АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2922/11 Номер провадження 22-ц/1690/5294/11Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року м. Полтава

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області

Головуючого судді Триголова В.М.

суддів Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 29 червня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Тепловозоремонтний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив з урахуванням доповнень ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 38498,38 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та заборгованість по заробітній платі.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 15 квітня 2009 року позивач звільнився з роботи, але всупереч вимогам закону відповідач не сплатив йому належні при звільнені кошти.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 29 червня 2011 року

позов задоволений частково: стягнуто з ВАТ «Тепловозоремонтний завод» на користь позивача 3429 (три тисячі чотириста двадцять девять) грн. 87коп. в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» на користь ОСОБА_2 19250 (девятнадцять тисяч двісті пятдесят) грн. 66коп., середній заробіток за час затримки розрахунку.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» на користь держави 226грн. 80коп. судового збору.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд при вирішенні спору неправильно витлумачив положення ст.116, ст.117 КЗпП України, а також роз»яснень Постанови Пленуму ВСУ з питань застосування вказаних норми закону.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що наказом №811 від 15 квітня 2009 року звільнений з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України .

При звільненні з позивачем розрахунок не проведений.

Заборгованість відповідача за станом на час звільнення позивача складала 3429,87грн.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що затримка розрахунку при звільнені мала місце у період з 15 квітня 2009 року по 14 червня 2010 року, день коли позивач дізнався про порушене відповідачем його право на отримання зарплати. Обґрунтовано суд відмовив в стягненні середнемісячного заробітку за затримку розрахунку по день винесення рішення у справі, так як до цих вимог встановлений строк для звернення до суду за захистом порушеного права в три місяці.

Такий висновок суду відповідає положенням ст.116 і ст.117 КЗпП України та ґрунтується на встановлених і не оспорюваних обставинах.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі відсутності спору про розмір невиплачених працівникові при звільнені сум підприємство повинне виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року роз»яснено, що при вирішенні спору про стягнення невиплаченої заробітної плати суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду, отже колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 29 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді

Апеляційного суду:

Копія вірно :