щомісячні чисті внески, адміністративні та інші витрати відповідача, а для отримання автомобіля клієнт системи повинен сплатити збір за визнання (асигнаційний збір).

На виконання пункту А.4 частини А статті 2 контракту ним на користь відповідача було сплачено 1720.90 (одну тисячу сімсот двадцять) гривень 90 копійок вступного внеску, а згодом він добросовісно сплачував щомісячні внески по вересень 2010 року включно. 02.10.2008 року він сплатив і асигнаційний збір - 1720.80 (одну тисячу сімсот двадцять) гривень 80 копійок.

У жовтні минулого року він довідався про те, що укладений між ним та відповідачем контракт порушує гарантовані йому права споживача, оскільки містить несправедливі умови, ознаки нечесної підприємницької практики й суперечить чинному закону України «Про захист прав споживачів»: цю обставину може підтвердити його дружина ОСОБА_3.

Так, за виключенням випадку відмови від контракту, здійсненої протягом 7-ми календарних днів з часу його підписання, вступний внесок не підлягає поверненню у всіх випадках розірвання контракту з його ініціативи в порядку відшкодування витрат, понесених відповідачем (частина Б статті 2 контракту).

Ці витрати з ним ніхто не узгоджував, вони нічим не підтверджені. Очевидно, що при укладанні контракту ніяких витрат, окрім вартості бланків, з боку відповідача не було і не могло бути. Таким чином, зазначена умова контракту є несправедливою відносно нього як споживача, так як кошти, сплачені ним на користь відповідача в якості вступного внеску отримані останнім безпідставно, шляхом включення до контракту декларативної умови, яка не має під собою реального виконання відповідачем будь-яких обов'язків, забезпечених цією оплатою.

Крім того, ще одну плату, але у вигляді збору за визнання (асигнаційний збір) згідно пункту 3.2 додаткової угоди від 27.11.2008 року він сплатив після визнання відповідачем за ним автомобіля, що з тих самих підстав є несправедливою умовою договору.

У відповідності з частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Згідно з частиною 2, пунктом 3 частини 3 статті 1 8 зазначеного Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 18 зазначеного Закону несправедливими є умови договору про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Як вбачається з наведеного вище, умови контракту щодо сплати ним вступного внеску й збору за визнання є несправедливими; вони всупереч принципу добросовісності мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків (порушення принципу рівності сторін) на шкоду йому, як споживачу. Адже зазначеними та іншими умовами контракту встановлено жорсткі обов'язки споживача - клієнта системи, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; також надано можливість відповідачу не повертати кошти на оплату, здійснену ним, у разі відмови виконувати умови контракту, йому не встановлено права на одержання відповідної компенсації від відповідача у зв'язку з розірванням або невиконанням ним умов контракту.

Окрім зазначеного в умовах контракту, на його думку, вбачається здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності, що полягає в наступному.

Він як клієнт системи, повинен сплачувати щомісячні платежі в розмірі, що визначається відповідачем у платіжному дорученні (частина Б статті 5 контракту); разом з тим він мав право вносити більшу суму (стаття 6 контракту). Він виконував свої обов'язки належним чином, сплативши понад 35 повних щомісячних платежів протягом кількох років, але автомобіля так і не отримав. Загальна сума сплачених ним платежів складає 48018,95 (сорок вісім тисяч вісімнадцять) гривень 95 копійок.

Відповідач, згідно умов контракту, формує групу учасників системи та відповідно до статей 7. 8. 9 контракту здійснює визнання автомобіля за клієнтами системи. При цьому визнання здійснюється відповідно до фондів, якими володіють групи (частини Б. Г статті 7 контракту).

Таким чином, відповідач формує групу клієнтів системи (частина А статті 3 контракту), надалі створює фонд даної групи за рахунок чистих щомісячних платежів, сплачених учасниками групи (частина А статті 5. частина Б статті 7 контракту), тобто, за кошти клієнтів системи, а потім один раз в місяць розподіляє фонд групи між клієнтами системи, направляючи сукупність чистих внесків учасників групи на придбання продукту (частина В статті 5 контракту). При цьому, право на одержання автомобіля отримують не всі учасники системи, а тільки ті які зробили більшу кількість внесків і отримали за це більшу кількість балів (статті 6. 8. 9 контракту).

Отже, розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі, що заборонена пунктом 7 частини 3 статті 19 закону України «Про захист прав споживачів»; цією нормою заборонено утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Як вбачається з наведеного вище один клієнт системи ОСОБА_4 за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує автомобіль для іншого клієнта системи. При цьому, право на отримання автомобіля, що передається у власність клієнта системи є компенсацією за рахунок коштів інших клієнтів системи, залучених до участі в ОСОБА_4. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено:/ правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

24 березня 2011 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, а саме просить застосувати наслідки недійсності контракту № 0513665 від 26.02.2008 року, додаткових угод до нього від 27.11.2008 року та від 30.07.2010 року і стягнути з відповідача 48018 грн. 95 коп.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні просять визнати недійсним контракт № 0513665 від 26.02.2008 року, додаткові угоди до нього від 27.11.2008 року та від 30.07.2010 року укладені між ОСОБА_1 та ЗАТ «Філдес Україна», правонаступником якого є ПАТ «Філдес Україна», зобовязати ПАТ «Філдес Україна» повернути кошти у сумі 48018,95 грн. та стягнути судові витрати, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 просить в позові відмовити оскільки вищезазначений позов є безпідставним та необгрунтованим.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, він свідомо перекручує або несвідомо помиляється у їх тлумаченні через те, що недостатньо уважно читає умови цивільно-правового договору, на підставі якого виникли цивільно-правові відносини між ним та Відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем не наведено жодного належного доказу для доведення тих обставин, на які він посилається, а отже, не доведено невиконаний або неналежне виконання зобов'язання відповідачем.

Щодо змісту укладеного між сторонами цивільно-правового договору:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, серед іншого, свобода договору (яким є Контракт) та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (адміністрування придбань в групах).

Таким чином відповідач діє у суворій відповідності до умов укладеного як з позивачем, так і з рештою учасників системи Саг Сгеdit договорів, полягає в наданні учасникам цієї системи послуг з адміністрування придбання в групах, за яким одна сторона (адміністратор) за плату зобов'язується забезпечити придбання товару другою стороною (учасником) за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників певної групи, друга сторона (учасник) зобов'язується сплатити ціну товару та вартість надання послуги шляхом внесення періодичних платежів.

Тобто послуг зі створення груп, проведення розподілу товару, забезпечення функціонування передбачених в системі механізмів визначення черговості отримання учасниками системи (членами групи) права на товар (асигнація).

Контракт, укладений між сторонами (позивачем та відповідачем), з самого початку був спрямований на настання правових наслідків: для позивача - здійснювати щомісячні внески та отримати автомобіль, для відповідача - придбати автомобіль для позивача та передати його в разі настання обставин, передбачених умовами контракту.

Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Контракту є особисте підписання позивачем кожної сторінки Контракту та Заяви про повноту отриманої інформації (сторінка 15 Контракту).

Правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписаний позивачем та повноважною особою відповідача (копія доручення додається) та скріплений його печаткою. Таким чином, було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст. 202 та 203 Цивільного кодексу) до чинності правочину.

Щодо оплати вступного внеску то відповідно до ст. 2 контракт, клієнт системи вступає в систему після оплати вступного внеску. І саме з даного моменту відповідач проводить всі необхідні дії по створенню групи клієнтів, формуванню необхідних даних про клієнтів, направлення письмових повідомлень клієнтам та інше. Також ст. 2 передбачає:

п. Б1 Вступний внесок утримується у всіх випадках розірвання контракту з ініціативи клієнта системи крім випадків передбачених в п. БЗ - клієнт системи одержить повернення оплаченого вступного внеску в повному обсязі, якщо відмова від контракту буде здійснена протягом 7-ми календарних днів з моменту підписання контракту.

п. Б2 якщо відмова від контракту буде від відповідача, клієнтові системи буде повернутий вступний внесок.

Щодо збору за визнання (асигнаційний збір) то правові наслідки в контракті сторони пов'язали у тому числі і з настанням певної обставини, як то передбачено статтею 212 Цивільного кодексу України, а саме в разі перемоги в асигнаційному акті в групі клієнтів необхідно провести оплату збору за визнання (асигнаційний збір).

Щодо несправедливості умов контракту то такий вид діяльності як адміністрування придбання в групах не врегульований нормами чинного в Україні законодавства детально, максимально точно і повно викладені всі істотні умови такого договору, у тому числі і умови функціонування системи «Саг Сгеdit» (порядок визначення ціни автомобіля, строки та порядок здійснення платежів за договором, система розподілу автомобілів серед учасників системи, відповідальність сторін, строк функціонування системи тощо).

Щодо отримання автомобіля то відповідно до умов контракту відповідач (ПАТ "Філдес Україна") передає в розпорядження клієнтові системи визнаний за ним автомобіль протягом 90 робочих днів за умовою, що обрана модель є в наявності в дилера, а також після виконання їм певних умов. Так відповідно до додаткової угоди до контракту № 0513665 від 30 липня 2010 року клієнт виявив бажання отримати автомобіль марки Джилі СК-2 імпрес. Згідно умов контракту, в разі виявлення клієнтом системи бажання отримати автомобіль вартість якою дорожча за базовий, клієнт зобов'язаний здійснити оплату різниці. Вказана доплата клієнтом не проводилась, тому відповідач по справі не міг придбати автомобіль. І взагалі 07.10.2010 року на адресу відповідача надійшла письмова заява від позивача про розірвання контракту № 0513665. Вказана заява була розглянута і 27.10.2010 року на адресу позивача було направлено підтвердження про розірвання контракту. Щодо розподілу фонду групи то оскільки діяльність з надання послуг з адміністрування купівель у групах, чинним законодавством України не врегульована, сам контракт відіграє надзвичайно важливу, навіть вирішальну, роль у регулюванні правовідносин позивача і відповідача, оскільки саме він надає можливість детально і доступно встановити (визначити) всі принципи та умови надання цих послуг. Відповідач, піклуючись про свою ділову репутацію, прагнув вибудувати свої взаємини з клієнтами, у т.ч. і позивачем, на засадах законності, відкритості та довіри, а також прагнув захистити як свої інтереси, так і інтереси позивача, а так само інтереси інших учасників системи Саг Сгеdit, зокрема тієї її групи, до якої належав позивач (сторони контракту захищені нормами цивільного законодавства й умовами самого договору, оскільки ст. 629 ЦК України чітко встановлює, що «договір є обов'язковим для виконання сторонами»). Відтак, у контракті викладені всі умови надання послуги. Контракт містить положення, які докладно визначають порядок (механізм) надання послуги і функціонування групи, зокрема права та обов'язки сторін, порядок сплати внесків, вартість послуг адміністратора, порядок придбання та умови вибору моделі автомобіля, можливість клієнта впливати на терміни отримання автомобіля, умови страхування життя клієнта, можливість дострокових внесків, відповідальність сторін, можливість клієнта отримувати інформацію про функціонування власної групи, відмову клієнта системи від контракту тощо.

Завдання адміністратора, який діє у суворій відповідності до умов укладеного як з позивачем, так і з рештою учасників системи Саг Сгеdit договорів, полягає в наданні учасникам цієї системи послуг зі створення груп, проведення розподілу товару, забезпечення функціонування передбачених в системі механізмів визначення черговості отримання учасниками системи (членами групи) права на товар (асигнація). Послуги адміністратора оплачуються самими учасниками в процесі їх споживання у вигляді відповідного внеску. Тому щомісячний внесок учасника системи складається з декількох частин, одна з них є «чистим» внеском, тобто прямує на оплату вартості товару (автомобіля), а інша на оплату послуг адміністратора системи.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3, пояснили, що були присутні при укладені ОСОБА_1 контракту, також вони разом вирішували чи укладати цей контракт.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Філдес Україна», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Філдес Україна» був укладений контракт № 0513665 про надання послуг.

26 лютого 2008 року ОСОБА_1 сплатив внесок за контрактом за автомобіль в сумі 1720,90 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 29).

Частиною 2 п. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Згідно п. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визначається судом недійсним.

П. 2 ст. 230 ЦК України встановлено, що сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України, договором (у даному випадку - контракт) є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Договір підписується і вважається укладеним з того моменту, коли сторонами досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, якими є: предмет договору; ціна; терміни виконання зобовязань. Поряд з істотними умовами у договорі мають бути зазначені: назва (договір, угода, контракт тощо), дата і місце (населений пункт) укладення договору, повні реквізити сторін (зокрема, найменування та адреси юридичних осіб, їх банківські рахунки, прізвища, імена, по батькові посадових осіб, уповноважених укладати договір від імені підприємства), підписи та печатки сторін.

Суд вважає, що форма та зміст контракту № 0513665 від 26.02.2008 року взагалі не зрозумілі. У контракті відсутні: повна назва сторони, яка надає послуги; найменування та адреса юридичної особи ЗАТ «Філдес Україна»; банківські рахунки, прізвища, імена, по батькові посадових осіб, уповноважених укладати договір від імені підприємства; повноваження щодо отримання коштів, які перераховуються на розрахунковий рахунок ЗАТ «Філдес Україна».

Судом розяснювались позивачу положення ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Керуючись, ст.ст. 216, 230, 626 ЦК України, ст.. 18-22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-64, 88, 209, 213-215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» про визнання контракту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним контракт № 0513665 від 26 лютого 2008 року укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Філдес Україна», правонаступником якого є ПАТ «Філдес Україна».

Зобовязати ПАТ «Філдес Україна» повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 48018 гривень 95 копійок.

Стягнути з ПАТ «Філдес Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн. та судовий збір у розмірі 8,50 грн.

Стягнути з ПАТ «Філдес Україна» на користь держави 480 гривень 19 копійок держмита.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.