АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія про стягнення суми Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Ковач О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2011 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 13 лютого 2007 року. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 13 лютого 2007 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, за умовами якого відповідачі отримали від позивача позику у розмірі 3450 доларів США та зобов'язалися повернути її позивачу не пізніше 13 липня 2007 року. В позові посилався на те, що п.3 договору позики встановлено штрафні санкції за порушення позичальниками зобов'язань з повернення позики у розмірі 150 грн. за кожен дань прострочки. Вказував на те, що станом на 21 квітня 2009 року борг відповідачів перед позивачем виконаний частково у розмірі 1050 доларів США. Таким чином, заборгованість за договором позики складала 2400 доларів США, що за курсом НБУ складає 18480 грн. Крім того, за період з 19 липня 2007 року по 21 квітня 2009 року вважає, що необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача штрафні санкції у розмірі 54750 грн. Просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 73230 грн.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики. Свій позов мотивував тим, що 13 лютого 2007 року між сторонами укладено договір позики з порушенням вимог діючого законодавства. В позові вказував на те, що договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Посилається на те, що відповідач ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, зобов'язання, яке виникло в наслідок укладеного спірного договору є істотним для бюджету даної сім'ї та підлягає виплати із майна подружжя. Вважає, що грошові зобов'язання, а саме договір позики повинен бути визначений у гривнях або у гривневому еквіваленті до відповідної іноземної валюти. Вказував також на те, що сторонами при укладанні договору були проігноровані приписи чинного в Україні законодавства стосовно вимог до валюти договору та валюти виконання зобов'язання. Крім того, зазначив, що при укладанні вищевказаного договору сторонами порушені вимоги ст.549 ЦК України, оскільки штраф визначений як чітко фіксована сума гривень. Просить відмовити у задоволенні первісного позову та визнати недійсним договір позики від 13 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13 лютого 2007 року у розмірі 18480 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 107грн. 40 коп. з кожного

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, у якій просить рішення змінити та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1В в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, частково задовольняючи позов виходив з того, що відповідачі своїх зобов'язань за договором позики в повному обсязі не виконали, у зв'язку з чим суд обґрунтовано стягнув заборгованість, що залишилась в розмірі 18480 грн. Крім того, суд 1 інстанції обгрунтовано відмовив в стягненні штрафних санкцій узвязку зі спливом строку позовної давності.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 13 лютого 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за № 259, згідно якого відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримали від позивача ОСОБА_8, ще до підписання договору, 3450 доларів США та зобов'язалися повернути позику не пізніше 13 липня 2007 року.

За умовами п.3 договору позики, за прострочення виконання зобов'язань по поверненню позики позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 150 гривань за кожен день прострочки.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачі повернули на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 1050 доларів США.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона )позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей тогож роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем виконавчої грошової суми або визначеної кількості речей.

Ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернені, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Згідно даних офіційного курсу НБУ станом на 14 вересня 2011 року Національним банком України встановлений наступний курс гривні до долара США - за 100 доларів США-797,23 грн.

Таким чином, станом на 14 вересня 2011 року заборгованість відповідачів за договором позики складала 19133, 52 грн.

Суд 1 інстанції, приймаючи до уваги, що відповідно до розрахунку позивача заборгованість за договором позики складала 18480 грн., у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України цивільну справу розглянув в межах заявлених вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч.3,4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається з умов договору позики строк повернення позики встановлений до 13 липня 2007 року. Позивач просив стягнути неустойку за період з 19 липня 2007 року по 19 липня 2008 року, однак звернувся з позовними вимогами до суду лише 22 квітня 2009 року, клопотань про поновлення строку позовної давності в позовної заяві позивач, так і представник позивача під час судового розгляду не заявляли. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом щодо стягнення з відповідачів неустойки у розмірі 54750 грн.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_8 та стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 18480 грн.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -