АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
категорія стянення комунальних послуг Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О. Черкасова В.В.,

при секретарі Каплоух Н.Б., Ковач О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2010 року по цивільній справі за позовною заявою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з квартирної плати та комунальних послуг

В С Т А Н О В И Л А :

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з квартирної плати та комунальних послуг. Свою позовну заяву обґрунтовують тим, що наймачами кімнат № 503, 514 у будинку № 228 по вулиці Клочківській міста Харкова є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Відповідачі фактично користуються наданими їм комунальними послугами в повному обсязі, але не здійснюють оплату. Станом на 1 червня 2010 року за сім'єю відповідачів утворилась заборгованість на загальну суму 6779,86 грн. Просили стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на їх користь вищевказану заборгованість, а також в рівних частинах судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів суму заборгованості з квартирної плати та комунальних послуг у розмірі 5889,86 грн., у зв'язку з частковим погашенням боргу.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Квартирно - експлуатаційного відділу міста Харкова 5987,66грн.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3А в апеляційній скарзі просять це рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважають, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм діючого законодавства.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, розглядаючи справу у своєму рішенні обгрунтовано посилався на те, що відповідачі по справі прописані та проживають в кімнатах № 503, 514 за адресою: будинок № 228 по вулиці Клочківській міста Харкова, які зобовязані щомісячно вносити плату за комунальні послуги. Оскільки відповідачі протягом тривалого часу не сплачують добровільно надані їм комунальні послуги, суд стягну заборгованість з врахуванням витрат звязаних з розглядом справи, в межах строків позовної давності.

Судова колегія погоджується з даними висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що відповідачі по справі прописані та проживають в кімнатах № 503, № 514 за адресою: будинок № 228 по вулиці Клочківській міста Харкова.

Комунальні послуги, які повинні сплачувати відповідачі складаються з: квартирної плати, плати за опалення, плати за послуги водопостачання та каналізації і електоенергії.

Правовідносини, що виникли в сфері надання та споживання житлово-куомунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються законом від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 14 цього закону залежно від порядку затвердження цін(тарифів) на жиглового-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група житлово-комунальпі послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої' влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житло- комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно з чч.1-3 ст.31 закону №1875-ІУ порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пп.1,2 ч.1 ст.14 цього закону) визначає Кабінет Міністрів. Виконавці /вироробники здійснюють розрахунки економічно обгрунтованих втрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджуют ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обгрунтованих витрат на їх виробницгво.

Вищеназваним законом передбачені права виробника/виконавця розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/ тарифів на житлово- комунальні послуги першої і другої груп (пп.1,2 ч.1 ст.14 цього закону) в порядку, встановленому законодавством; пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (п.З ч.І ст.14 цього закону), (пп.1,2ч.1 ст.21, пп.1,2ч.І ст.22 закону №1875-ІУ).

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч.2 ст.32 закону № 1875-1V).

Цим же законом визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст.ст.5 -7 закону № 1875-1V).

Відповідно до пп.2 ч.1 ст.7 закону №1875-ІУ, ст.28 закону від 21.05.97 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності.

Крім того, відповідно до ст.4 закону від 3.12.90 №507-ХІІ «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також з контролю за цінами/тарифами.

Відповідно до ст.16 додатку до постанови Кабінету Міністрів від 25.12.96 №1458 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» зі змінами, внесеними постановою КМ від 11.03.2002 №273, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям надано повноваження встановлювати граничні розміри плати за проживання у гуртожитках громадян, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Вказаний пункт додатку до постанови КМ від 25.12.96 №1548 втратив чинність згідно з постановою КМ від 11.05.2005 №342 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.96 №1548 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України», тобто державне регулювання цін/тарифів за проживання в гуртожитках було відмінено.

Постановою КМ від 26.03.2008 №276 внесені зміни до п.12 додатку до постанови КМ від 25.12.96 №1548, якими, зокрема, відновлені повноваження Ради міністрів АРК, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій щодо регулювання (встановлення) граничного розміру плати за проживання в гуртожитках громадян України, які займають приміщення, що знаходятся у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах.

Так, з урахуванням вимог абз.1 ч.1 ст.55 закону від 16.05.2008 №279-УІ «Про Кабінет Міністрів України» постанова КМ від 11.05.2005 №342 набрала чинності з 3.06.2005 (з дня опублікування в газеті «Офіційний вісник України»), а постанова КМ від №276 - з 4.04.2008 (з дня опублікування в газеті «Урядовий кур'єр»),

Згідно із ст.7 закону «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, за якими здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Отже, в період з 3.06.2005 до4.04.2008 встановлення плати за проживання в гуртожитках було виведено з-під державного регулювання і ціни були вільними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянти пояснили, що не згодні з нарахуванням їм комунальних послуг за тарифами, які застосовуються до квартир, а не для кімнат у гуртожитку, крім того, ними сплачувалися послуги за електроенергію та частково оплачувалася квартплата, але ці суми не було враховано судом.

Судовим розглядом встановлено, що кімнати знаходятся у гуртожитку, який знаходиться на житловій теріторії ХУПС у п'ятиповерховому будинку. Джеро утримання гуртожитку, відповідно наданих документів - за рахунок спецфонду кошторису МО України - самоокупність. Підставою для утримання будинку є штатний перелік №50- ГКЕУ гуртожитків МЩ України за першою групою оплати праці.

Згідно акту нарахувань та виплат за комунальні послуги вбачається, що за 25 місяців з 01.03.2008 року по 01.05.2010 року за сім'єю відповідачів утворилась заборгованість на суму 6779,86 грн.

Заборгованість, з врахуванням уточнення позовних вимог склала 5889,86 грн..коп. З урахуванням витрат на розгляд справи суд обгрунтовано стягнув з відповідачів 5987,66 грн.

Разом з тим, суд при постановленні рішення не врахував, що відповідачами було сплачено у лютому 2010 року 890 грн. за електроенергію та 14.08.08р. - 702грн. врахунок сплати за комунальні послуги. Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнав, що ці платежі не було враховано при винесенні рішення.

Доводи відповідачів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що позивач не в повному обсязі надавав їм послуги з холодного, гарячого водозабезпечення, водовідведення, теплозабезпечення, збір та вивіз твердих побутових відходів, утримання житлового фонду (технічне утримання житла, поточний ремонт житла, прибирання та утримання прибудинкових територій, дератизація і дезинсекція підвальних приміщень, освітлення місць загального користування) не заслуговують на увагу, оскільки відповідачі у судовому засіданні не надали будь-яких доказів, на підтвердження своїх заперечень та судова колегія визнає їх не доведеними відповідно до ст.60 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3А фактично отримали від позивача послуги з холодного, гарячого водозабезпечення, водовідведення, теплозабезпечення, збір та вивіз твердих побутових відходів, утримання житлового фонду, але в свою чергу не виконували покладені на них зобов'язання по сплаті вартості цих послуг.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів необхідно зменшити на 1593грн- суму внесків на сплату комунальних послуг, що не заперечували сторони, у в звязку з чим судова колегія змінює рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ст.314, 315,317 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2010 року змінити.

Зменшити стягувану солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова суму заборгованості по квартирній платі та комунальних послугах з 5987 грн. 66 коп. до 4395грн. 66 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -