Справа № 2-п-18/2011
УХВАЛА

іменем України

26 січня 2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Купецькій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 рудня 2010 року, ухваленим по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені.

Даним рішенням суду шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 30 липня 1994 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №597, - розірвано.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що в судове засідання 23.12.2010 року не міг з'явитися її представник через зайнятість і іншому судовому процесі, а також викладене в позовній заяві не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки нею не втрачено почуття любові до позивача, вона має намір зберегти сім'ю, перш за все через бажання виховати дитину, яка на даний чає є неповнолітньою, в повній сім'ї.

У судовому засіданні позивач проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував та зазначив, що між ними остаточно припинені подружні стосунки з березня 2010 року, з травня вони жодного разу не зустрічалися та не спілкувалися навіть по телефону. Жодна із сторін не сприймала ніяких намірів та спроб для примирення і відновлення сімейних стосунків, це питання навіть не обговорювалося. Почуття любові та взаємоповаги ним втрачено, збереження сім'ї повністю суперечить його інтересам. Сім'я розпалася через постійні сварки та скандали з різних причин шлюбно-сімейних стосунків, у зв'язку з чим позивач постійно нервував, знаходився в депресивному стані та емоційному напруженні. За час окремого проживання він став краще почуватися, прийшов до висновку про остаточний розпад сім'ї та неможливості її відновлення, у зв'язку з чим 26.07.2010 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Неповнолітня донька проживає з відповідачкою, з травня 2010 року він добровільно сплачує аліменти на її утримання. Майно, нажите сторонами за період шлюбу, позивач залишив відповідачці, тому даний спір з цього приводу відсутній.

Представник позивача також заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення та зазначила, що відповідачка жодного разу не з'явилася в судове засідання, хоча була повідомлена про час та дату належним чином. Поважності своєї неявки до суду не надала. 23.12.2010 року вона також без поважних причин в суд не з'явилася і неявка її представника не звільняє відповідачку від обов'язку добросовісно користуватися правами та особисто надати пояснення в суді. Окрім цього, в заяві про перегляд заочного рішення не вказано на жодний доказ, який би давав сумнів у остаточному розпаді сім'ї сторін, враховуючи, що з березня 2010 року вони стали окремо проживати, а подружні стосунки між ними були припинені задовго до цього.

Представник відповідачки наполягав на скасуванні заочного рішення та призначення справи до слухання, оскільки позивач не надав доказів розпаду сім'ї. Підтвердив бажання відповідачки зберегти сім'ю, але не зміг пояснити які саме заходи вона вживала та чи має намір вжити для відновлення подружніх стосунків, а також яким чином можливо на даний час зберегти сім'ю.

Причин неявки відповідачки в жодне судове засідання, у зв'язку з чим у неї була можливість вирішити питання примирення в суді, представник також не пояснив.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява відповідачки про перегляд заочного рішення від 23.12.2010 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно зі ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 була достовірно повідомлена судом про день та час слухання справи, але жодного разу не з'являлася в судові засідання без поважних причин. Неявка її представника 23.12.2010 року через зайнятість в іншому судовому процесі не є поважною причиною, тому відповідно до ч.2, ч.4 ст.169 ЦПК України судом була розглянута справа по суті та постановлено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також слід зазначити, що суду ні відповідачкою особисто, ані її представником не надано доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи.

До посилань відповідачки на те, що вона бажає та має намір зберегти сім'ю, суд ставиться критично, оскільки жодних доказів цьому не надано, а її небажання бути присутньою в суді свідчить саме про уникнення зустрічі з позивачем, а не спробою обговорити питання примирення, відновлення сім'ї та подружніх стосунків.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, - залишити без задоволення.

Суддя: