АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія -26 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Соколан Н.О.

при секретарі: Алісовій Т.С.

За участю: позивача ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду міста ОСОБА_6 від 20 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення недонарахованої суми шкоди у звязку з професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі ОСОБА_4 Фонду), Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення недонарахованої суми шкоди у звязку з професійним захворюванням та стягнення моральної шкоди.

В подальшому позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та вимоги до ВАТ «Кривбасзалізрудком» просив суд залишити без розгляду, а з ОСОБА_4 Фонду стягнути недонараховані суми виплати з 01.04.2001 року по 01.03.2011 року у розмірі 28900,49 грн. та зобовязати відповідача сплачувати на його користь з 01.03.2011 року щомісячні страхові виплати у розмірі 776,92 грн. до періоду виникнення обставин, які тягнуть перерахунок страхових виплат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20.06.2011 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ВАТ «Кривбасзалізрудком» недоплаченої частини втраченого заробітку в сумі 2969,65 грн., компенсації в сумі 2241,41 грн., моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_2 одноразово заборгованість по страховим виплатам за період з 10.05.2003 року по 01.03.2011 року у розмірі 23543 грн.19 коп., а також щомісячні страхові виплати в розмірі 752,13 грн., починаючи з 01.03.2011 року до виникнення обставин, які потребують перерахунок або припинення страхових виплат.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 15 грн.

Інші судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 Фонду ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення процесуального права.

Суд безпідставно залучив ОСОБА_4 Фонду до участі у справі, як відповідача.

Судом не перевірено правильність застосування з 01.02.1998 року коефіцієнту 1,3. Судом не перевірено, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребувано відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваних період, тобто за час відшкодування шкоди підприємством, не застосовано строк позовної давності.

Позивач ОСОБА_2 заперечує проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 Фонду й просить її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 Фонду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у шкідливих умовах на різних посадах у підземних умовах в ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», де й отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 22.04.1996 року йому первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності. Висновком МСЕК від 12.06.1997 року при повторному огляді хворого відсоток втрати профпрацездатності зменшено до 25%, а висновком МСЕК від 13.05.2003 року 25% втрати профпрацездатності встановлено безстроково, починаючи з 01.05.2003 року.

Наказом № 298 від 24.05.1996 року ВО «Кривбасруда» призначило ОСОБА_2 виплати у відшкодування частини втраченого заробітку в розмірі 11214800 куп., виходячи із заробітної плати 32042333 куп.

На 01.10.2001 року - час передачі справи до ОСОБА_4 Фонду щомісячна сума відшкодування шкоди склала 120,89 грн.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, застосування підприємством коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів при розрахунку відшкодування шкоди ВАТ «Кривбасзалізрудком», починаючи з 01.06.1997 року, що потягнуло неправильне її нарахування та виплату, а з 01.10.2001 року страхових виплат ОСОБА_4 Фонду.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з права позивача на отримання заборгованості від ОСОБА_4 Фонду в межах строку позовної давності, тобто з 10.05.2003 року по 01.03.2011 року та щомісячних страхових виплат, починаючи з 01.03.2011 року, оскільки підприємством ВАТ «Кривбасзалізрудком» неправильно розраховані суми відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя позивача, бо здійснюючи перерахунок втраченого заробітку, підприємство неправильно застосувало коефіцієнти реального росту зарплати замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за період 01.06.1997 року до 01.04.2001 року. Після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, останнє також неправильно виплачувало страхові суми.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що оскаржується, зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці» та Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (далі Правила), чинних на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоровя, складається з виплат втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Дійшовши висновку про неправомірне застосування ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», у період з 01.06.1997 року по 01.05.2000 року коригуючих коефіцієнтів при перерахуванні розміру щомісячного втраченого заробітку, що призвело до неправильного визначення розміру щомісячних платежів і їх виплати після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, суд не врахував положення ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», Галузевих угод між Міністерством промислової політики, виробничими об'єднаннями і ЦК профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 1996-2000рр., які передбачали, що перерахунок розміру відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, проводиться одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнти фактичного підвищення заробітної плати за даною професією.

Отже, якщо при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок немає.

Оскільки в період з 1997-2000 роки підприємство правильно проводило перерахунок сум відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти збільшення заробітної плати, що ґрунтується на законі, та визначило розмір страхового відшкодування на час передачі справи до ОСОБА_4 Фонду, у суду не було підстав для перерахування цих платежів.

Виходячи із розміру страхового відшкодування в сумі 120,89 грн., ОСОБА_4 Фонду відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р. здійснювало ОСОБА_2 щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду, які прийняті в межах його компетенції і є обовязковими для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Згідно з п.п. 4.4.2-4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці і соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 р. № 7 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 01 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому, відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахунок максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Аналогічна норма міститься й в новій редакції Порядку (2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: з 01 березня 2002 року на коефіцієнт 1,193, з 01 березня 2003 року на коефіцієнт 1,182, з 01 березня 2004 року на коефіцієнт 1,152, з 01 березня 2005 року на коефіцієнт 1,238, з 01 березня 2006 року на коефіцієнт 1,203, з 01 березня 2007 року на коефіцієнт 1,183, з 01 березня 2008 року на коефіцієнт 1,125, з 01 березня 2009 року на коефіцієнт 1,063, з 01 березня 2010 року на коефіцієнт 1.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_2 недоплати по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 10.05.2003 року по 01.03.2011 року в сумі 23543,19 грн. та зобовязання останнього виплачувати позивачу щомісячно, починаючи 01.03.2011 року страхові виплати в сумі 752,13 грн.

Враховуючи те, що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста ОСОБА_6 від 20 червня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа-Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення не донарахованої суми шкоди у звязку з професійним захворюванням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: