Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/344/11 Головуючий у 1-й інст. Шахрай
Категорія 37 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів Жигановської О.С., КотікТ.С.

при секретарі Ганько Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними заяви про відмову від спадщини та свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на житловий будинок

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 грудня

2010 року, -

встановила:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнив та остаточно просив /а.с. 32-35, 72-73/:

-встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батьків,

-визнати недійсною заяву від 20.09.2008 року про відмову від спадщини;

-визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13.05.2010 року на імя ОСОБА_2;

-визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку № 50 по вул. Мічуріна в смт Попільня в порядку спадкування після смерті батька;

-визнати за ним право власності на 1 /4 частину вищевказаного будинку в порядку спадкування після смерті матері.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що його батько - ОСОБА_3 був власником житлового будинку № 50 по вул. Мічуріна в смт Попільня. 21.09.2000 року він помер. Після його смерті в будинку залишилася проживати мати - ОСОБА_4, яка спадщину на себе не оформила. Він також не оформив спадщину, хоча фактично її прийняв, оскільки користувався гаражем, сплачував комунальні послуги, допомагав матері, фактично проживаючи з нею в одному будинку. Крім того, в будинку за його кошти проведено ремонт.

02.10.2007року мати померла. 20.09.2008 року на прохання відповідача він написав заяву про відмову від спадщини, що відкрилася після смерті матері. При цьому, вважав, що відмовляється тільки від частки матері, а на іншу частину вже набув право власності. Крім того, був переконаний, що він може користуватися сараєм та гаражем, спільним виходом. Вважає, що його відмова від частки спадщини на користь відповідача є недійсною, оскільки вчинена під впливом помилки, що має істотне значення.

26.08.2010 року з відповіді КП Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації він дізнався про те, що його брат повністю оформив на себе будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вважає, що видача вказаного свідоцтва порушує його права спадкоємця.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2010 року позов задоволено частково. Встановлено факт прийняття

ОСОБА_1 спадщини після смерті батька - ОСОБА_3, який помер 21.09.2000 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом, на 1/2 частину майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.05.20010 року, виданого на імя ОСОБА_2, в якому після слів Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з перед словами житлового будинку необхідно внести запис 1/2.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне дослідження судом обставин справи, просить рішення скасувати в частині задоволених судом вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 Зазначив, що батьки за життя виділили позивачу частину земельної ділянки, де спільною працею було побудовано будинок № 50-а, в якому і проживає позивач. Отже, батьки свідомо поділили спадщину, залишивши позивачу будинок № 50а, а йому будинок № 50. Позивачем не надано суду належних та переконливих доказів щодо прийняття ним спадщини після смерті батька. Крім того, з часу смерті батька пройшло 10 років, однак суд без вирішення питання про поновлення строку позовної давності, встановив факт прийняття спадщини.

ОСОБА_1 рішення суду не оскаржував.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки вступив в управління та володіння спадковим будинком та прибудинковими спорудами, оскільки користувався гаражем, сплачував комунальні послуги, провів ремонт будинку, допомагав матері.

Однак, з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 був власником житлового будинку № 50 по вул. Мічуріна в смт Попільня на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.08.1981 року /а.с. 10/. 21.09.2000 року він помер /а.с. 12/.

Протягом 6 місяців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звернувся.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, чинного на момент відкритті спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української СРС /затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.75 року № 45/5, чинної на час даних правовідносин/ доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном серед іншого можуть бути довідка управління будинками, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих ся про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку в період б місяців після дня смерті спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 виділив своєму сину - ОСОБА_1 частину земельної ділянки та надав дозвіл на проведення будівництва. Позивач побудував будинок N0 50-а по вул. Мічуріна в смт Попільня, який був прийнятий в експлуатацію /а.с. 24, 25/. З 27.01.1984 року позивач зареєстрований та постійно проживає у вказаному будинку /а.с. 26-27, 81/.

На час смерті ОСОБА_3 у будинку № 50 по вул. Мічуріна в смт Попільня

були зареєстровані та постійно проживали: ОСОБА_3 та його дружина - ОСОБА_4 /а.с. 11, 26-27 /.

Є безпідставними доводи позивача на те, що після смерті батька він проживав разом із матірю, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Також, ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу на підтвердження проведення ремонту у спадковому будинку протягом 6 місяців після відкриття спадщини.

Посилання позивача на те, що він проводив оплату комунальних послуг, спростовуються наявними у справі квитанціями на імя ОСОБА_4 та копіями договорів про надання послуг по газопостачанню та газифікації, користування електричною енергією /а.с. 22, 23 /.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 не змогла пояснити, яким майном після смерті батька користувався ОСОБА_1, хто проживав у спадковому будинку, чи проводився у ньому ремонт та хто сплачував комунальні платежі. Підтвердила, що позивач разом із дружиною проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він фактично прийняв спадщину, оскільки користувався батьківським гаражем та сараєм, також не знайшли свого підтв ер дження.

Так, під час слухання справи в суді першої інстанції та апеляційного розгляду позивач пояснив, що він і до смерті батька користувався вказаними приміщеннями, оскільки батьки придбали автомобіль, яким він керував за дорученням. Автомобіль перед смертю матері переоформили на його дружину, тому і на даний час він користується гаражем.

Отже, такі дії позивача не можуть бути підставою для встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті батька, оскільки даними приміщеннями він користувався з дозволу батька, а після його смерті - з дозволу матері, яка фактично прийняла спадщину, та автомобіль якої знаходився у гаражі. Те, що позивач використовував сарай для зберігання врожаю, взагалі нічим не підтверджено.

Слід також, що допомога матері, яка втратила чоловіка, була літньою людиною та мала вікові захворювання, та яку міг здійснювати позивач, є обовязком сина, і не свідчить про те, що він прийняв спадщину після смерті батька.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_3 на все майно фактично прийняла його дружина ОСОБА_4

02.10.2007року померла ОСОБА_4 /а.с. 13/. Із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини сторони не зверталися.

З довідки виконкому Попільнянської селищної ради вбачається, що до дня смерті ОСОБА_4А, проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2. У даному будинку були зареєстровані її син - ОСОБА_2, та онука - ОСОБА_6 /а.с. 41 /.

Згідно паспортних даних ОСОБА_2, даних домової книги по будинку № 50 по вул. Мічуріна смт Попільня, у вказаному будинку відповідач зареєстрований з 27.12.2006 року /а.с. 26-27, 66/.

20.09.2008року, тобто після закінчення шестимісячного строку, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про те, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті матері, в управління чи володіння спадковим майном у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини він не вступив свідомо, звертатися до суду про продовження строку прийняття спадщини він не буде, оскільки відмовляється від спадщини на користь свого брата - ОСОБА_2 /а.с. 9/.

Незважаючи на те, що вказана нотаріальна дія вчинена після спливу строку, передбаченого ст. 1271 ЦК України, зміст заяви свідчить про намір позивача розпорядитися своєю частиною спадщини на користь відповідача.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від

20.11.2009року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, за відсутності поважних причин пропуску такого строку /а.с. 28/.

За таких обставин, є правомірними дії державного нотаріуса щодо видачі ОСОБА_2 13 травня 2010 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, на весь житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у смт. Попільня, вул. Мічуріна 50 /а.с. 8/.

Крім того, 05.08.2010 року, тобто під час розгляду справи, державним нотаріусом Попільнянської Державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про прийняття ним спадщини після смерті батьків /а.с. 53 /. Дана постанова відповідачем не оскаржена.

Враховуючи вище викладе не, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення судових витрат, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Рішення в частині відмови у позові про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері, визнати недійсною заяви від 20.09.2008 року про відмову від спадщини, визнати права власності на 1 /4 частину спадкового будинку в порядку спадкування після смерті матері, ніким не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2010 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення судових витрат.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.05.2010 року на імя ОСОБА_2, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку № 50 по вул. Мічуріна в смт Попільня.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді