Справа № 22-ц-5317/11 Головуючий у І інстанції Саранюк Л.П.
Категорія 46 22.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М., суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С. при секретарі Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора м. Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему в Київській області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 липня 2011 року по справі за позовом прокурора м. Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему в Київській області до Ірпінської міської ради , ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року прокурор м. Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему в Київській області звернувся до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що в ході перевірки було встановлено, що рішенням Ірпінської міської ради від

03.03.2010року № 4110-84-V (а.с.34) ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0, 25 га у власність (за рахунок земель запасу міста) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 га та 0,1500 га - для ведення особистого селянського господарства в м. Ірпінь по вул. 11-та Лінія, 20.

Рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 09.04.2010 року № 4369-87-У (а.с.51) було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0, 25 га, з яких: 0,1 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,15 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою м. Ірпінь, вул. 11-та Лінія, 20, а 13.05.2010 року їй були видані державні акти на ці земельні ділянки.

Також зазначена земельна ділянка є частиною земельної ділянки, яка

перебувала у постійному користуванні ВАТ «Поліграфкнига» під розміщення піонерського табору «Книжечка», а тому має статус земель рекреаційного призначення. Генеральний план м. Ірпеня належним чином не затверджено, а тому

передача у власність земельних ділянок до виготовлення містобудівної документації неможлива.

Крім того, враховуючи, що земельні ділянки є землями рекреаційного призначення повинен відбуватися після проведення державної експертизи землевпорядної документації, чого не було зроблено.

Тому просили визнати недійсним державний акт на право власності серія ЯЛ № 097914 на земельну ділянку пл. 0,1000 га за адресою м. Ірпінь

вул. 11-та Лінія, 20 з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яким видано на ім'я ОСОБА_2; визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯЛ № 097915 на земельну ділянку пл. 0,1500 га за адресою м. Ірпінь вул. 11-та Лінія, 20 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, який видано на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 липня 2011 року в задоволенні позову прокурору м. Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему в Київській області відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням позивач по справі подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов прокурора м. Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему в Київській області.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 03.03.2010 року № 4110-84-V відповідачці ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу загальною площею 0,25 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 га та 0,1500 га - для ведення особистого селянського господарства в м. Ірпінь по вул. 11-та Лінія, 20.

Рішенням Ірпінської міської ради від 09.04.2010 року № 4369-87-У затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га з яких: у власність (за рахунок земель запасу міста) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 га та 0,1500 га - для ведення особистого селянського господарства в м. Ірпінь по вул. 11-та Лінія, 20, а

13.05.2010року їй були видані державні акти на ці земельні ділянки. Ці обставиш

підтверджуються матеріалами справи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»

передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати

вирішувати питання, віднесенні Конституцією України, цим та іншими законамі

до їх відання.

Відповідно до п. «б» ч.І ст. 12 Земельного Кодексу України д(

повноважень сільських ,селищних, міських рад у галузі земельних відносин ш

території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунально

власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни т<

юридичні особи набувають права власності та права користування земельнимь

ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органії

виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень

визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними

особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність абс

надання їх у користування. Як передбачено ч.І ст. 122 Земельного кодексу

України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність

або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних

громад для всіх потреб.

Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності та праве

постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання їі

власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право

постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Виходячи із встановлених обставин та зазначених норм закону, суд першої

інстанції дійшов правильного висновку, що Ірпінською міською радою в межах

своїх повноважень були винесені оспорюванні рішення про надання

ОСОБА_2 земельних ділянок і дані рішення прийняті суб'єктом владних

повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений

Конституцією України та законами України, обґрунтовано та протягом розумного

строку, з дотриманням принципу рівності перед законом; передбачені законом,

підстави для визнання оспорюваних прокурором рішень незаконними та їх

скасувати - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.ЗОЗ ЦПК України під час розгляду справи в

апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість

рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог

заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 60 ЦПК України апелянт не надав доказів та не довів ті обставини,

на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Прокурором не надано безспірних доказів того, що земельні ділянки що були передані у власність ОСОБА_2 перебували у користуванні ВАТ «Поліграфкнига» чи піонерського табору «Книжечка».

Відповідно ст. 9 Закону України «Про державну експертизу

/¦' і * «

землевпорядної документації», обов язковш державній експертизі підлягають, в т.ч. проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок рекреаційного призначення, однак прокурором не надано доказів того, що земельні ділянки за адресою м. Ірпінь, вул. 11-та Лінія, 20, які були передані ОСОБА_2 мали зазначений вид цільового призначення. Навпаки, згідно довідок відділу Держкомзему у м. Ірпінь, висновків відділу Держкомзему в м. Ірпінь, відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Київської області - зазначені земельні ділянки були виділенні за рахунок земель запасу Ірпінської міської ради Київської області (зелені насадження загального користування).

Ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з врахуванням планів земельно-господарського устрою.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій»

сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, в т.ч. вирішують питання вибору, вилучення (викупу) надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Тому не можна погодитись з посиланням прокурора на те, що за відсутності належним чином затвердженої містобудівної документації Ірпінська міська рада Київської області не мала права передавати у власність земельні ділянки, оскільки такої заборони не містять ні зазначені вище закони, ні Земельний кодекс України.

Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для визнання не чинними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_2, оскільки не надано доказів, що акти видані з порушенням вимог чинного законодавства та порушують права інших осіб.

Крім того, як слідує з наданих представником відповідача державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_2, не співпадають номери державних актів, які прокурор просить скасувати в своєму позові з номерами державних актів наданих представником відповідача.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду

першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає

обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і

процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в

апеляційній скарзі апелянта, з ухваленням нового рішення по суті позовних

вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора м. Ірпеня в інтересах держави в особі Київсько- обласної ради, Головного управління Держкомзему в Київській області відхилити

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 липня 2011 рокз залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може буті оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді