АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-9841 / 2011 р. Головуючий: 1 інстанції
Категорія: житлові Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, сектору громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області про зняття з реєстрації та виселення з житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що на підставі відповідного договору купівлі-продажу від 09.11.2010 року він є власником житлового будинку літ. «А-2», розташованого по вул. Центральній, 18 у м. Дергачі Харківської області.

Державна реєстрація його права власності на зазначений житловий будинок проведена Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» 12.11.2010 року, реєстраційний № 118.

У квартирах № 7, 8, 9 цього, належного йому будинку проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в категоричній формі відмовляються укладати з ним договір оренди житла - квартири, у якій вони фактично мешкають, та сплачувати йому орендну плату за користування займаним жилим приміщенням.

При цьому звільняти належні йому жилі приміщення, якими відповідачі користуються безоплатно без будь-яких правових підстав, останні також відмовляються.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд з метою захисту його прав, як власника житла, на підставі ст. ст. 150, 158. 162, 168, 169 ЖК України, ст. 391 ЦК України в примусовому порядку виселити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із займаних ними жилих приміщень, що розташовані у належному йому житловому будинку літ. «А-2» по вул. Центральній, 18 у м. Дергачі Харківської області, без надання іншого житлового приміщення та зобовязати сектор громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області зняти відповідачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2011 року було відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеним позовом ОСОБА_2 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

У процесі розгляду справи судом по суті представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі й наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_4 заявлених позивачем вимог не визнала та заперечуючи проти їх задоволення вказувала на те, що спірний житловий будинок № 18 по вул. Центральній у м. Дергачі Харківської області - це відомчий гуртожиток, який перебував на балансі державного підприємства, та у якому на протязі багатьох років проживають його колишні працівники, у тому числі і її син - відповідач по справі ОСОБА_3, який є інвалідом, та за яким вона здійснює необхідний догляд і надає посильну допомогу.

Представник відповідачів ОСОБА_5 проти задоволення заявлених позивачем вимог також заперечував, подавши при цьому до суду першої інстанції письмову заяву з клопотанням про зупинення провадження у цій справі до вирішення іншої цивільної справи, що розглядається Дергачівським районним судом Харківської області за позовом Дергачівської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 про примусову передачу гуртожитку по вул. Центральній, 18 у м. Дергачі Харківської області у комунальну власність територіальної громади м. Дергачі Харківської області на безоплатній основі.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року клопотання представника відповідачів ОСОБА_5 задоволено.

Суд зупинив провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, сектору ГІРФО Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області про зняття з реєстрації та виселення з житлового приміщення до вирішення іншої цивільної справи, що розглядається судом, а саме справи за позовом Дергачівської міськради Харківської області до ОСОБА_2, треті особи: мешканці гуртожитку, розташованого по вул. Центральній, 18 у м. Дергачі Харківської області ( у тому числі й ОСОБА_3В.), про примусову передачу цього гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Дергачі.

В апеляційній скарзі позивача ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вищенаведеної ухвали районного суду та направлення справи до того ж суду першої інстанції для подальшого її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про зупинення провадження у справі, оскільки законних підстав для прийняття районним судом такого процесуального рішення в даному випадку не має.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали відповідно до положень ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України суд апеляційної інстанції, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та розраховувати на справедливий і неупереджений розгляд і вирішення справи належним судом з дотриманням строків, встановлених законом.

При цьому Цивільним процесуальним кодексом України, в принципі, не виключаються випадки ускладнення цивільного судочинства по справі, що змушує суд приймати відповідні процесуальні рішення, одним із яких може бути й рішення про зупинення провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом процесуальних дій (перерва в судовому розгляді) на невизначений строк, в силу передбачених законом та не залежних від суду обставин, що перешкоджають подальшому розвитку процесу - розгляду справи по суті й не можуть бути усунутими а ні судом, а ні учасниками процесу, тобто не залежать від їхньої волі.

Підстави для зупинення провадження у справі наведені в ст.ст. 201, 202 ЦПК України, перелік цих підстав визначений на законодавчому рівні, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Обовязкове зупинення провадження у справі здійснюється судом в силу імперативної вказівки закону на наявність будь-якої з обставин, передбачених у ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

Так, згідно з пунктом 4 частини 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як розяснено у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі за вищевказаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про зняття з реєстрації та виселення з житлового приміщення, а саме - з приміщення гуртожитку, розташованого по вул. Центральній, 18 у м. Дергачі Харківської області, який перебував на балансі у державного підприємства, тобто був обєктом державної власності, районний суд обґрунтовано послався на те, що подальший розгляд цієї справи є неможливим до остаточного вирішення судом іншої цивільної справи за позовом Дергачівської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 про примусову передачу цього гуртожитку у власність територіальної громади м. Дергачі, оскільки від вирішення питання щодо законності вибуття зазначеного гуртожитку з державної власності та можливої зміни його власника, шляхом передачі гуртожитку територіальній громаді, безпосередньо залежить вирішення питання щодо обґрунтованості позовних вимог, заявлених позивачем ОСОБА_2

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність та безпідставність заявлених до нього Дергачівською міською радою позовних вимог, то ці доводи апелянта судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки надання належної правової оцінки цим позовним вимогам, їх законності і обґрунтованості можливе лише районним судом, у провадженні якого знаходиться справа, за наслідками її розгляду по суті.

Інші доводи апеляційної скарги, в даному випадку є несуттєвими й висновків суду першої інстанції стосовно вирішеного процесуального питання про необхідність зупинення провадження у справі - не спростовують.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: