Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-295/2011 Головуючий у 1-ій інстанції - ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач - Шарапова О.Л.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2011 року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К, ОСОБА_2

при секретарі Штупун О.М.

з участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення першкод у користуванні майном, стягнення матеріальної і моральної шкоди, встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила заборонити відповідачам використовувати кодовий замок на хвіртці без її згоди, стягнути з відповідачів на її користь у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52. Співвласником іншої частини вказаного домоволодіння є ОСОБА_6 Відповідачі без її згоди зняли огорожу та встановили нові ворота і хвіртку з кодовим замком, але відмовилися повідомити її номер кода. Такі дії відповідачів спричинили моральні страждання, які вона оцінює в 3000 грн.

В грудні 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідачів вартість знесеного останніми належного їй сараю та у відшкодування моральної шкоди 1700 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52. Співвласником іншої частини вказаного домоволодіння є ОСОБА_6 Відповідачі знесли належний їй сарай. Такі дії відповідачів спричинили моральні страждання, які вона оцінює в 1700 грн.

В грудні 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52. Співвласником 5/9 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_6 Між нею та іншим співвласником не досягнуто згоди щодо встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою.

В січні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування половини вартості воріт і хвіртки 5023 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому на праві власності належить 5/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52. Співвласником 4/9 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_5М.З метою оновлення старої огорожі ним були встановлені нові ворота і хвіртка. Вартість встановлених воріт і хвіртки становить 10 046 грн., а тому відповідачка , як співласник майна, має відшкодувати половину вартості воріт та хвіртки.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 12 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково: зобов'язано відповідачів не змінювати кодовий замок на воротах і хвіртці без погодження з позивачкою, встановлений порядок користування земельною ділянкою відповідно до додатку № 1 до висновку експерта № 4/5Д від 18 жовтня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування вартості знесеного сараю 541.8 грн.; позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування вартості воріт і хвіртки 4469.88 грн. ; вирішене питання про відшкодування судових витрат; проведений взаємозалік стягнутих сум.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_6 просять оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; ухвалити нове рішення та стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування вартості воріт і хвіртки 5023 грн. та судові витрати в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним. Апелянти посилаються на те, що визначений порядок користування земельною ділянкою передбачає наявність земель загального користування, що унеможливлює кожному із співвласників в повній мірі захистити свою частку у спільній власності. Апелянти вказують на те, що ОСОБА_6 отримав у дар 5/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями, серед яких був сарай Б-1, а ОСОБА_5 ніколи не була власником цього сараю, а тому суд безпідставно стягнув на користь останньої вартість знесеного сараю. Апелянти зазначають, що суд безпідставно не стягнув з ОСОБА_5 судові витрати в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить визнати дії відповідачів по знесенню сараю та вчиненню перешкод у користуванні майном неправомірними, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити., рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою змінити та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до додатку № 1 до висновку експерта № 4/5Д від 20 травня 2010 року , рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно не визнав дії відповідачів по знесенню сараю та вчиненню перешкод у користуванні майном неправомірними та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Апелянт вказує на те, що вона не надавала згоди на заміну воріт та хвіртки, а тому суд безпідставно стягнув на користь ОСОБА_6 вартість зазначеного майна. Апелянт зазначає, що суд невірно визначив порядок користування земельною ділянкою, оскільки експертом невірно визначене місцерозташування вигрібної ями, а клопотання про виклик експерта в судове засідання було відхилене.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_6 є власником 5/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52. ОСОБА_5 є власником 4/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52. В липні 2009 року у вказаній садибі були встановлені нові ворота та хвіртку і лише 24 березня 2010 року відповідачі повідомили ОСОБА_5 про код. В серпні 2008 року ОСОБА_6 зніс розташований на присадибній земельній ділянці сарай Б-1 та в подальшому побудував на його місці гараж-сарай В-1 ,в-1.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони є співласниками житлового будинку з надвірними будівлями , а тому відповідачі мали повідомити про код при встановленні нових воріт і хвіртки; сторонам належав на праві спільної часткової власності сарай, який був знесений ОСОБА_6 без згоди позивачки; позивачка, як співлвасник майна, має відшкодувати частину вартості нових воріт і хвіртки; між сторонами повинен бути встановлений порядок користування земельною ділянкою; відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Проте, з таким висновком частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначала про те, що встановити порядок користування земельною ділянкою слід відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 травня 2010 року.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 пояснили, що найбільш сприятливий варіант для встановлення порядку користування земельною ділянкою визначений у додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 травня 2010 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою слід змінити та встановивши порядок користування земельною ділянкою відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4/5 від 20 травня 2010 року, виділивши в користування ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0.0246 га кв.м., ОСОБА_6 - площею 0.0308 га та залишивши в загальному користуванні сторін земельну ділянку площею 0.0277 га.

Доводи апелянтів ОСОБА_3, ОСОБА_6 про те, що варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою передбачають

наявність земель загального користування, що унеможливлює кожному із співвласників в повній мірі захистити свою частку у спільній власності, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правової норми, а законодавством не встановлена заборона визначати порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку у разі наявності двору спільного користування.

За змістом ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 в серпні 2008 року зніс сарай Б-1, що не оспорювалося в ході розгляду справи судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ( а.с. 113, 114). Вказаний сарай належав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № С-210 від 15 жовтня 2010 року вартість знесеного сараю становить 1219 грн.

За таких обставин , апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_6 слід стягнути на користь ОСОБА_5 у відшкодування вартості 4/9 частин вказаного сараю 541.8 грн.

Доводи апелянтів ОСОБА_3, ОСОБА_6 про те, що останній отримав у дар 5/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями, серед яких був сарай Б-1, а ОСОБА_5 ніколи не була власником цього сараю спростовуються матеріалами справи, зокрема, технічними паспортами на будинок станом на червень 2007 року та на липень 2009 року ( а.с. 20-23), договором дарування від 02 липня 2007 року ( а.с. 72), оціночним актом від 05 грудня 1976 року ( а.с. 134), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 квітня 1996 року( а.с. 197), з яких вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : м. Прилуки вул. Михайлівська 52 належить особам на праві спільної часткової власності , а замість знесеного сарай Б-1 побудований гараж-сарай В-1, в-1. В ході розгляду справи сторонами не надано доказів про те, що між співвласниками проведений реальний поділ вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями.

Як вбачається з матеріалів справи, в липні 2009 року в садибі по вул. Михайлівській 52 в м. Прилуки були встановлені нові ворота та хвіртка і лише 24 березня 2010 року відповідачі повідомили ОСОБА_5 про код, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та матеріалами справи (а.с. 8, 10,236).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що слід зобов"язати відповідачів не змінювати кодовий замок на воротах і хвіртці без погодження з позивачкою.

Доводи апелянта ОСОБА_5 про те, що суд безпідстанво не визнав дії відповідачів по знесенню сараю та вчиненню перешкод у користуванні майном неправомірними, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки, з урахуванням приписів ст. 119 ЦПК України, такі позовні вимоги ОСОБА_5 не заявлялися.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи апелянта ОСОБА_5 про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки ОСОБА_5 з липня 2009 року по березень 2010 року була позбавлена можливості користуватися хвірткою, без згоди останньої був знесений сарай Б-1, а тому з урахуванням характеру та тривалості моральних страждань, заподіяних позивачці, апеляційний суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування 4/9 частин вартості нових воріт і хвіртки 4464.88 грн., оскільки ОСОБА_6 не були понесені витрати по придбанню цього майна. Як вбачається з матеріалів справи, витрати в сумі 10046 грн. по придбанню нових воріт і хвіртки та їх встановленню були понесені ОСОБА_3 Н.1. ( а.с. 74), яка не позбавлена можливості звернутися до суд з відповідним позовом. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_3 на придбання зазначеного майна були витрачені грошові кошти ОСОБА_6

В ході розгляду справи ОСОБА_5 понесені судові витрати на загальну суму 4 194 грн. 50 коп. ( а.с. 1,2, 14, 15, 26, 27, 162, 223, 224), ОСОБА_6 сплачений судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн. ( а.с. 68, 69), ОСОБА_3 та ОСОБА_6 понесені витрати на правову допомогу в сумі 10485 грн. ( а. с. 225, 231). З урахуванням приписів ст. 88 ЦПК України та беручи до уваги, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково, апеляційний суд приходить до висновку, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 слід стягнути у відшкодування судових витрат 1048 грн. ( 10 485 грн. /2= 5242.5 грн.; 5242.5 грн. -4194.5 грн.= 1048 грн.).

Керуючись ст.ст. 386, 391, 1167 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 209, 218, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд-

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2010 року в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою - змінити.

Встановити наступний порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою : м. Прилуки вул.. Михайлівська 52:

виділити ОСОБА_5 у користування земельну ділянку площею 0.0246 га за адресою : м. Прилуки вул.. Михайлівська 52 відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4/5 від 20 травня 2010 року;

виділити в користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0.0308 га за адресою : м. Прилуки вул.. Михайлівська 52 відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4/5 від 20 травня 2010 року;

залишити в загальному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0.0277 га за адресою : м. Прилуки вул.. Михайлівська 52 відповідно до додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4/5 від 20 травня 2010 року.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2010 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6, відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, розподілу судових витрат та проведення взаємозаліку стягнутих сум - скасувати.

ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування судових витрат 1048 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді