АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 5 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2

суддів: Савіної Г.О., Соколан Н.О.

при секретарі: Алісовій Т.С.

У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, згідно з вимогами ч.2 ст. 197 ЦПК України, судовий розгляд здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради про визнання права власності на перепланову квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради про визнання права власності на перепланову квартиру.

В обґрунтування позову зазначила, що вона, здійснила прибудову лоджії до належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1, розташованої на 1-му поверсі пятиповерхового житлового будинку. Вказана прибудова є закінченим будівництвом і прийнята до експлуатації актом прийняття в експлуатацію завершеного будівництва від 02.07.2010 року Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради.

Для оформлення правоустановлюючих документів на прибудову, вона звернулася до відповідача, який своїм рішенням відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності та рекомендував звернутися до суду, у звязку з чим позивач просила суд визнати за нею право власності на вказану прибудову.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення заявлених нею позовних вимог, посилаючись на неврахування судом того, що спірна прибудова знаходиться на прибудинковій території у проекції балконів вищих поверхів цього ж будинку, є завершеною будівництвом й прийнята до експлуатації у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 22.04.1998 року належить квартира АДРЕСА_1.

При обстеженні 15 грудня 2008 року КП ДОР «Криворізьке БТІ» вказаної квартири було виявлено самочинне будівництво прибудови - літ. «а», за рахунок чого збільшилась загальна площа квартири та складає 42 кв.м., житлова площа залишилась без змін та складає 19,8 кв.м.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 376 ЦК України та виходив з того, що позивачем здійснено самочинну прибудову під балконом по першому поверху біля квартири АДРЕСА_1 без відповідної проектно-дозвільної документації. Крім того, позивачем на надано доказів в підтвердження того, що земельна ділянка надана їй в установленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно, або документ підтверджуючий право власності або право користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З позовної заяви вбачається, що предметом вимог ОСОБА_3 є визнання права власності на самочинно побудовану нею прибудову лоджію до квартири (а.с. 3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Вказаною статтею також визначені певні правила, за якими можливе визнання судом за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зокрема ними є: надання земельної ділянки у встановленому порядку під будівництво, наявність відповідного дозволу на будівництво, виданого органами виконавчої влади, а також належно затвердженого проекту будівництва.

Згідно частин 1,3 ст. 22 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Частиною 1 ст.125 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як встановлено судом першої інстанції, будівництво прибудови до квартири АДРЕСА_1 було здійснено позивачем без належного дозволу на виконання будівельних робіт та на земельній ділянці, яка не була надана їй в користування або у власність у законом встановленому порядку.

Доказів в спростуванні встановлених фактичних обставин ОСОБА_3 суду, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надано.

Доводи ж апеляційної скарги позивача про те, що спірна прибудова знаходиться на прибудинковій території у проекції балконів вищих поверхів цього ж будинку, не підтверджують права позивача на користування або володіння нею.

Сама ж по собі завершеність будівництва та наявність прийняття самочинно збудованого обєкту до експлуатації у встановленому законом порядку, на що посилається позивач, не може бути підставою для задоволення позову у разі відсутності дотримання позивачем положень ч.1 ст. 376 ЦК України.

На підставі викладеного, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відповідає діючому законодавству та обставинам справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК України, вірно визначився з характером спірних правовідносин, правовою нормою, що підлягає застосуванню до їх врегулювання, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: