Справа №2-39/2011 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

м.Долина

16 березня 2011 року

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Керніцького 1.1 секретаря судового засідання-Оленюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Княжолуцької сільської ради про скасування рішення сесії Княжолуцької сільської ради № 606/4/2009 від 16.12.2009 року, зобов»язання Княжолуцьку сільську передати у власність земельну ділянку площею 0,15 га видати державний акт про право власності на цю земельну ділянку площею,-

встановив:

Позивач просить, постановити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення сесії Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 606/4/2009 від 16.12.2009 року, як незаконне, зобов»язати Княжолуцьку сільську раду передати її у власність земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Шевченка 45-а в с. Княжололука Долинського району Івано-Франківської області та зобов»язати Княжолуцьку сільську раду видати її Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Шевченка 45-а в с. Княжолука Долинського району Івано-Франківської області. Стягнути з відповідача на мою користь вартість державного мита та послуг адвоката.

Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 1.01.1986 року за її покійним чоловіком ОСОБА_2 в по господарській книзі № 4 Княжолуцької сільської ради облікувалося господарство, особовий рахунок 349. В це господарство входило хата, стайня, і 0,15 га землі. Раніше це господарство було власністю рідної тітки її чоловіка - ОСОБА_3, яка померла в червні 1985 року. Враховуючи, що ОСОБА_3 не мала сім«ї, то у строк до шести місяців це будинковолодіння сільською радою було переоформлено на її чоловіка ОСОБА_2 В погосподарській книзі Княжолуцької сільської ради за 1985 рік її господарство значилось за № 337, проте після смерті її прізвище було перекреслено і записане прізвище її чоловіка. Починаючи з 1.01.1986 року на її чоловіка був відкритий окремий погосподарський номер № 349 на господарство, в якому значився житловий будинок та стайня. За цим господарством облікувалася і земельна ділянка площею 0,15 га. її чоловік розвалив стару хату та стайню ОСОБА_3 і на їх місці вони разом з чоловіком на земельній площі 0,15 га збудували гараж. Також її чоловік ОСОБА_2 сплачував земельний податок. До часу смерті чоловіка - 2005 року вони користувались і цією земельною ділянкою площею 0,15 га, але після його смерті у зв»язку із судовими справами вона тимчасово не користується ділянкою. На цю земельну ділянку ніхто не претендував. Проте невідомо, з яких причин та підстав станом на 1.01.1991 року зазначене господарство її чоловіка ОСОБА_2 було знято з обліку, при цьому в погосподарській книзі не зазначено, на підставі яких документів чи рішень знято з обліку це господарство. Проте, не знаючи цього, її чоловік продовжував сплачувати земельний податок. У відповідності до рішення Долинського районного суду від 13.06.2008 року даний гараж визнаний таким, що був побудований її покійним чоловіком по вул. Шевченка 45-а в с. Княжолука на переданій йому земельній ділянці, а вона стала власником гаражу внаслідок спадкування за законом. Цей гараж вже зареєстрований на неї, як її власність по вул. Шевченка 45-а в с. Княжолука у відповідності до витягу з реєстру права власності на спадкове майно від 17.07.2008 року. її чоловік і після 1991 року продовжував користуватися цією земельною ділянкою і сплачував земельний податок. Оскільки ніхто не ставив під сумнів, що ця земельна ділянка належиться йому, і ніхто на цю земельну ділянку не претендував, то 5.03.2008 року вона подала заяву в Княжолуцьку сільську раду про передачу її у власність у земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована біля побудованого гаражу по вул. Шевченка 45-а в с. Княжолука. Проте розгляд її заяви по суті з різних причин відтягувався сільською радою на півтора роки. Також нас сесії було визнано, що її чоловік сплачував земельний податок. Архівним витягом від 8.04.1986 року підтверджено, що у ОСОБА_4 біля будинку для індивідуального будівництва жителів с. Княжолука вилучено із користування без компенсації 0,1394 га землі і після цього у нього залишилось лише 0,16 га. Останнє засідання сесії сільської ради відбулося 16.12.2009 року, на ній після обговорення було поставлено на голосування вимоги заяви про передачу її у власність ці 0,15 за землі. За передачу її землі у власність проголосувало 2 депутати сільської ради ( один з них ОСОБА_5 та ще один, прізвища, якого вона не знаю), проти проголосувало 2 депутати ( хто саме, не знаю), решта депутатів утримались. Іншої пропозиції по цій земельній ділянці не ставилося і голосування не проводилось. Фактично ніякого рішення не було прийнято. Саме така позиція депутатів (її не було відмовлено) спонукала її 19.12.2009 року написати заяву у Княжолуцьку сільську раду про виготовлення на неї Державного акту на право власності на цю земельну ділянку у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 5.08.2009 року № 844. Відповіді вона не отримала. Однак 5.01.2010 року вона по пошті отримала рішення Княжолуцької сільської ради від 16.12.2009 року про відмову у виділенні земельної ділянки у звязку з тим, що згідно матеріалів інвентаризації дана земельна ділянка облікується за ОСОБА_6. Але за півтора року з часу подачі її заяви в сільську раду ніхто, в тому числі і представники сільської ради, не говорив, що ця земля облікується за ОСОБА_6 М І., бо дійсно дана земельна ділянка ніколи за ним не обліковувалася і не передавалася у власність. Дане рішення від 16.12.2009 року є сфальсифіковане, бо в такій редакції воно не ставилось на голосування і за таку редакцію ніхто не голосував. Фактично рішення по її заяві прийнято не було. Крім того, в й заяві не ставилось питання про виділення, а про передачу земельної ділянки у власність, яка у свій час була в постійному користуванні її чоловіка і за яку він сплачував земельний податок. Згідно Земельного кодексу УРСР 1974 року він був належним землекористувачем.

За таких обставин, коли рішення сесії Княжолуцької сільської ради від 16.12.2009 року не відповідає результатам голосування, її незаконно було відмовлено у передачі землі у власність з виготовленням державного акту про право власності на щемлю то воно підлягає скасуванню, як незаконне. А з врахуванням того, що дана земельна ділянка площею 0,15 га облікувалась за її покійним чоловіком з 1.01.1986 року, ця ділянка була безпідставно знята з обліку станом на 1.01.1991 року, цією землею вона та чоловік безперешкодно користувались до його смерті в 2005 році, побудований на цій земельній ділянці гараж вже визнаний її власністю, як спадкове майно після смерті чоловіка, на цю земельну ділянку ніхто не претендував і не претендує, ні за ким дана земельна ділянка не облікується і нікому не передана у власність, то слід зобовязати відповідача передати її у власність цю земельну ділянку та у відповідності до Постанови КМ України від 5.08.2009 року № 844 виготовити Державний акт про право власності на землю.

Позивач та її представник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримки, зіславшись на вищевикладені обставини. Просили позов задоволити.

Представник відповідача - Княжолуцької сільської ради в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать розписки про вручення судових повідомлень.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в попередньому відкритому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Зокрема, позовна вимога в частині визнання неправомірним та скасування рішення сесії Княжолуцької сільської ради підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка звернулася до відповідача з заявою в якій просила передати земельну ділянку у власність, яка у свій час була в постійному користуванні її чоловіка.

Рішенням сесії Княжолуцької сільської ради № 606/4/2009 від 16.12.2009 року «Про виділення земельної ділянки гр.ОСОБА_1П» було вирішено відмовити у виділенні земельної ділянки гр. ОСОБА_1 в звязку з тим, що згідно матеріалів інвентаризації дана земельна ділянка облікується за ОСОБА_6.

Оскільки позивач ОСОБА_1 зверталася з заявою про передачу їй земельної ділянкі/ у власність, а не у виділенні їй земельної ділянки, оспорюване рішення є таким, що порушує її інтереси та право на отримання у власність земельної ділянки, яку вона бажає отримати, а тому дане рішбння слід скасувати.

Позовні вимоги в частині зобовязанні Княжо луцьку сільську раду передати у власність позивачу земельну ділянку площею 0,15 га. по вул.Шевченка, 45А в с.Княжолука та зобовязання відповідача видати державний акт про право власності на дану земельну ділянку до задоволення не підлягають.

Ст. 41 Конституції України гарантує: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Ст.78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Зміст права власника земельних ділянок визначено ст.. 90 цього Кодексу.

Як вбачається з диспозиції ч.2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

Княжо луцька сільська рада є представником територіальної громади м. Долина, яка відповідно до зазначених норм чинного законодавства є власником землі, що перебуває в межах населеного пункту, та наділена виключними повноваженнями щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у її власності (віданні), а тому втручання інших осіб (органів) в такого роду правовідносини є недопустимими.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

На підставі 41 Конституції України, ст., 78, 83, 90 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування», керуючись ст.ст. 208, 209, 213, 215, 226 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

РІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення сесії Княжолуцької сільської ради № 606/4./2009 від 16.12.2009 року «Про виділення земельної ділянки гр.ОСОБА_1П», в решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше десяти днів, з часу отримання копії заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні підчас проголошення судового рішення можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку на протязі десяти днів з часу отримання копії цього рішення.

Суддя