Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: представника відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про визнання недійсними кредитної угоди на споживчі цілі з договором про видачу траншу, договору іпотеки, договору поруки та відшкодування збитків ,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - Банк), треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, про визнання недійсними кредитної угоди на споживчі цілі з договором про видачу траншу, договору іпотеки, договору поруки та відшкодування збитків.

Після уточнення позовних вимог просить суд визнати недійсними: - Кредитну угоду № 1/544-МК від 13.11.2007 року на споживчі цілі з договором про видачу траншу до неї № 1/544-МК/1 від 19.11.2007 року, укладені між нею та відповідачем, як такі, що не відповідають її внутрішній волі та вчинені за відсутності її вільного волевиявлення як учасника правочину, та таких, що укладені в порушення ст.ст. 11,18-21 Закону України «Про захист прав споживачів» та чинного законодавства України з ним пов'язаного, та таких, що суперечать Конституції України і вимогам валютного законодавства України при їх укладанні;

стягнути з відповідача на користь позивачки в якості відшкодування збитків у розмірі 8715,06 грн., завданих в результаті застосування відповідачем дій, що обмежують та грубо порушують її права споживача при укладанні кредитної угоди № 1/544-МК від 13.11.2007 року на споживчі цілі з договором про видачу траншу до неї № 1/544-МК/1 від 19.11.2007 року;

визнати недійсним Договір іпотеки квартири № 1/544-МК/1 від 13.11.2007 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і відповідачем та посвідчений 13.11.2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 за реєстром № 3654 та реєстром заборон № 377, як такий, що укладений у забезпечення недійсного зобов'язання;

зобов'язати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 виключити з реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна - квартири за адресою Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське-2, буд..55, кв.93, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та яка була передана в іпотеку за договором іпотеки квартири № 1/544-МК//1, як такий, що укладений у забезпечення недійсного зобов'язання;

визнати недійсним договір поруки № 467, укладений 12.01.2009 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», як такий, що укладений у забезпечення недійсного зобов'язання;

зобов'язати відповідача прийняти у ОСОБА_3 суму у розмірі 228179,05 грн. з розстрочкою платежів строком на 57 місяців за таких умов, що місячний платіж буде складати 4003,15 грн

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсними кредитної угоди на споживчі цілі з договором про видачу траншу, договору іпотеки, договору поруки та відшкодування збитків, відмовлено. Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2011 року стягнуто зі ОСОБА_3М на користь держави судовий збір в сумі 87,15 грн. В іншій частині судові витрати компенсувані за рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування правових норм, ставить питання про скасування рішення суду, та просить ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог і стягнення судових витрат.

Зокрема, вважає, що суд не взяв до уваги, що позивач не мав права , відповідно до норм чинного законодавства, надавати споживчий кредит в іноземній валюті, оскільки він не мав індивідуальної ліцензії та, на її думку, єдиним законним засобом платежу на території України є гривня.

Вважає, що оспорювані правочини необхідно визнати недійсними, оскільки її волевиявлення не було вільним, не відповідало її внутрішній волі, Банком не в повному обсязі була надана їй інформація про кредитні ризики.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 та відповідач ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», 13.11.2007 року уклали Кредитну угоду № 1/544-МК, за умовами якої банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 50000 доларів США окремими частинами - траншами. Згідно з п.4.7 Кредитної угоди погашення кредиту, сплата відсотків здійснюються у валюті.

Виконання зобов'язань позичальника згідно п.3.1 Кредитної угоди забезпечується Договором Іпотеки № 1/544-МК/1 від 13.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_7, та ПриватБанком (а.с.20-23).

Також між ОСОБА_3 та ПриватБанком було укладено договір про видачу траншу № 1/544-МК/1, датований 19.11.2007 року, згідно якого банк зобов'язувався надати ОСОБА_3 кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п. 1.2 Кредитної угоди від 13.11.2007 року № 1/544-МК МК за умовами якої банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 50000 доларів США окремими частинами - траншами (а.с. 17). , а позичальник зобов'язується сплачувати відсотки за користування

кредитними коштами відповідно до умов угоди, договору про видачу траншу та здійснювати погашення кредитів, відсотків та винагороди в порядку та строки згідно Графіків погашення кредиту, відсотків та винагороди.

Згідно з п.4.7 Кредитної угоди погашення кредиту, сплата відсотків здійснюються у валюті кредиту (а.с.13-16).

Виконання зобов'язань позичальника згідно п.3.1 Кредитної угоди забезпечується Договором Іпотеки № 1/544-МК/1 від 13.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_7, та ПриватБанком (а.с.20-23).

Також між ОСОБА_3 та ПриватБанком було укладено договір про видачу траншу № 1/544-МК/1, датований 19.11.2007 року, згідно якого банк зобов'язувався надати ОСОБА_3 кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п. 1.2 Кредитної угоди від 13.11.2007 року № 1/544-МК (а.с. 17).

Факт отримання кредитних коштів в сумі 50000 доларів позивачкою та її представником не заперечується та підтверджується копією заявки на видачу готівки № 1 від 19.11.2007 року (а.с.24).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитної угоди на споживчі цілі з договором про видачу траншу, договору іпотеки, договору поруки та відшкодування збитків, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості вимог позивачки щодо недійсності Кредитної угоди № 1/54,4-МК від 13.11.2007 року на споживчі цілі з договором про видачу траншу до неї № 1/544-МК/1 від 19.11.2007 року, а також Договору іпотеки квартири № 1/544-МК/1 від 13.11.2007 року; договорів іпотеки, поруки та відшкодування збитків.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є правильним. Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, посилаючись на положення статей 627, 629, 524, 533, 1054 ЦК України; ст.ст. 2, 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» згідно якого операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України, операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», та на ту обставину, що на час укладання спірних договорів, відповідач мав Ліцензію, видану Національним банком України від 10 жовтня 2000 року № 22 на право здійснювати банківські операції, перелічені у додатку до Ліцензії (а.с. 60,61), дійшов правильного висновку про відсутність у діях відповідача порушень чинного законодавства.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що банком при укладенні кредитної угоди порушені положення статей 11, 18, 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що умова Кредитної угоди та Договору про транш про використання долара США як валюти кредитування є несправедливою, оскільки позивачка ОСОБА_3 була ознайомлена з умовами кредитування та взяла на себе зобов'язання повернути отриманий кредит у вигляді іноземної валюти, тобто позичальниця самостійно обрала вид кредитування в такий спосіб.

Тому посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що відповідач при укладені кредитної угоди порушив її права як споживача, та не мав права . відповідно до норм чинного законодавства, надавати споживчий кредит в іноземній валюті, оскільки він не мав індивідуальної ліцензії і через те, що єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, не грунтуються на законі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов,язки сторін у справі, обставини справи, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об,активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.В. Карнаух

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_9