АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Турік В.П.

суддів - Братіщевої Л.А.,Савіної Г.О.

при секретарі - Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання дій щодо утримання коштів з рахунку неправомірними та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобовязань за укладеним кредитним договором від 19.10.2005 року та договором поруки від 19.10.2005 року, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 25 вересня 2006 року в сумі 19762,98 грн.

У березні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання дій щодо утримання коштів з рахунку неправомірними та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що банк незаконно утримує з його заробітної плати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Просив суд визнати неправомірними дії ЗАТ КБ «ПриватБанк» щодо утримання у вересні 2006 року та у лютому 2007 року наявних грошових коштів з його особового рахунку на пластиковій заробітній картці та стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 17000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2010 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 04 березня 2011 року, задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19762,98 грн., 198 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи. Так, стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції не врахував відсутність обґрунтованого розрахунку розміру такої заборгованості, а також того факту, що ПАТ КБ «ПриватБанк» проводилося списання грошових коштів з його заробітної картки в рахунок погашення заборгованості за договором. Крім того, судом не звернуто уваги на наявність факту порушення ПАТ КБ «ПриватБанк» ст.ст. 25, 26 Закону України «Про оплату праці», яким заборонено обмеження працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою та обмежено розмір відрахувань із зарплати. В ухваленому рішенні суд взагалі не дав оцінки його вимогам про відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання кредиту № KRKRR004560024 в сумі 17370 гривень зі сплатою 4 % на місяць, з терміном повернення кредиту до 17 жовтня 2008 року на умовах, визначених договором.

В забезпечення виконання укладеного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 19 жовтня 2005 року укладено договір поруки № KRKRR004560024/1.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 25 вересня 2006 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 19762,98 грн., яка складається з: 16121,30 грн. заборгованості за кредитом, 3365,79 грн. - заборгованості за процентами, 275,98 грн. - пені.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_4 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, й права банку, у звязку з цим вимагати від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як солідарних боржників, дострокового повернення частини позики, що залишилася сплати процентів та пені.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення, оскільки укладаючи кредитний договір, ОСОБА_4 добровільно погодився на всі його умови.

Колегія суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1. ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов*язку.

Частина перша та друга ст.554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов*язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається із п.1.1 вищезазначеного кредитного договору ОСОБА_4 зобов*язався погашення заборгованості за цим договором здійснювати в наступному порядку: починаючи з першого місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісяця в період сплати за який приймається період з 24 по 28 число кожного місяця, надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 925,72 грн., що складається із заборгованості за кредитом та відсотками.

Згідно з п.1.3 кредитного договору забезпеченням виконання ОСОБА_4 зобов*язань за даним договором виступає застава товару згідно договору застави рухомого майна № KRKRR004560024 від 19 жовтня 2005 року та договору поруки відповідача ОСОБА_5 № KRKRR004560024 від 19 жовтня 2005 року (а.с.10-15).

Відповідно до п.1 договору застави ОСОБА_7 надав позивачу в заставу товар, придбаний за кредитні кошти, в силу чого позивач отримав право в разі невиконання зобов*язань забезпечених заставою одержувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

На період дії договору предмет застави передано у володіння та користування відповідачеві.

Проте, ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_5 як поручитель до теперішнього часу не виконали своїх зобов*язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» по погашенню заборгованості по поверненню кредиту і сплаті відсотків за його користування.

Задоволення ж вимог позивача за рахунок предмету застави є неможливим у зв*язку з відсутністю предмету застави, чим відповідачами порушені вимоги п.17.1 договору застави рухомого майна.

Отже суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку відповідно до норм матеріального та процесуального права обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову та стягнення заборгованості по кредиту з відповідачів солідарно.

Погоджується й колегія суддів з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, оскільки при укладенні договору відповідач добровільно погодився на всі його умови та підписав кредитний договір особисто.

Доводи відповідача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитом, процентами, пені тощо, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони протирічать встановленим судом обставинам справи та матеріалам справи, повний розрахунок заборгованості надано суду (а.с.16).

Посилання, що позивачем в порушення діючого законодавства проводилося списання грошових коштів з його заробітної плати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» були здійснені відповідно до п.2.2.4 кредитного договору, та з яким ОСОБА_4 ознайомлений, погодився та підписав його особисто.

Не погоджується колегія суддів також із доводами відповідача, що суд першої інстанції не звернув увагу на наявність факту порушення позивачем ст.ст.25,26 Закону України «Про оплату праці» та що суд взагалі не дав оцінки його вимогам про відшкодування моральної шкоди, оскільки вони висновків суду про задоволення позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 не спростовують, та не є підставою для скасування рішення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвалене рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: