АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Категорія - 45 (1) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 05 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи Криворізька міська рада, Управління Держкомзему України у м.Кривому Розі, про встановлення межі та зобовязання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Криворізька міська рада, Управління Держкомзему України у м.Кривому Розі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Укргеопроект», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крікон-ГЕО», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення межі та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову вказав, що згідно договору купівлі-продажу №у-1921 від 26 грудня 2003 року він є власником домоволодіння №10 по вулиці Новоподільська в м.Кривому Розі. В 2009 році власник сусіднього домоволодіння №8 ОСОБА_4 самовільно змінив кордони своєї ділянки та встановив межовий знак у вигляді сітки рабиці, що призвело до зменшення земельної ділянки позивача на 28,0 м2.

Просив зобовязати відповідача ОСОБА_4 знести самовільно виконаний межовий знак, у вигляді сітки рабиці, між земельними ділянками домоволодінь №10 та №8 по вул. Новоподільській та встановити тверду межу між земельними ділянками домоволодінь №10 та №8 по вул. Новоподільській згідно технічної документації КП ДОР «КБТІ», а саме пересунути межу на 25 см. у бік домоволодіння №8 по вул.Новоподільській.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом, в якому зазначив, що є власником домоволодіння №8 по вулиці Новоподільській в м.Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу №4792 від 09 вересня 2005 року. Земельна ділянка площею 0,0786 га, на якій розташоване дане домоволодіння, належить йому на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.07.2009р. №64. Взимку 2005 року власник сусіднього домоволодіння №10 ОСОБА_2, не маючи правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку, самовільно встановив між домоволодіннями межовий знак у вигляді сітки рабиці.

Крім того, ОСОБА_2 посадив фруктові дерева та кущі винограду на відстані менше 2 метрів від межі домоволодіння №8, та здійснив самочинне будівництво господарських будівель туалету та лазні, які знаходяться на відстані менше 1 метра від літньої кухні домоволодіння №8, експлуатація яких призводить до руйнування стінки літньої кухні ОСОБА_4

Посилаючись на вищевикладене, просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_2: знести самовільно виконаний межовий знак у вигляді сітки рабиці, встановлений ОСОБА_2 на території домоволодіння №8 та встановити тверду межу між земельними ділянками домоволодінь №8 та №10 по вулиці Новоподільській згідно до технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння №8; знести самочинно збудовані туалет та лазню; здійснити укріплення ґрунту земельної ділянки від зсувів для запобігання замуленню земельної ділянки домоволодіння №8; пересадити сажанці фруктових дерев та винограду на земельній ділянці домоволодіння №10 у відповідності до державних будівельних норм, та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 05 липня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою, а саме: знести самовільно виконаний межовий знак у вигляді сітки рабиці, встановлений ним на території домоволодіння №8 та встановити тверду межу між земельними ділянками домоволодінь №8 та №10 по вулиці Новоподільській згідно до технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння №8; знести самочинно збудовані туалет та лазню, через побудову та експлуатацію яких руйнується літня кухня домоволодіння №8; здійснити укріплення ґрунту земельної ділянки від зсувів для запобігання замуленню земельної ділянки домоволодіння №8; пересадити саджанці фруктових дерев та винограду на земельній ділянці домоволодіння №10 у відповідності до державних будівельних норм.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору у сумі 8,50 грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн., 750 грн. за оплату праці експерта, а всього 788,50 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду, задовольнивши первинний позов та відмовивши в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд не дав належної оцінки розбіжностям щодо площі земельної ділянки домоволодіння №8, зазначеної в актах виконкому Дзержинської районної у місті ради від 06.02.2009 року і від 31.07.2009 року, та зменшенню площі земельної ділянки домоволодіння №10 з 741,0 кв.м до 722,65 кв.м внаслідок самовільного захвату відповідачем ОСОБА_4 частини території позивача.

Задовольняючи зустрічний позов, суд не взяв до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи №90 від 13.12.2010р., якою не виявлено невідповідність будівельним норман лазня, та не врахував того факту, що літня кухня ОСОБА_4 збудована з порушенням Державних будівельних норм на відстані менше 1 метру від межі.

Крім того, у діючих Державних будівельних нормах України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» №360-92 не зазначена відстань посадки дерев та кущів від межі в індивідуальній забудові.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі-сусіди. ОСОБА_2 є власником домоволодіння № 10 по вул. Новоподільській у м. Кривому Розі.

ОСОБА_4 є власником домоволодіння № 8 по вул. Новоподільській у м. Кривому Розі та є також власником земельної ділянки, розташованої по вул. Новоподільскій,8 у м. Кривому Розі на підставі Державного акту на право власності серія № ЯЖ № 135527 (а.с.40).

Позивач ОСОБА_2 не має Державного акту про право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Новоподільській, № 10.

Межовий знак між домоволодіннями сторін виконано самовільно позивачем ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у зобов*язанні ОСОБА_4 знести самовільно виконаний межовий знак та встановити тверду межу, перемістивши її на 25 см. у бік домоволодіння відповідача ОСОБА_4, суд виходив з того, що у володінні ОСОБА_4 згідно державного акту на землю повинно знаходитись 786 кв.м., а перемістивши межу таким способом, зменшиться розмір земельної ділянки ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки згідно висновку експертизи №90 ПП «Експоцентр» від 13.12.2010 року у плані за 2009 рік на час отримання Державного акту на землю ОСОБА_4, загальна площа земельної ділянки ОСОБА_4 складала 786 кв.м. при фактичних обмірах - 785,71 кв.м., тобто менше, чим встановлено Державним актом на земельну ділянку (а.с.40,130-135).

Відповідно до ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд виходив з їх доведеності. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Стаття 106 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Як встановлено судом межовий знак між домоволодіннями № 8 та № 10, розташованими по вул. Новоподільській у м.Кривому Розі встановлено позивачем ОСОБА_2

Припис виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради № 326 від 29.10.2007 року про перенесення огорожі із сітки-рабиці (межовий знак) не виконано (а.с.24). Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про знесення самовільно встановленого межового знаку у вигляді сітки-рабиці, ОСОБА_2 на території домоволодіння № 8 та встановлення твердої межі між ділянками домоволодіння № 8 та № 10 по вул. Новоподільській у м. Кривому Розі.

Погоджується колегія суддів й з висновком суду щодо знесення самочинно збудованих ОСОБА_2 туалету та лазні, оскільки такий висновок ґрунтується на законі.

Як убачається із матеріалів справи дозвіл на зведення вказаних будівель ОСОБА_2 не одержував, при їх будівництві будівельних норм не дотримувався, що підтверджується висновком №90 судової будівельно-технічної експертизи (а.с.130-135), тому висновок суду відповідає положенням ст.376 ЦК України.

Вірного висновку дійшов суд також щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про зобов*язання ОСОБА_2 по здійсненню укріплення грунту його земельної ділянки від зсувів для запобігання замуленню земельної ділянки домоволодіння № 8 та пересадження саджанців фруктових дерев та винограду на земельній ділянці домоволодіння № 10 у відповідності до державно-будівельних норм, оскільки ОСОБА_2 посаджені фруктові дерева та виноград на відстані менше 2-х метрів від межі домоволодіння №8, що не відповідає таблиці №5 державно-будівельних норм 798-92 «Житлові будинки індивідуальних забудовників України». Припис виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради 3326 від 29.10.2007 року про пересадження ОСОБА_2 саджанців фруктових дерев та кущів винограду не виконав, чим порушив права ОСОБА_5 на користування його земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає положенням ч.2 ст.152 ЗК України.

Доводи, що суд , ухвалюючи рішення виходив з розміру земельної ділянки, вказаної в Державному акті, тоді як відповідно фактичних обмірів площа земельної ділянки ОСОБА_4 -інша, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки державний акт на земельну ділянку ОСОБА_4 ніким не оскаржено.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі, що суд дійшов неправильного висновку про знесення самочинно збудованого туалету і лазні, оскільки він, ОСОБА_2 відповідно технічної документації за 1998р. дотримався будівельних норм при їх будівництві та не взяв до уваги, що літня кухня ОСОБА_4 побудована також з порушенням існуючих будівельних норм, оскільки суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог по знесенню збудованих будівель - туалету та лазні виходив з того, що вказані будівлі-самочинно збудовані, тому висновок суду відповідає положенням ст.376 ЦК України. Щодо посилань ОСОБА_2 будівлі літньої кухні ОСОБА_4 з порушенням будівельних норм та суд не звернув на це увагу, та не зобов*язав його знести літню кухню то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки такі вимоги до суду не заявлялись.

Доводи що саджанці фруктових дерев та кущів винограду посаджені ним, ОСОБА_2, без порушення Державних будівельних норм України висновків суду щодо їх пересадження не спростовують.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов*язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді