АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 27 (1) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А..

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, посилаючись на те, що за договором позики від 22.01.2010 року вони надали в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 2803500 грн. (по 1401750 грн. кожний) строком повернення до 25.01.2010 року.

Оскільки, відповідачем грошові кошти станом на 13.10.2010 року так і не повернуто, просили суд стягнути з відповідача на користь кожного з них по 2234339,33 грн., що становить 1384232,50 грн. основного боргу, 722569,37 грн. пені в розмірі 0,2% за період з 26.01.2010 року по 13.10.2010 року за прострочення погашення платежів, 97842,83 грн. витрат від інфляції за період з 01.02.2010 року по 01.10.2010 року, 29694,63 грн. - 3% річних з простроченої суми.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5, кожного з них, грошові кошти в розмірі по 2234339,33 грн., в тому числі суму основного боргу 1384 232, 50 грн., суму пені 0,2% у розмірі 722 569,37 грн., втрати від інфляції у розмірі 97 842,83 грн., 3% річних у розмірі 29 694,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1820 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права. Зокрема судом в порушення ч.3 ст. 551 ЦК України, стягнуто розмір пені, який значно перевищує суму основного боргу; не звернуто уваги на невідповідність укладеного договору позики нормам діючого законодавства щодо нарахування пені та наявності підстав у звязку з цим для визнання його недійсним. Порушення норм процесуального права вбачає в її неповідомленні про розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 січня 2010 р. між сторонами укладено договір позики грошей на суму 2803500 грн. строком повернення 25.01.2010 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №408.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з факту невиконання зобовязання відповідачем щодо повернення грошей, отриманих нею в позику від позивачів, та її обовязку у звязку з цим сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначні родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частина перша ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із вищезазначеного Договору позики п.1 позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - позикодавці передали відповідачу ОСОБА_4 - позичальнику грошові кошти в розмірі 2 803 500,00 грн. строком до 25 січня 2010 року включно, а саме кожний із позивачів передав ОСОБА_4 1 401 750,00 грн.

Відповідно до абз.2 п.1 Договору ОСОБА_4 зобов*язалась повернути таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів в рівних частинах кожному до 25 січня 2010 року включно повністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення боргу за договором позики, оскільки станом на 26.01.2010 року та за період до 13 жовтня 2010 року відповідач не виконала зобов*язання відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Погоджується також колегія суддів і з сумою боргу, яку стягнуто з відповідача на користь кожного із позивачів по 2 234 339,33 грн., оскільки дії відповідача ОСОБА_4 становлять порушення нею взятих на себе договірних зобов*язань і тягнуть за собою договірну відповідальність, передбачену п.1 договору позики у вигляді пені у розмірі 0,2% від загальної суми позики за кожен день прострочення та п.5 договору, що передбачає у разі несвоєчасного повернення коштів обов*язок сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми.

Доводи в апеляційній скарзі, що розмір пені стягнуто в порушення ч.3 ст.351 ЦК України є безпідставними, оскільки розмір пені судом стягнуто відповідно умов договору, договір підписаний сторонами та невизнаний судом недійсним.

Посилання, що укладений договір позики не відповідає нормам діючого законодавства колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сама ОСОБА_4 не зверталася до суду з вимогами про визнання цього договору недійсним.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, що суд порушив норми ЦПК України, розглянувши справу у її відсутності, не повідомивши її належним чином про розгляд справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи Лі пінська В.О. про день та час розгляду справи 24 травня 2011 року була повідомлена 04.05.2011 року, що підтверджується її ж розпискою (а.с. 68).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвалене рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: