Справа № 22-ц-2024/11 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 11.02.2011
РІШЕННЯ

11 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Малорода О.І.,

при секретарі Мягкій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту передачі грошових коштів іншій особі,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту передачі грошових коштів іншій особі, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 01 лютого 2007 року було укладено договір позики грошових коштів на суму 252500 грн., що на той час в еквіваленті дорівнювало 50000 доларів США. Разом з тим грошові кошти у вищевказаному розмірі були одержані не ним, а третьою особою ОСОБА_4, який не міг бути стороною даного правочину в зв»язку з відсутністю у нього громадянства України. На підставі викладеного просив суд встановити факт непередачі йому грошових коштів по договору позики від 01 лютого 2007 року, укладеного між ним та ОСОБА_2, та встановити факт передачі за цим договором грошових коштів в розмірі 252500 грн. третій особі ОСОБА_4

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2010 рокупозов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт передачі 12 квітня 2007 року грошових коштів ОСОБА_4 в розмірі 252500 грн. 00 коп., а не ОСОБА_3, за договором позики, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2012. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі під № 2012.

Відповідно до умов договору позики ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 252500 грн., що на день підписання договору за курсом НБУ становило 50000 доларів США. Позичальник приймає у власність та зобов»язується повернути позикодавцеві цю ж суму грошових коштів.

Згідно п. 2 Договору грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив з доведеності в судовому засіданні факту неотримання позивачем ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики, укладеним між ним та відповідачем ОСОБА_2 01 лютого 2007 року.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порушення вимог вищенаведеної правової норми суд першої інстанції обґрунтував своє рішення виключно поясненнями третьої особи ОСОБА_4, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, будь-яких інших доказів на підтвердження факту неотримання грошових коштів позивачем в справі немає.

Крім того судом першої інстанції не взято до уваги те, що законність договору позики, укладеного 01 лютого 2007 року між сторонами, була предметом перевірки Апеляційного суду Київської області, рішенням судової колегії якого від 24 березня 2010 року було скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2009 року в частині визнання договору позики, укладеного 12 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсним, та відмовлено в задоволенні цієї вимоги в зв»язку з тим, що при укладенні договору було дотримано вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, а доводи позивача щодо одержання коштів по договору не ним, а іншою особою, не ґрунтуються на доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув, в зв»язку з чим ухвалив неправильне рішення, отже апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову в зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосування судом норм матеріального та процесуального права відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту передачі грошових коштів іншій особі відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: