Провадження № 2/2517/3462/11
Єдиний унікальний № 2-1309/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Циганка М. О.,

при секретарі Чміль С. І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Прилуцький завод Білкозинпро стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ Прилуцький завод Білкозинпро стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 серпня 2006 р. її було прийнято на роботу автоматником гофрувальних машин у ВАТ Прилуцький завод Білкозин, 31 липня 2011 року вона звільнилася з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Проте при звільненні позивачки відповідач не виплатив їй заробітну плату, яка за період з 01 червня 2011 року по 31 липня 2011 року складає 11 237,38 грн. Також у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні відповідач не виплатив позивачці середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивач і просить суд відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за ввесь час затримки розрахунку при звільненні по момент ухвалення рішення, відповідно до чинного законодавства.

Позивачка в судове засідання не зявилася, проте завчасно подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі: просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по момент ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства, а також просила розглянути справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився також з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання.

У зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

з копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 119к від 23.08.2006 р. від 26.08.2006 р. була прийнята на роботу до ВАТ Прилуцький завод Білкозинавтоматником гофрувальних машин по 2 розряду в цех № 3 по строковому трудовому договору (а. с. 4).

З копії витягу з наказу № 70-К від 28 липня 2011 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку (а. с. 6).

Згідно з довідкою, виданою ПАТ Прилуцький завод Білкозин№ 1330 від 30.08.2011 р. ОСОБА_1 нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.06.11 р. по 31.07.11 р. становить 11 237, 38 грн (а. с. 7).

Згідно з копією довідки про середню заробітну плату (дохід) № 940 від 01.08.2011 р., виданою ПАТ Прилуцький завод БілкозинОСОБА_1 вбачається, що її середньоденна заробітна плата становить 53,82 грн. (а. с. 5).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Тобто відповідач повинен був здійснити повний розрахунок із позивачем 31 липня 2011 року.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період.

Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 25.08.2010 р. N 9111/0/14-10/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік" встановлені наступні показники робочих днів: серпень 22; вересень - 22; жовтень -21.

Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, тобто з 01 серпня 2011 року по 11 жовтня 2011 року включно буде складати: 53, 82 * 51 = 2 744 грн. 82 коп., де 51 - кількість робочих днів (за серпень 22, за вересень 22 і за жовтень - 7).

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні відповідач в день звільнення позивачки - 31.07.2011 року не виплатив належні їй суми у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, тому суд вважає, що заборгованість по заробітній платі в сумі 11 237 грн. 38 коп. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 2 744 грн. 82 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224, 226, 294, 367 ЦПК України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ Прилуцький завод Білкозинпро стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з ПАТ Прилуцький завод Білкозинв користь ОСОБА_1 11 237 (одинадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 38 коп. невиплаченої заробітної плати, а також 2 744 (дві тисячі сімсот сорок чотири) грн. 82 коп. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, а всього 13 982 (тринадцять тисяч девятсот вісімдесят дві) грн. 20 коп.

Стягнути з ПАТ Прилуцький завод Білкозинв дохід держави 139 грн. 82 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в користь державного бюджету м. Прилуки.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ПАТ Прилуцький завод Білкозинв користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. Циганко