Справа № 2-596/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2011 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

- головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Луценко А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП Зеленодольський міський водоканал, КП Зеленодольські міські теплові мережіпро поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП Зеленодольський міський водоканал про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 16.08.2011 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено КП Зеленодольські міські теплові мережі.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2004 року до квітня 2011 року працював в КП ЗМТМ. 27.12.2010 року рішенням Зеленодольської міської ради прийнято рішення про припинення діяльності КП ЗМТМшляхом приєднання до КП ЗМВ, яке вважати правонаступником всіх майнових прав та обовязків підприємств, що приєднуються. 29.03.2011 року проведено засідання комісій з припинення КП ЗМТМ, КП ЗМЖ, рішенням якого узгоджено список осіб, які підлягають скороченню. Він також був уключений до вказаного списку, вважав таке рішення незаконним, оскільки на підставі ст. 36 ч. 3 КЗпП України трудовий договір з ним повинен був бути продовженим, однак не оскаржив його, оскільки йому було запропоновано вільну посаду техніка з нормування праці. Однак 04.04.2011 року він отримав наказ № 56 від 04.04.2011 року про його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в цей же день отримав трудову книжку, йому пояснено, що на дану посаду прийнято іншу особу та надано протокол засідання комісії з питань переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників. Вважає звільнення незаконним, місячний строк звернення до суду пропустив оскільки, про порушення свого права дізнався з моменту звернення до юридичної консультації, що підтверджується відповідною довідкою. Просив суд позов задовольнити, поновити строк звернення до суду, визнати незаконним наказ № 56 від 04.04.2011 року про звільнення ОСОБА_1, зобовязати КП ЗМВпродовжити трудовий договір з ним, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду.

16.06.2011 року представником відповідача подано заперечення проти позову, відповідно до яких він позов не визнав. Вважав звільнення ОСОБА_1 законним, оскільки рішенням Зеленодольської міської ради від 27.12.2010 року №54-12 припинено діяльність підприємства КП ЗМТМшляхом приєднання до КП ЗМВ. У звязку з цим 29.03.2011 року проведено засідання комісій з припинення КП ЗМТМ, КП ЗМЖ, рішенням якого узгоджено список осіб, які підлягають скороченню. Відповідно до протоколу вказаного засідання комісії було встановлено новий штатний розклад відповідно до якого було встановлено одну штатну одиницю техніка, даний протокол підписано і ОСОБА_1. Відбулось засідання комісії з питань переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, рішенням якої було визнано переважне право залишення на роботі за ОСОБА_5 04.04.2011 року позивач отримав наказ № 56 від 04.04.2011 року про його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в цей же день отримав трудову книжку, йому пояснено, що на дану посаду прийнято іншу особу та надано копію проколу засідання комісії з питань надання переважного права. Крім того, вважає що позивач пропустив встановлений КЗпП України місячний строк звернення до суду, тому просив застосувати наслідки спливу строку давності. Крім того, КП ЗМВне є належним відповідачем, оскільки позивач з даним підприємством у трудових відносинах не перебував. Належним відповідачем є КП ЗМТМПросив суд позов залишити без задоволення у повному обсязі.

Представником співвідповідача КП ОСОБА_6 05.09.2011 року надано заперечення проти позову відповідно до яких позов не визнає, заперечення обґрунтовує тим, що рішенням Зеленодольської міської ради від 27.12.2010 року №54-12 припинено діяльність підприємства КП ЗМТМшляхом приєднання до КП ЗМВ. При реорганізації підприємства, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями, може мати місце звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України. У звязку з цим 29.03.2011 року проведено засідання комісій з припинення КП ЗМТМ, КП ЗМЖ, рішенням якого узгоджено список осіб, які підлягають скороченню. 03.04.2021 року позивача було попереджено про наступне скорочення, оскільки посади економіста, яку він обіймав у штаті підприємства відсутня. Відповідно до протоколу вказаного засідання комісії було встановлено новий штатний розклад відповідно до якого було встановлено одну штатну одиницю техніка, даний протокол підписано і ОСОБА_1. Підпис позивача у переліку вакантних посад не може розглядатись як заява про прийняття на роботу до нового підприємства, а позивач ні до звільнення ні до теперішнього часу не вживав заходів до працевлаштування. На теперішній час підприємство не фактично припинило свою діяльність, всі працівники звільнені, хоча з ЄДРПУО підприємство не виключено. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснив, що з 2004 року до квітня 2011 року працював в КП ЗМТМ. 04.04.2011 року він отримав наказ № 56 від 04.04.2011 року про його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в цей же день отримав трудову книжку, йому пояснено, що на дану посаду прийнято іншу особу, хоча вона має менш тривалий стаж роботи. Він отримав протокол засідання комісії з питань переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, з даним рішенням він не згоден, оскільки . Вважає звільнення незаконним, місячний строк звернення до суду пропустив оскільки, про порушення свого права дізнався з моменту звернення до юридичної консультації, що підтверджується відповідною довідкою. Просив суд позов задовольнити, поновити строк звернення до суду, визнати незаконним наказ № 56 від 04.04.2011 року про звільнення ОСОБА_1, зобовязати КП ЗМВпродовжити трудовий договір з ним, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 позов підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача КП ОСОБА_7 позов не визнав, заперечення підтримав, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, з підстав, викладених у запереченнях.

Представник співвідповідача КП ОСОБА_6 позов не визнав, заперечення підтримав, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, з підстав, викладених у запереченнях.

Представник співвідповідача КП ОСОБА_8 позов не визнала, пояснила, що позивач з КП ЗМВу трудових відносинах не перебував, заяв про прийняття на роботу до КП ЗМВні під час роботи на КП ЗМТМ, ні після звільнення не писав, тому не може бути прийнято рішення про зобовязання укласти трудовий договір. Протокол засідання комісії з питань переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, рішенням якої було визнано переважне право залишення на роботі за ОСОБА_5 носить рекомендаційний характер. На теперішній час КП ЗМТМз Єдиного державного реєстру не виключено, тому КП ЗМВненалежний відповідач, належним відповідачем є КП ЗМТМ. Просив суд позов залишити без задоволення у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Наказом № 159 від 01.12.2010 року позивач ОСОБА_1 переведений на посаду провідного економіста КП ЗМТМ.

Наказом директора КМ ЗМТМ№ 56 від 04.04.2011 року позивач ОСОБА_1, звільнений з посади провідного економіста КП ЗМТМу звязку зі скороченням штату. Наказ про звільнення працівників прийнято на підставі наказу по підприємству від 02.02.2011 року № 6, Протоколу спільного засідання комісій з припинення юридичних осіб КП ЗМЖ та КП ЗМТМ, профспілкових комітетів КП ЗМЖта КП ЗМТМ, адміністрації та профспілкового комітету правонаступника КП ЗМВвід 29.03.2011 року, Переліку вільних вакансій в КП ЗМВ, запропонованих працівникам, які підлягають скороченню в КП ЗМТМ, Протоколу засідання комісії по питанням переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників від 31.03.2011 рокузгідно ст. 40 п.1, п. 4 ст. 36 КЗпП України.

Трудову книжку позивач отримав 04.04.2011 року що підтверджується журналом обліку трудових книжок. .

Дані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача, наказом від 04.04.2011 року , та не заперечуються сторонами.

При вирішенні питання дотримання законодавства при звільненні та наявності підстав розірвання трудового договору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 40 ч. 1 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір, до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, вичерпний перелік яких визначено п. 1-8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП у разі зміни власника підприємства, або у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Пункт 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП передбачає, що трудовий договір може бути розірвано у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Ст. 42 КЗпП передбачає, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Ст. 49-2 КЗпП України визначає, що про наступне вивільнення працівників персонально повідомляють не пізніше ніж за два місяці.

Ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розірвати трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 ч. 1 статті 40 КЗпП, відповідно до статті 43 КЗпП, можна лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), членом якої є працівник.

Пленум ВСУ в п. 19 постанови № 9 від 06.11.92 року Про практику розгляду трудових споріврозяснив, що при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за ст. 40 п.1 може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальність, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

В цьому ж пункті зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати:

- чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників,

- чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника,

- які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації,

- чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджував ся він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідачами КП ЗМВта КП ЗМТМне надано доказів того, що скорочення штату дійсно мало місце.

Так, рішенням Зеленодольської міської ради від 27.12.2010 року № 54-12 вирішено припинити діяльність КП ЗМЖта КП ЗМТМшляхом приєднання до КП ЗМВ. Утворити комісії з припинення юридичних осіб. КП ЗМВвважати правонаступником всіх майнових прав та обовязків комунальних підприємств, що приєднуються.

29.03.2011 року проведено спільне засідання комісій з припинення юридичних осіб КП ЗМЖ та КП ЗМТМ, профспілкових комітетів КП ЗМЖта КП ЗМТМ, адміністрації та профспілкового комітету правонаступника КП ЗМВ.

З протоколу засідання комісії від 29.03.2011 року встановлено, що комісією прийнято рішення, зокрема, персоналу, який підлягає вивільненню (у т.ч. ОСОБА_1М) запропоновати вільні вакансії в КП ЗМВ.

З переліку вакантних посад, запропонованих працівникам, які підлягають скороченню встановлено, що 31.03.2011 року ОСОБА_1 запропоновані посади, з яких він погодився на посаду техніка з нормування праці.

З протоколу засідання комісії по питанню переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників від 31.03.2011 року встановлено, що комісією у складі директора КП ЗМВ, ті інших членів, прийнято рішення надати переважне право на залишення на роботі на посаді техніка з нормування праці КП ЗМВ між ОСОБА_1 та Марієвою Марієвій, оскільки оба робітника мають тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві, оба мають достатню кваліфікацію для роботи на посаді технік з нормування праці, однак визнано переважне право за Марієвой так як вона проживає одна, не має інших видів доходу, а ОСОБА_1 має пенсійне забезпечення за віком.

Наказом № 6 від 02.02.2011 року наказано вручити повідомлення про заплановане звільнення). З додатку до даного наказу встановлено, що ОСОБА_1 про наступне звільнення повідомлено про наступне вивільнення 02.02.2011 року.

Суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують, що відбулось скорочення штату, оскільки наказу про скорочення штату не було, 29.03.2011 року комісією з припинення юридичних осіб КП ЗМЖ та КП ЗМТМ, профспілкових комітетів КП ЗМЖта КП ЗМТМ, адміністрації та профспілкового комітету правонаступника КП ЗМВ прийнято рішення, зокрема, персоналу, який підлягає вивільненню (у т.ч. ОСОБА_1М) запропонувати вільні вакансії в КП ЗМВ.

Однак, рішенням сесії від 27.12.2010 року не надано повноваження приймати рішення про скорочення штату, в судовому засіданні сторонами не надано інших доказів, що підтверджують повноваження даної комісії.

Зі штатного розпису, наданого представниками відповідача КП ЗМВвстановлено, що директором КП ЗМВзатверджено штатний розпис КП ЗМВ, який вводиться в дію з 01.04.2011 року, відповідно до якого посада провідного економіста відсутня, наявна посада техніка з нормування праці.

З даного штатного розпису неможливо встановити коли він був затверджений та чим введений в дію.

Разом з тим, даним документом регулюється штатний розпис КП ЗМВ, а не КП ЗМТМ, з якого звільнено позивача.

Крім того, 31.03.2011 року комісією у складі директора КП ЗМВ, ті інших членів, прийнято рішення надати переважне право на залишення на роботі на посаді техніка з нормування праці КП ЗМВ між ОСОБА_1 та Марієвою Марієвій, оскільки оба робітника мають тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві, оба мають достатню кваліфікацію для роботи на посаді технік з нормування праці, однак визнано переважне право за Марієвой так як вона проживає одна, не має інших видів доходу, а ОСОБА_1 має пенсійне забезпечення за віком.

Разом з тим, не надано належних доказів, що підтверджують висновок комісії про рівність кваліфікації та продуктивності праці між ОСОБА_1 та Марієвою, хоча відповідно до ст. 42 КЗпП України лише при цих умовах вирішується питання про переваги в залишенні на роботі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що доказів скорочення чисельності або штату працівників, змін у їх складі за посадами, спеціальність, кваліфікацією, професіями при реорганізації КП ЗМТМне надано, як і не надано доказів відсутності перевести позивача на іншу посаду за його згодою, що передбачено ст. 40 ч.2 КЗпП, та доказів обґрунтованості рішення комісії про визначення переважного права на посаду техніка Марієвій.

Тому, ОСОБА_1 був звільнений незаконно.

Однак, його позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки він пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись до суду з позовом про поновлення на роботі в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня вручення трудової книжки.

Тобто, строк позовної давності починає спливати з дня події, яка відбулась раніше.

Трудову книжку позивач отримав 04.04.2011 року, що не заперечує позивач, з наказом про звільнення позивач був ознайомлений.

Таким чином про порушення свого права позивач дізнався у день отримання трудової книжки 04.04.2011 року. Звернення до адвоката за консультацією не може бути початком строку позовної давності, оскільки дві події за настання яких працівник дізнається про порушення свого права визначенні ст. 233 КЗпП України день отримання трудової книжки або день отримання наказу про звільнення.

Тому, суд приходить до висновку, що звернувшись до суду з позовом 11.05.2011 року позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права та інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

Представниками співвідповідачів у письмових запереченнях та при дачі усних пояснень заявлено про застосування наслідків сплину строку позовної давності.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском строку давності.

Оскільки позивач не підлягає поновленню на роботі не може бути стягнуто і заробіток за час вимушеного прогулу, так як відповідно до ст. 235 КЗпП України лише при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З тих же підстав не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. 36, 40, 233, 234, 235, 236, 237-1 КЗпП України, ст. 267 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до КП Зеленодольський міський водоканал», КП «Зеленодольські міські теплові мережі» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Повний текст рішення виготовити до 09-00 години 22.09.2011 року.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_9