Справа № 2-430/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2011 року Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді: Стрільця Я.С.

при секретарі: Задорожняк О.М.

з участю прокурора: Остаповича А.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Заставна справу за позовом прокурора Заставнівського району Чернівецької області в інтересах держави в особі Ржавинецької територіальної громади Заставнівського району до ОСОБА_1, третя особа, без самостійних вимог Заставнівська державна нотаріальна контора, відділ Держкомзему в Заставнівському районі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧВ №015670, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

встановив:

В липні 2011 року прокурор Заставнівського району Чернівецької області звернувся до суду з позовом в інтересах територіальної громади с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області з позовом про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Посилається на те, що проведеною прокуратурою перевіркою було встановлено, що ОСОБА_2 10 листопада 1998 року видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,4411 га серії І-ЧВ №015670, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Однак було встановлено, що ОСОБА_2 помер 23.10.1995 року. Саме тому, що він за життя не набув права власності на землю, то видача державного акту після його смерті є незаконною. Крім цього, 10.07.2008 року державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. З останнього вбачається, що спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,4411 га наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Ржавинці, Заставнівського району та належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ЧВ №015670, виданого Ржавинецькою сільською радою 10.11.1998 року. Той факт, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом видане на підставі незаконно отриманого державного акту про право приватної власності на землю свідчить про визнання недійсним самого свідоцтва.

В судовому засіданні прокурор частково відмовився від позовних вимог в частині визнання недійсною державну реєстрацію спірного державного акту та в частині повернення земельної ділянки. В решті позовні вимоги підтримав в повному обсязі пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник позивача голова Ржавинецької сільської ради Заставнівського району в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та додав, що дійсно державний акт був виданий в листопаді 1998 року після смерті ОСОБА_2, який помер 23.10.1995 року.

В судовому засіданні представник відділу Держкомзему в Заставнівському районі позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Зокрема він пояснив, що державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий через три роки після смерті його власника ОСОБА_2, а тому не може вважатися законним. Вказав, що замовлення та розробка технічної документації на землю почалася в червні 1998 року. На підтвердження своїх слів надав суду копію з проектної документації відведення земельної ділянки.

Державний нотаріус Заставнівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву де просив провести розгляд справи у його відсутності та вказав, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом видане на підставі чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.17 ЗК України від 18.12.1990 року (який діяв на час спірних правовідносин) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться ОСОБА_3 народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_3 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. ОСОБА_3 народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) ОСОБА_3 народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ОСОБА_3 народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими ОСОБА_3 народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки зокрема для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Згідно п.3 Декрету КМУ Про приватизацію земельних діляноквід 26 грудня 1992 року, право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною ОСОБА_3 народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Крім того, ст.9 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, чинної на час спірних правовідносин), правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

Судом встановлено, що рішенням Ржавинецької сільської ради від 09 листопада 1993 року Про передачу у власність земельної ділянки громадянамОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,44 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,16 га та ведення підсобного господарства 0,24 га. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 3), ОСОБА_2 помер 23.10.1995 року. Незважаючи на це в червні 1998 року було замовлено проектну документацію для видачі державного акту на право приватної власності на землю, в якій містилися відомості про смерть ОСОБА_2 (Інформація про субєкта власності). Разом з тим, відсутня заява ОСОБА_2 про передачу земельної ділянки. Крім того невідомою особою було вчинено підпис замість ОСОБА_2 в протоколах погодження меж земельної ділянки, що передаються в приватну власність ОСОБА_2 від 06 червня 1998 року. В подальшому, на підставі вказаної документації дозвільного характеру 10.11.1998 року видано державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,4411 га на території с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області. Згодом, з метою оформлення спадкового майна та прийняття спадщини після смерті свого сина відповідач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса, який 10.07.2008 року видав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається саме із спірної земельної ділянки розміром 0,4411 га.

З викладеного вбачається той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 10.11.1998 року на померлого 23.10.1995 року ОСОБА_2 є недійсним, оскільки померлий за життя не набув права власності на землю. В свою чергу свідоцтво про право на спадщину за законом видане на підставі вказаного акту також є недійсним.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.17 ЗК України від 18.12.1990 року, Декретом КМУ Про приватизацію земельних діляноквід 26 грудня 1992 року, ст.9 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10.07.2008 року державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори на ОСОБА_1.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,4411 га серії І-ЧВ №015670, виданий 10.11.1998 року Ржавинецькою сільською радою Заставнівського району на імя ОСОБА_2, зареєстрованого під №26 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 37 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: