АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 39 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів - Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до засновника газети «Наш кримінал» ОСОБА_3, кореспондента газети ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до засновника газети «Наш кримінал» ОСОБА_3, кореспондента газети ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в статтях газети «Наш кримінал» № 18 (143) від 04.10.2006р. та № 19 (144) від 18.10.2006р. було опубліковано неправдиві та образливі вислови, які порочать їх честь, гідність та ділову репутацію, і які, на їх думку, повинні бути спростовано засновником газети «Наш кримінал» ОСОБА_3 зі стягненням з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку 40000 грн., а на користь ОСОБА_2 15000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2010 року позови ОСОБА_2, та ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано, що у статті "Предприниматели говорят" Криворожский ОБЭП", а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет ", надрукованої в Криворізькій газеті "Наш криминал" у випуску № 18 (143) за жовтень 2006 року, автором якої є "Денис Николаев" не відповідають дійсності, зачіпають честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6 наступні твердження:

- «Затем у предпринимателя состоялась встреча и с самим ОСОБА_8. ОСОБА_2 время их розговора, утверждает бизнесмен, речь о документах на товар не шла. Начальник отделения БЭП вел себя как профессиональный менеджер. Без каких-либо намеков он сказал напрямую, что предлагает ОСОБА_4 единственный приемлемый для двоих вариант, ОСОБА_8 находит покупателя для редукторних пар, продаст их, а затем поделится с предпринимателем выручкой...» ;

- «В конечном итоге после разбирательств, сотрудники внутренней безопасности установили, что ОСОБА_8, мягко говоря был не прав, и не должен был изымать эти злополучные, редукторные пары» ;

«ОСОБА_9 забрасывал всевозможные инстанции жалобами, у милиционера ОСОБА_8 появился автомобиль «Мерседес»... Предприниматель ОСОБА_4 хорошо знаком с законами природы, поэтому предположил, что если где-то, что-то и у кого-то появляется, значит, в другом месте это «что-то» непременно исчезает. И не ошибся. С техбазы его редукторы уже «корова языком слизала».

Визнано, що у статті "На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли ?", надрукованої в Криворізькій газеті "Наш криминал" у випуску № 19 (144) за жовтень 2006 року, автором якої є "Денис Николаев" не відповідають дійсності, зачіпають честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_6 наступні твердження:

- «В прошлом номере «Нашого криминала» мы рассказывали о «подвиге бывшего руководителя отделения БЭП Саксаганского района ОСОБА_10, а ныне сотрудника внутренней безопасности милиции ОСОБА_8. Напомню, что «бэхи» окликнулись на объявление предпринимателя ОСОБА_11 о продаже им трех редукторних пар на общую сумму 100000 грн. А затем забрали их и до сих пор о судьбе этих дорогостоящих железок можно лишь догадываться. Особенно если учесть тот факт, что после исчезновения редукторних пар ОСОБА_8 стал ездить на «Мерседесе». Соглашусь, работа у ребят такая: все-таки речь идет об экономической безопасности нашого родного города. Взять себе то, что неправильно лежит, это они могут. Есть такое. Но чтобы избивать задержанных...

Визнано, що у статті " Предприниматели говорят " Криворожский ОБЭП ", а подразумевают- безнаказанный ( узаконенный) рэкет ", надрукованої в Криворізькій газеті "Наш криминал" у випуску № 18 (143) за жовтень 2006 року, автором якої є "Денис Николаев" не відповідають дійсності, зачіпають честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 наступні твердження :

«Интересы ответчика ОСОБА_8 в суде защищала представитель милиции ОСОБА_12. В своем выступлении ОСОБА_13 пыталась «окрыть глаза» как судье Потемкину, так и другой стороне процесса», а также «А куда же исчезли три редукторне пары с боксов техбазы, а на каком основании они вообще изымались у предпринимателя? На этот вопрос представитель милиции ответить затруднилась?».

Зобов'язано ОСОБА_3 - засновника газети "Наш криминал" надрукувати спростування недостовірних відомостей, викладених у статті "Предприниматели говорят " Криворожский ОБЭП ", а подразумевают- безнаказанный (узаконенный) рэкет ", надрукованої в Криворізькій газеті "Наш криминал" у випуску № 18 (143) за жовтень 2006 року, автором якої є "Денис Николаев" та у статті газети «Наш кримінал» № 19 (144) від 18.10.2006 року «На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли?» у вигляді резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу без будь-яких редакційних коментарів у міській газеті «Червоний гірник» у спеціальній рубриці під назвою «Спростування недостовірної інформації» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_4, приватного підприємця на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. та судові витрати: судовий збір в сумі 30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, приватного підприємця на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та судові витрати: судовий збір в сумі 26 грн. 80 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_2 понесені ними витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді по 15 грн. на користь кожного.

У задоволенні позову до кореспондента газети " Наш криминал" ОСОБА_7 - відмовлено, а також в іншій частині заявлених вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи.

Зокрема, суд не взяв до уваги, що постанова слідчого прокуратури Саксаганського району від 01.02.2006р. про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, на яку суд посилається при ухваленні рішення, скасована 10.02.2009р. як незаконна, викладені в статтях газети відомості відносно позивачів відповідають дійсності, а доказів в спростування цього ними не надано.

Порушення норм процесуального права полягає в тому, що суд не задовольнив прохання його представника - ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи та ухвалив рішення за відсутності останнього, позбавивши його відповідача права на захист.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовнихвимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в жовтні 2006 року відповідач ОСОБА_4 надавав інтервю кореспондентові Криворізької газети "Наш криминал" щодо вилучення в нього 28.07.2004 року працівниками ОГСБЕП Саксаганського РВ КМУ редукторних пар та розгляду цивільної справи за його позовом до КМУ УМВС у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 47 т.1).

Пояснення надані ОСОБА_4 в ході вказаного інтервювання були опубліковані в статтях Криворізької газети "Наш криминал" під назвою "Предприниматели говорят" Криворожский ОБЭП", а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет", випуск № 18 (143) від 04.10.2006 року та під назвою "На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли ?", випуск № 19 (144) від 18.10.2006 року під авторством "Дениса Николаева".

Вважаючи, що в статті під назвою "Предприниматели говорят" Криворожский ОБЭП", а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет" розміщено недостовірну інформацію відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_2, яка зачіпає їх особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію, а в статті під назвою "На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли ?" - розміщено недостовірну інформацію відносно ОСОБА_6, позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту поширення недостовірної інформації відносно позивачів, яка принижує їх честь, гідність та ділову репутацію й наявності у звязку з цим підстав для захисту порушеного права позивачів у спосіб спростування такої інформації засновником газети «Наш кримінал» ОСОБА_3, та відшкодування моральної шкоди на користь кожного з позивачів відповідачем ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34 Конституції України).

Разом з тим, вказаному праву відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (ст. 68 Конституції України).

У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі гідності і ділової репутації громадян та організацій» від 28.09.1990 року № 7, чинної на час виникнення спірних правовідносин, при розгляді цивільних справ, суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, чинної на час розгляду справи, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

При цьому, недостовірною, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 вищезазначеної Постанови, вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ч.2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На виконання вказаних вимог закону та ст. 214 ЦПК України, вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, розмежувавши поширену в пресі відносно позивачів інформацію від оціночних суджень та фактичних тверджень, які є недостовірними.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду в частині визнання висловлень, викладених в оспорюваних статтях, відносно позивачів оціночними судженнями та такими, що не підлягають спростуванню, відповідачем ОСОБА_4 не оспорюється. Ним оспорюється тільки рішення суду в частині визнання інформації недостовірною та обовязок відшкодувати моральну шкоду позивачам.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України, ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Наданими суду першої інстанції доказами позивачі довели факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено їх особисті немайнові права.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висловлення відносно позивача ОСОБА_6, викладенні в статтях під назвою "Предприниматели говорят" Криворожский ОБЭП", а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет", "На разгрузке помидоров заработать, не хотите ли ?", щодо незаконного вилучення редукторних пар у ОСОБА_4, їх продажу позивачем з подальшим придбанням автомобілю марки «Мерседес» є такими, що не відповідають дійсності та підлягають спростуванню.

Цей висновок зроблено судом першої інстанції на основі зібраних по справі доказів у відповідності до положень ст. 212 ЦПК України, а саме досліджено та оцінено постанову слідчого прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу від 01.02.2006 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_6 у звязку із відсутністю у його діях складу ознак злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.3, 365 ч.3 КК України (а.с.72 т.1); висновки, проведеного 02 квітня 2007 року за зверненнями ОСОБА_4 УВБ в Дніпропетровській області ДВБ ГУБОЗ МВС України службового розслідування відносно ОСОБА_6 (а.с.135-136 т.1), згідно якого вставлено, що викладені заявником відомості не знайшли свого обєктивного підтвердження; акт про прийняття на зберіганні від 11.03.2009 року, відповідно до якого ТОВ „Валкос Групп прийняло на зберігання від Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області редукторні пари в кількості 6 шт., де і знаходяться по теперішній час (а.с.160, 161-165 т.1); висновки службового розслідування, яким було встановлено, що автомобіль „Мерседес- Бенц 190, 19947АВ, 1984 року випуску був поставлений на облік 29.12.2000 року та зареєстрований на імя ОСОБА_6 на підставі довідки Держторгу, тобто ще до того, як мав місце факт вилучення редукторних пар у ОСОБА_4 (а.с.135-136 т.1)

В порушення, вищенаведених вимог ч.3 ст. 277 ЦК України, ч.3 ст. 10 ЦПК України, відповідач ОСОБА_4 не довів, що поширена ним інформація є достовірною, а його посилання на це ґрунтуються тільки на припущеннях, й спростовуються наданими доказами.

Не може бути підтвердженням достовірності інформації посилання відповідача на скасування постанови судом про відмову в порушенні кримінальної справи, оскільки станом на теперішній час кримінальну справу відносно позивача ОСОБА_6 не порушено, винність його дій щодо вилучення редукторних пар у відповідача у передбачений законом спосіб не встановлена.

Погоджується колегія суддів й з висновками суду першої інстанції щодо визнання такими, що не відповідають дійсності та підлягають спростуванню висловлювання відносно позивача ОСОБА_2, опубліковані в статті під назвою "Предприниматели говорят" Криворожский ОБЭП", а подразумевают - безнаказанный (узаконенный) рэкет", а саме: відомості про те, що вона представляла особисті інтереси ОСОБА_6 та те, що вона начебто не знала: куди поділись вилучені редукторні пари, оскільки копією позовної заяви, запереченнями на позов підтверджується, що ОСОБА_2 брала участь в якості представника відповідача по справі за позовом ОСОБА_4 до Криворізького міського управління внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (а.с. 46, 47 т.1). Крім того, із наданих нею Тернівському районному суду м. Кривого Рогу заперечень вбачається, що їй, як представнику, було відомо про місцезнаходження вилучених редукторних пар, т.я. вона вказувала, що ОСОБА_4 пропонувалось їх забрати.

Доказів в спростування вищенаведеного, відповідачем ОСОБА_4 ані суду першої, ані апеляційної інстанцій не надано, а тому доводи його апеляційної скарги про достовірність поширеної ним інформації відносно позивача ОСОБА_2 є безпідставними.

Оскільки способами захисту честі, гідності та ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивачів про стягнення на їх користь з відповідача ОСОБА_4, як особи, що поширила недостовірну інформацію, моральної шкоди, що узгоджується з положеннями ст. 32 Конституції України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь кожного з позивачів, суд першої інстанції врахував положення ч. 3 ст. 23 ЦК України та розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, та виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань кожного з позивачів внаслідок розповсюдження відносно них недостовірної інформації, а також вимог розумності, добросовісності і справедливості.

А тому колегія суддів погоджується з визначеним ним до стягнення на користь позивачів розміром моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 щодо розгляду справи у його відсутності за наявності заяви його представника про відкладення розгляду справи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення. Крім того, згідно з положеннями ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причини не є перешкодою для розгляду справи. Заява ж про відкладення розгляду справи була надіслана представником відповідача до суду першої інстанції поштою й надійшла на його адресу після вирішення справи по суті, тобто 25.10.2011 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с. 50 т.2 ).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: