АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-6301/2011р. Головуючий 1 інст. Смірнова Н.А., категорія угода кредиту Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

26 квітня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2011 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи: публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про повернення боргу при погашенні кредиту за договором поруки та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третьої особи: Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про повернення боргу та відшкодування збитків, завданих ї при погашенні кредиту за договором поруки та моральної шкоди, посилаючись на те, що 12 березня 2008 року відповідач по справі уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір №0 та отримав кошти у розмірі 88960 грн. Крім цього, для забезпечення виконання умов кредитного договору, 12 березня 2008 року між позивачкою та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки № П/0. Відповідач умови кредитного договору не виконував, тому позивачкою було сплачено кредит за період з 12 березня 2008 року по вересень 2009 року у розмірі 37800 грн. Позивачка дані кошти сплатила, щоб запобігти в подальшому нарахування неустойки та пені. Відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати сплачені нею кошти. Крім цього, вважає, що діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 5000 грн.

19 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, третьої особи: Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідачки по справі ОСОБА_2 10000 гривень, а також зобов'язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію. Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 не набула по відношенню до нього статусу кредитора. Умови кредитного договору він виконував належним чином, але гроші, які він надавав, до кредитної установи вносила за його дорученням ОСОБА_2 Вважав, що викладене в позові ОСОБА_2 є наклепом стосовно нього та що ОСОБА_2 поширила про нього негативну інформацію, чим завдала йому моральної шкоди.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2011року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 37800 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 327грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 добровільно було укладено банківський кредитний договір, ним було отримано кредитні ресурси, але ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання за договором №0, зокрема по погашення кредиту та сплатила банку грошові кошти в розмірі 37800 грн., сплачуючи їх помісячно в період з 12 березня 2008 року по 01 жовтня 2009 року, відповідно до графіку погашення по кредитному договору, тому вона має право на повернення від відповідача вказаної суми.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони правильні, відповідають фактичним обставинам по справі, вимогам діючого законодавства.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи.

Матеріали справи містять дані про те, що 2 березня 2008 року ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» уклали кредитний договір № НОМЕР_1, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 88960 гривень, який останні зобов'язався повернути та сплатити плату за користування кредитом в порядку і на умовах, зазначених договором.

Відповідно до п.п.1.2.2 кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язаний повернути кредит у іетому обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №11 до Кредитного договору, а саме щомісячно сплачувати як саму суму кредиту так і проценти за користування Кредитом в розмірі 13,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань в цей же день, 12 березня 2008 року, між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір поруки № П/П 313200000, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилась за виконання позичальником ОСОБА_1 кредитних зобов'язань перед банком у повному обсязі кредиту, відсотків за користування кредитом, пені, штрафів та інших санкцій. У разі невиконання позичальником зобов'язань ОСОБА_1 ОСОБА_2 відповідала як солідарний боржник.

Пунктом 2.4. договору поруки передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні.

Судом встановлено, що договір поруки був укладений на виконання кредитного договору взаємною згодою сторін, з метою створення юридичних наслідків, не містить умов, які суперечать чинному законодавству.

Як правильно встановлено судом, ОСОБА_2 в рахунок погашення кредиту за згодою позичальника вносила помісячно в період з 12 березня 2008 року по 01 жовтня 2009 року, відповідно до графіку погашення по кредитному договору суми на погашення кредиту, що вбачається з картки особового рахунку №3. Згідно данного рахунку позивачем знімалися грошові кошти в дні, коли проводилися операції щодо погашення заборгованості за кредитом, та в тій самій сумі та вносилися в касу банку на погашення кредиту.

Письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт внесення позивачем на погашення кредиту відповідача за його згоди грошовій суми 37800грн. за період з 01 квітня 2008 вересень 2009 року включно.

Відповідач ОСОБА_1 як в суді 1 інстанції, так і в суді апеляційної інстанції підтвердив факт того, що в зазначений період щомісячні платіжі від його імені здійснювала позивач.

Твердження відповідача про те, що позивач вносила грошові суми, які ним передавалися їй для здійснення щомісячних платежів по кредиту, судом 1 інстанції перевірялись та визнани безпідставними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач належних та беззаперечних доказів на підтвердження наведених заперечень проти позову, а саме: сплати саме ним в цей період щомісяних платежів та на підтвердження факту передачі позивачу зазначених грошових сум не надав.

Висновки суду про стягнення з відповідача грошових сум, які ним в погашення кредиту не сплачувалися, грунтуються на встановлених обставинах справи, підтверджуються письмовими доказами та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія підстав для скасування рішення не вбачає.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.і ст.307, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2011року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді