АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «спадкування» Доповідач: Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Швецової Л.А., Даниленка В.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за заповітом, -

встановила:

У 1990 році ОСОБА_3 (після укладення шлюбу - ОСОБА_1В.) звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що її діду ОСОБА_4 на праві власності належав жилий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Момоти Харківського району Харківської області. 28 липня 1989 року ОСОБА_4 помер. Відповідно до посвідченого 14 липня 1980 року нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори заповітом все належне йому на час смерті майно ОСОБА_4 заповідав своїй онучці ОСОБА_5 (ОСОБА_1В.). Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на вищевказаний жилий будинок.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 9 січня 1991 року позов задоволено.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2004 року вищевказане рішення було скасовано у звязку з ново виявленими обставинами.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1, у грудні 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що спірний будинок було побудовано їх батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у період шлюбу за спільні кошти, з урахуванням уточнених позовних вимог просили встановити факт належності будинку на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7, визнати за ними право власності за кожним на 1/6 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_7 та на 2/3 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_4

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2005 року та ухвалою Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею право власності на жилий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Момоти Харківського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2011 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2005 року скасовано.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано жилий будинок № 16 по вул. Гагаріна в с. Момотово Харківського району Харківської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7, визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та на 5/8 частин будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті 10 липня 2010 року ОСОБА_6, скасовано державну реєстрацію права власної ОСОБА_1 на жилий будинок, стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 343 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

16 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій просила апеляційне провадження за її скаргою закрити у зв'язку з відмовою від апеляційної скарги.

Обговоривши заявлене клопотання та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим апеляційного провадження вирішується апеляційним судом, що розглядає справу, в судовому засіданні.

Як убачається із заяви ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги, вона попереджена, що повторне оскарження з тих самих підстав рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2011 року згідно з ч. 4 ст. 300 ЦПК України не допускається.

Враховуючи викладене судова колегія вважає за необхідне прийняти відмову ОСОБА_1 від її апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

Керуючись ст.ст. 300, 304, 313,315,317, 319 ЦПК У країни, -

ухвалила:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2011 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за заповітом - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді