Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/388/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кашапової Л.М.

суддів Снітка С.О.

ОСОБА_1

при секретарі Ганько Ю.І.

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансПоліс, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансПоліс на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 липня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ЗАТ „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансПоліс, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідачів в якості відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: з ЗАТ „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансСервіс 72392грн. 36коп. невиплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 03.09.2008 року №НТ.Р.2011.С.117, із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно 363грн. 78коп. невідшкодованої страховою компанією матеріальної шкоди (франшизи), 400 грн. витрат на оплату

експертного дослідження та 10000грн. завданої моральної шкоди, посилаючись на те, що страхова компанія безпідставно ухиляється від виплати їй спірних коштів, хоча страховий випадок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 06.06.2009 року, - стався в період дії договору страхування.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.04.2010 року позовну заяву в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02.07.2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з закритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансПоліс на користь ОСОБА_2 72392грн. 36коп. невиплаченого страхового відшкодування, 3008грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 363грн. 78коп. невідшкодованої страхової суми, 400 грн. на відшкодування витрат по оплаті експертизи, 5000грн. на відшкодування моральної шкоди та 334грн. 24коп. судових витрат.

29.07.2010 року закрите акціонерне товариство „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансСервіс подало заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Житомирського районного суду від 07.12.2010 року була залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі закрите акціонерне товариство „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансСервіс просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову до страхової компанії, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі зясував обставини справи, не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального закону та порушив норми процесуального закону.

Зазначає, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки центральний офіс відповідача знаходиться на території Подільського району м.Києва, та у відсутності представника страхової компанії, не повідомивши її про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку; не врахував, що розмір заподіяної шкоди визначено не судовою експертизою, а лише висновком спеціаліста.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з врахуванням наступного.

Згідно вимог ст.988 ЦК України, ст.25 Закону України „Про страхування у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.п.4.4.3,7.28,8.1 укладеного між сторонами договору №НТ.Р.2011.С.117 добровільного страхування наземного транспорту від 03.09.2008 року страхове відшкодування виплачується протягом 15 робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Страховик приймає рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову в здійсненні відшкодування протягом 5 робочих днів з дня складання страхового Акту, який підтверджує факт настання страхового випадку і розмір збитків. При цьому страховик залишає за собою право затримати рішення в разі особливо складних обставин страхового випадку, але на строк не більше шести місяців.

Згідно вимог ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом між сторонами по справі було укладено договір №НТ.Р.2011.С.117 від 03.09.2008 року добровільного страхування наземного транспорту строком на один рік. Згідно п.1.5, 5.1.1 вказаного договору відшкодуванню підлягає пошкодження та/або знищення транспортного засобу або його частини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце в період дії договору.

06.06.2009 року близько 11год.30хв., тобто в період дії договору страхування, на 124 км автотраси Київ-Житомир сталася ДТП: мікроавтобус „Фольксваген держ.номер ВК 9903 АІ під керуванням водія ОСОБА_3 вчинив наїзд на автомобіль позивача „Сузукі ОСОБА_5 держ.номер АА 7988 НР, що рухався в попутному напрямі, внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 15.06.2009 року, довідками ВДАІ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 10.06.2009 року №1104 та б/н від 06.06.2009 року та висновком експертного автотоварознавчого дослідження №74 від 15.06.2009 року, згідно якого розмір матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля визначено в сумі 72756грн. 14коп. (а.с.14-34,37,40).

Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3, що підтверджується постановою Рівненського міського суду від 09.07.2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.

Про факт страхового випадку позивач повідомила страхову компанію по телефону негайно, повідомила про місце та час проведення огляду автомобіля та провела експертне автотоварознавче дослідження на предмет визначення розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля та подала документи на виплату страхового відшкодування в порядку та строки, визначені п.п. 4.2.6-4.2.8 страхового договору, що відповідачем не оспорюється.

20.07.2009 року позивач подала заяву про виплату їй страхового відшкодування (вхідний реєстраційний №1744 від 20.07.2009 року) і зазначила банківські реквізити рахунку, на який слід було здійснити перерахунок коштів. Однак вказана заява була залишена страховою компанією без задоволення та реагування, незважаючи на те, що позивач зверталася зі скаргами на бездіяльність страхової компанії до контролюючих органів (а.с.39,81-84).

Однак, ні в строки, передбачені п.п. 4.4.3, 7.28, 8.1 страхового договору, ні на час розгляду справи судом страхова компанія не виконала договірних зобовязань і не виплатила позивачу належної суми страхового відшкодування.

Крім того, страхова компанія не надала суду апеляційної інстанції доказів про те, що вона заперечувала проти проведення автотоварознавчого дослідження Житомирським експертно-консультаційним бюро ПП ОСОБА_6; що був складений і наданий позивачу для ознайомлення акт, який підтверджує настання страхового випадку та розмір завданих збитків; що була надана письмова відповідь на звернення позивача про виплату страхового відшкодування; що страхова компанія заперечувала проти наданих позивачем документів; що позивач була повідомлена про зміну місця розташування центрального офісу страхової компанії з вул.Г.Сковороди, 21/16 в м.Києві на вул.Фрунзе, 13е в м.Києві, тобто страхова компанія ухилилась від виконання зобовязань, передбачених п.п. 4.4-4.4.4 страхового договору.

За вказаних обставин, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що майнові права позивача підлягають захисту, а тому страхове відшкодування в розмірі 72392грн. 36коп. (вартість матеріального збитку за мінусом франшизи) слід стягнути зі страхової компанії на користь позивачки в примусовому порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд всупереч вимогам процесуального закону розглянув справу з порушенням правил підсудності та у відсутності представника страхової компанії, не повідомивши її про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, є безпідставними.

Відповідно до положень, викладених в ч.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів, спірні правовідносини що виникають із договорів страхування регулюються в тому числі і Законом України „Про захист прав споживачів, а тому позивач правомірно, згідно вимог ч.5 ст.110 ЦПК України, звернувся з позовом до суду за місцем заподіяння шкоди (Житомирський район Житомирської області).

Крім того, як вбачається зі змісту страхового договору, місцем знаходження страхувальника зазначено м.Київ, п.і.04070, вул.Григорія Сковороди, 21/16. Страховій компанії, як відповідачу по справі, направлялись судові повістки з зазначенням часу і місця розгляду справи на 15.03.2010 року, 21.04.2010 року, 19.05.2010 року, 11.06.2010 року та на 02.07.2010 року за вищевказаною офіційною адресою, а також за адресою м.Київ, вул.Фрунзе, 13е, яка була повідомлена суду представником позивача, однак жодного разу представник страхової компанії не зявився в судове засідання і лише один раз повідомив про причини неявки, хоча судові повідомлення та виклики були отримані адресатом за останньою адресою. В звязку з ухиленням страхової компанії від участі в справі, вона була повідомлена про розгляд справи судом 02.07.2010 року ще й через центральний засіб масової інформації - газету „Урядовий курєр (а.с.47, 63, 96, 99, 105, 109, 109а, 110,112).

Доводи апелянта про те, що в порушення вимог договору страхування позивачка не повідомила страхову компанію в письмовій формі про час і місце проведення обстеження автомобіля та суд помилково включив в розмір відшкодування втрату товарної вартості автомобіля позивача, є безпідставними, оскільки укладений між сторонами договір страхування не містить будь-яких обмежень з цих питань.

Посилання апелянта на те, що суд неповно зясував обставини справи, не врахував, що розмір заподіяної шкоди визначено не судовою експертизою, а лише висновком спеціаліста, який не може бути прийнятий як належний доказ по справі, є необгрунтованими, оскільки згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказам, наданим сторонами по справі, суд дав належну правову оцінку, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялось ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не містять посилань на неправильне застосування норм матеріального закону чи порушення норм процесуального закону, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині вирішення вимог до страхової компанії немає.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційної скарги не подавав, а апеляційна скарга страхової компанії не містить посилань на неправильне визначення судом розміру стягнутих з неї судових витрат чи помилковість висновків суду щодо відповідальності ОСОБА_3, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „ІнтерТрансПоліс відхилити.

Заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді