Справа № 22ц-197 Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія 19 Доповідач Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Колісниченка А.Г.,

суддів Вербицької Л.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі Дремлюзі О.В.,

за участю прокурора Пуляєва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом прокурора Генічеського району в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2010 року позов прокурора Генічеського району Херсонської області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно, на користь ТВБВ № 10021/0148 Філії-Херсонського облуправління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»заборгованість за кредитним договором № 1318 від 19 серпня 2008 року у розмірі 299 429(двісті девяносто девять тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 04 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, провадження по справі закрити.

Письмових заперечень, на скаргу до апеляційного суду не надходило.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повідомлені про розгляд справи належним чином до суду не з'явились. ОСОБА_4 подала заяву з проханням про відкладення справи. Однак, у цій заяві відповідачка конкретних причин, які б перешкоджали їй з'явитись до суду не зазначила, доказів поважності причин відсутності не надала. ОСОБА_3 про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зважаючи на це, та визнаючи причини неявки відповідачів неповажними, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Прокурор та представник ВАТ «Державний ощадний банк України», у судовому засіданні, проти задоволення апеляції заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 19.08.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк»та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 1318, згідно з яким відповідачці надано кредит в сумі 300 000,00(триста тисяч) грн. строком до 18.08.2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 21,5% річних, із зобовязанням сплачувати кредит щомісяця не пізніше 25 числа кожного місяця. Того ж числа, між ВАТ «Державний ощадний банк»та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого, останній зобовязався відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 її зобовязань за вищезгаданим кредитним договором. Однак, ОСОБА_4 умови кредитного договору належно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість , яка становить 299 429(двісті девяносто девять тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 04 коп., в тому числі: прострочення за основним боргом 5000,00 грн., пеня за прострочення сплати основного боргу -77,50 грн., прострочення за відсотками 4251,54 грн.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки судом достовірно встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, за яким банк свої зобов'язання з надання кредиту виконав у повному обсязі, а відповідачка своїх зобовязань із своєчасного повернення кредиту не виконала, то колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог прокурора та стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів.

Доводи апелянта щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи відхиляються, оскільки як свідчить протокол судового засідання від 30.09.2010 року ОСОБА_3, був присутнім при розгляді справи (а.с.136).

Доводи про те, що позов подано прокурором, який не мав на це повноважень також відхиляються з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи 100% акцій ВАТ «Державний ощадний банк»належать державі. Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Згідно з ч.2 ст.361 Закону України «Про прокуратуру»підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 року прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Колегія суддів вважає, що прокурором у поданій ним позовній заяві належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у даній справі.

Доводи апелянта щодо неврахування судом положень п.4.4.2 кредитного договору від 19.08.2008 року не заслуговують на увагу, оскільки перенесення строку погашення кредиту є правом, а не обовязком банку і тому ця обставина не впливає на передбачений законом і договором обовязок боржника достроково повернути кредитні кошти у разі порушення ним умов договору.

Інші доводи також відхиляються, оскільки вони не стосуються предмету спору.

Враховуючи наведене підстав для скасування чи зміни рішення суду, а відтак і для задоволення апеляції не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Колісниченко А.Г.

судді Вербицька Л.І.

ОСОБА_2