АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія визнання недійним угоди довічного утримання Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А

суддів Шеченко Н.Ф., Кокоші В.В.,

при секретарі Ковач О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок з надвірними будівлями, визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання договору довічного утримання частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3, 3-тя особа: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок з надвірними будівлями, визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним і визнання договору довічного утримання частково недійсним.

В обгрунтування позову позивачі посилалися на те, що вони- позивачі та відповідачка по справі ОСОБА_3 є рідними сестрами. Їхні батьки- Святенко ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 21.11.1947 року. Рішенням виконкому Дергачівської районної ради Харківської області від 13 березня 1953 року за №161 ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка площею 1200 кв.м. по вул.Жданова-4 (раніше Кагановича) в с.Пересічне Дергачівського району Харківської області. В цьому ж році, згідно генплану земельної ділянки та проекту забудови індивідуального житлового будинку, було побудовано житловий будинок житловою площею 35,80 кв.м., та надвірні будівлі. Вказане домоволодіння зареєстроване ОСОБА_6 в Харківському міжміському БТІ 27 квітня 1982 року, за рестровим №15-2403 від 03.09.1984 року. Після смерті їхнього батька ОСОБА_6 у 1984 році відкрилась спадщина, яку вони (сторони по справі) та їхня мати ОСОБА_5 прийняли фактично. Всі сестри однаково користувались домоволодінням та земельною ділянко, привозили матері продукти харчування, підтримували будинок в житловому стані.

15 грудня 2006 року їхня мати ОСОБА_5 померла. Після її смерті, вони з відповідачкою звернулись до Дергачівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але там їм стало відомо, що їхня мати 04.03.1986 року, отримала за №890 свідоцтво на право власності на ? частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до ст.22 КоБС УРСР, як така, що пережила чоловіка, а також свідоцтво на право на спадщину за законом на другу половину вказаного домоволодіння. Коли вони звернулись до органів нотаріату, а також до управління юстиції з письмовими заявами, їм відповіли, що їм як спадкоємцям за законом після смерті батька про вказаний факт не повідомили, так як згідно вимог ст.209 "Переліку документів Міністерства Юстиції СРСР..." документи з 1980 по 1990 р.р., на підставі яких видавались свідоцтва на право власності на спадщину, знищені у зв'язку із закінченням строку їх зберігання.

Крім цього, їм -позивачам по справі, стало відомо, що 15.12.1992 року за №2-3655 Дергачівською державною нотаріальною конторою був посвідчений договір довічного утримання між їхньою матір'ю ОСОБА_5 та відповідачкою по справі ОСОБА_3 Предметом договору став житловий будинок з надвірними будівлями за вищевказаною адресою. У зв'язку з тим, що вони є спадкоємцями за законом після смерті батька ОСОБА_6 та їм належить по ? частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями, а договір довічного утримання складено без визначення їхньої частки, вважають, що даний договір повинен бути визнаний частково недійсним та змінений з врахуванням їхніх спадкових часток.

Вважали, що у відповідності до чинного законодавства державний нотаріус ОСОБА_7 повинна була впевнетись у наявності шлюбних дітей померлого ОСОБА_6, та у відсутності у них, позивачів по справі, заперечень проти майнових вимог їхньої матері ОСОБА_5

В судових дебатах ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги і просила суд визнати за нею право власності на обов'язкову частину у спадщині після смерті матері ОСОБА_5, тому що вона є інвалідом з дитинства, визнати за нею право власності на грошовий вклад в розмірі 4000 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2011 року відмовлено в роз'ясненні вищезазначеного рішення суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали апеляційну скаргу на рішення суду 1 інстанції та просили його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду 1 інстанції та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд для роз'яснення рішення суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд 1 інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обгрунтовано виходив з того, що позивачами не надано доказів, що ними прийнята спадщина після смерті їх батька.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду є правильними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі надання сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Матеріали справи містять дані про те, що сторони є рідними сестрами. Батьки сторін -ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 21.11.1947 року.

Рішенням виконкому Дергачівської районної ради Харківської області від 13 березня 1953 року за №161 ОСОБА_6 була виділина земельна ділянка площею 1200 кв.м. по вул.Жданова-4 (раніше Кагановича) в с.Пересічне Дергачівського району Харківської області. В цьому ж році, згідно генплану земельної ділянки та проекту забудови індивідуального житлового будинку, було побудовано житловий будинок житловою площею 35,80 кв.м., та надвірні будівлі: сарай "Б", погріб "В", сарай "Г", вбиральня "Д", літня кухня "Ж", огорожа №1-2, колодязь "Е".Вказане домоволодіння зареєстроване ОСОБА_6 в Харківському міжміському БТІ 27 квітня 1982 року, за реєстровим №15-2403.

Судовим розглядом правильно встановлено, що 03.09.1984 року після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина яку, фактично прийняла мати сторін по справі- Святенко М.А., відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки була єдина, що зареєстрована та проживала у спадковому будинку, користувалась всіма речами в будинку, обробляла земельну ділянку.

Суд 1 інстанції також правильно встановив, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, і ОСОБА_3 відмовились скористатись своїм правом прийняти спадщину відповідно до п.2 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, про прийняття спадщини протягом 6 місяців після її відкриття. Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул.Жданова -4 (раніше вул.Кагановича) в с.Пересічне Дергачівського району Харківської області, після смерті ОСОБА_6, було правомірно успадковане ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №892 від 04.03.1986 року, на законній підставі зареєстроване в БТІ, та законно отримано свідоцтво на право власності №890 від 04.03.1986 року на вказаний будинок в цілому.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були виписані зі спірного домоволодіння у 1972 році і більше там ніколи не проживали.

У зазначений 6-ти місячний строк жоден із дітей добровільно і свідомо не подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому що не мали наміру її приймати. На той час всі діти проживали окремо від батьків, мали своє окреме ізольоване житло, в домоволодінні по вул. Жданова - 4 с.Пересічне постійно проживала і залишалась проживати, після смерті чоловіка ОСОБА_5, яка і прийняла спадщину фактично.

Судом 1 інстанції правильно зазначено у рішенні, що діти померлого батька ОСОБА_6 знали про час і місце відкриття спадщини і були присутні на похоронах батька. Вказані обставини в судовому засіданні сторони не заперечували.

В суді апеляційної інстанції похивачі зазначади, що не надавали заяв про прийняття спадщини після смерті їхнього батька за проханням їх матері.

Правильні висновки суду 1 інстанції, що твердження позивачів, що вони прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_6 шляхом взяття спадкових речей у 6-ти місячний строк, обробітку земельної ділянки, після смерті батька не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Матеріали справи містять дані про те, що 15 грудня 2006 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті, сторони звернулись до Дергачівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Але там їм стало відомо, що їхня мати 04.03.1986 року отримала за № 890 свідоцтво на право власності на ? частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями, як така, що пережила чоловіка, а також за № 892 - свідоцтво на право на спадщину за законом на другу половину вказаного домоволодіння.

Судова колегія погоджується з висновками суду 1 інстанції про те, що 15.12.1992 року за №2-3655 Дергачівською державною нотаріальною конторою був посвідчений договір довічного утримання між їхньою матір'ю ОСОБА_5 та відповідачкою по справі ОСОБА_3 на законних підставах. Відповідно вказаного договору ОСОБА_5 передала у власність вказаний житловий будинок з надвірними будівлями за вищевказаною адресою своїй доньці ОСОБА_3, яка зобов'язувалась здійснювати догляд за своєю матір'ю до її смерті. Вимоги угоди були виконані ОСОБА_3, тому вона є на законних підставах власником вказаного будинку і надвірних будівель.

Доказом вступу і фактичним прийняттям спадщини можуть бути активні дії спадкоємців в управлінні, володінні і користуванні спадковим майном, які мають бути вчинені саме протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Такі дії передбачені Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на той час.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачі у відповідності до ст.60 ЦПК України не надали суду переконливи докази, на підтвердження того, що вони прийняли спадщину після смерті свого батька.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на обов'язкову частину у спадщині після смерті матері ОСОБА_5, тому що вона є інвалідом з дитинства, визнати за нею право власності на грошовий вклад в розмірі 4000 грн, оскільки у відповідності до ст.193 ч.8 ЦПК України під час судових дебатів не можна збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

Також судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення суду 1 інстанції, оскільки викладені у заяві обставини були предметом судового розгляду та досліджувались в повному обсязі. В зв з чим судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, ст.307п.1 ч.1, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2011 року залишити без зміни.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді