Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Лупінос Є.А., за участю адвокатів ОСОБА_1,ОСОБА_2,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4,треті особи ОСОБА_5,Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2010 р. ОСОБА_3звернувся до суду з позовом, уточненим в процесі розгляду справи,в якому зазначає, що йому на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку № 62 по вул.Епроновській в м.Запоріжжі,власником іншої 1/2 частни цього ж будинку є ОСОБА_5

В липні 2010 р.відповідач ОСОБА_4,який проживає в сусідньому житловому будинку № 64а по вул.Епронівській в м.Запоріжжі,при встановлені паркану на межі земельних ділянок № 62 та № 64 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі пошкодив фундамент та шиферний дах належної позивачеві літньої кухні літера В,внаслідок чого в цегляній стіні цієї споруди виникли тріщини.

Відповідно до кошторису ПП Спецбудкомплект-плюсвитрати на відновлення літньої кухні літера В по вул.Епронівській,62 в м.Запоріжжі становлять суму 7 707 гр.60 коп.

Посилаючись на те, що внаслідок дій відповідача йому завдано матеріальну шкоду у вказаному вище розмірі, яку відповідач відмовився відшкодувати добровільно, а також моральну шкоду у вигляді нервового стресу через неможливість користуватись пошкодженим майном, порушенні звичного способу життя у зв*язку з необхідністю відстоювати свої права, яку оцінив в 10000 гр., позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7 707 гр.60 коп.,моральної шкоди в сумі 10000 гр.,судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_1позов підтримали та наполягали на його задоволенні з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_6Ю.в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі з посиланням на його безпідставність та недоведеність доказами.

Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував, на підставі ст.169 ЦПК України справа розглянута без участі представника третьої особи.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з*явилася з невідомих причин, викликалася належним чином, про свою позицію по справі суд не повідомив, на підставі ст.169 ЦПК України справа розглянута без участі третьої особи.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників , дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного.

Судом встановлено та перевірено доказами ,що на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2008 р.про затвердження мирової угоди ОСОБА_3на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку 62 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі(а.с.6),на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2009 р.належить 1/4 частина житлового будинку 62 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі(а.с.8),право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ( а.с.7,11)

З акту від 29.07.2010 р.обстеження комісією Шевченківської райадміністрації земельних ділянок 62 та 64 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі було встановлено,що по суміжній межі вказаних домоволодінь відповідач ОСОБА_4без згоди ОСОБА_3побудував суміжний паркан висотою орієнтовно 2,0 м.(а.с.19-20)

Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.07.2010 р.,2-3 липня 2010 р.ОСОБА_4на межі земельних ділянок 62 та 64 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі встановив бетонний паркан та пошкодив шифер на літній кухні ОСОБА_3,з приводу чого між ними виник конфлікт(а.с.35).

В процесі розгляду справи представниками відповідача не оспорювався той факт, що будівельні роботи по встановленню бетонного паркану на межі земельних ділянок 62 та 64 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі проводились на замовлення та з дозволу ОСОБА_4із залученням працівників ПП ОСОБА_7А.(а.с.93-95)

З сукупності вказаних доказів суд встановив, що при встановленні бетонного паркану на межі земельних ділянок 62 та 64 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі були використані бетонні стовби,якими пошкоджено дах літньої кухні літера В,що розташована на території домоволодіння 62 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі безпосередньо вздовж межі цих земельних ділянок, пошкоджено фундамент,цегляні стіни мають тріщини(а.с.30-33)

Відповідно до ст.22,ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що в період 2-3 липня 2010 р. відповідач проводив роботи по встановленню бетонного паркану висотою орієнтовно 2,0 м.на межі земельних ділянок 62 та 64 по вул.Епронівській в м.Запоріжжі без згоди позивача, належним чином не забезпечив дотримання вимог законодавства щодо будівництва об*єктів в м.Запоріжжі , а тому має місце порушення Правил оформлення документів на проектування та будівництво об*єктів містобудування в м.Запоріжжі ,затверджених рішенням Запорізької міської ради від 19.05.2010 р.№ 85 п.2.3.9,відповідно до яких нормативна висота огорожі приватних житлових будинків садибного типу не повинна перевищувати 1,20 м.

Відповідачем зазначене не спростовано.

Будь-яких доказів тому, що спричинення майнової шкоди позивачеві стало не з його вини, відповідачем не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що між протиправними діями відповідача, якими порушено приписи Правил оформлення документів на проектування та будівництво об*єктів містобудування в м.Запоріжжі та спричиненням майнової шкоди позивачеві вбачається причинний зв'язок та встановлена вина відповідача у заподіянні майнової шкоди позивачеві у звязку з пошкодженням нерухомого майна, що сталося з вини відповідача ,тому позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушених прав у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Заявлену до стягнення суму відшкодування матеріальної шкоди 7 707 гр.60 коп.позивач обґрунтував з посиланням на те,що внаслідок пошкодження його майно потребує відновлювального ремонту,вартість якого визначена кошторисом ПП Спецбудкомплект-плюс,згідно якого витрати на відновлення літньої кухні літера В по вул.Епронівській,62 в м.Запоріжжі становлять суму 7 707 гр.60 коп.в цінах на 01.07.2010 р.(а.с.22-29)

Довід відповідача про наявність усної згоди позивача на будівництво паркану, про що він пояснював в процесі розгляду заяви позивача органами внутрішніх справ, є неприйнятним, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства в галузі будівництва об*єктів містобудування та захисту права власності, а також з тих підстав, що не знайшов свого підтвердження доказами під час розгляду справи.

Доказів про відшкодування матеріальної шкоди в добровільному порядку або на спростування вимог позивача відповідачем не надано, тому заподіяна позивачу матеріальна шкода в сумі 7 707 гр.60 коп.підлягає стягненню в повному обсязі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із фактичних обставин справи та оцінивши в сукупності згідно вимог ст. 10,60,212 ЦПК України підтверджуючи їх докази суд дійшов висновку, що внаслідок пошкодження нерухомого майна, що належить позивачеві на праві власності, він безперечно зазнав моральної шкоди у вигляді нервових хвилювань, позбавлення можливості використовувати своє майно за призначенням, тривалий час витратив на захист своїх прав, тобто наявні обставини, визначені у ст. ст. 23, 1167 ЦК України, за сукупності яких суд приймає рішення про відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 1167 ЦК України та роз'яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вважає, що заявлена до відшкодування сума 10000 гр. явно не співмірна з розміром заподіяної матеріальної шкоди, в такому розмірі не підтверджується доказами і не відповідає фактичним обставинам, які встановив суд.

Суд визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду, ступеня вини відповідача, характеру та тривалості душевних страждань позивача, відмови відповідача добровільно відшкодувати заподіяну шкоду та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 гр., що відповідає завданій немайновій шкоді.

Докази, надані сторонами та на їх вимогу досліджені судом на підтвердження обставин користування земельними ділянками судом не оцінюються у зв*язку з їх неналежністю до предмету спору.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягується грошова сума 80 гр. по витратам на оплату судового збору і 120 гр. по витратам на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

На підставі ст. 16,22,23,1166,1167 ЦК України, ст.3,10,11,57-60,88, 208- 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7 707 гр.60 коп.,відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гр.,судові витрати по оплаті судового збору в сумі 80 гр., витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 гр.,а всього стягнути 12 907 (дванадцять тисяч дев*ятсот сім) гривень 60 копійок.

В іншій частині задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.А.Галущенко