№ 2-2046/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Суркової В.П.,

при секретарі Рубанової А.О.,

за участю представника

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача -

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В позові зазначив, що 07.12.2010 року о 06.15 годині ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ-3302, реєстраційний № НОМЕР_1 на 24 км + 50 м. автодороги Т-08-03 Запоріжжя-Маріуполь в напрямку м. Оріхів, не витримав безпечний інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням позивача, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено.

Відповідно до звіту № 915 від 27.12.2010 року, вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті пошкодження належного йому автомобіля НОМЕР_3, складає 101 66, 72 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 138 910, 72 грн. За договором страхування страховою компанію позивачу відшкодовано 49 000 грн.. Таким чином, матеріальна шкода складає 89 910, 72 грн. (138 910,72 49 000).

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 89 910,72 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормальних життєвих звязків позивача, неможливості використовувати автомобіль за призначенням, а також просив стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, наполягає на його задоволенні.

Відповідач позов не визнав, будь-яких пояснень щодо мотивів невизнання позову не навів.

Представник відповідача заперечує проти позову, пояснив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди, спричиненої ДТП, тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_4, доводи представника відповідача, дослідивши наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне.

07.12.2010 року о 06 годині 15 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_4 на 24 км + 50 м автодороги т-08-03 Запоріжжя-Маріупольв напрямку м. Оріхів, не витримав безпечний інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, постраждалих немає (а.с. 9-10).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2011 року по справі № 3-0827/11, залишеного без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 10.03.2011 року, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с. 9-11).

Розмір шкоди в сумі 138910,72 грн., яка завдана позивачу пошкодженням автомобіля Мерседес, підтверджено звітом автотоварознавчого дослідження № 915 від 27.12.2010 року (а.с. 12-28).

Позивачем було застраховано цивільно-правову відповідальність, спричинену третім особам джерелом підвищеної небезпеки. Страховою компанію позивачу відшкодовано 49 000 грн.

Таким чином, розмір шкоди, яка підлягає стягненню, складає 89 910,72 грн. (138910,72-49000).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якої завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі, якій з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Приписами ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала. За наявності її вини.

З огляду на викладене вбачається, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля в сумі 89910,72 грн. підлягає відшкодуванню, а також компенсація моральної шкоди в сумі 1700 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку із пошкодженням його автомобіля.

Доводи представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують розмір завданої позивачу шкоди нічим не підтверджені та спростовуються показаннями аварійного комісара ОСОБА_6, допитаного у якості спеціаліста, і який пояснив, що відповідач був присутній при оцінці вартості відновлювального ремонту, будь-які зауваження та заперечення не надав.

Приписами ст.ст. 57,58,59 ЦК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд вважає, що звіт авто товарознавчого дослідження є належним та допустимим доказом.

Таким чином, позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи, попередньо сплачені позивачем, мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 89 910,72 (вісімдесят девять тисяч девятсот десять) гривень 72 копійки у відшкодування матеріальної шкоди, 1700 (одну тисячу сімсот) гривень моральної шкоди, 916 гривень. судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.П. Суркова