АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 46 (1) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді Турік В.П.

Суддів Митрофанової Л.В.., ОСОБА_2

При секретарі Євтодій К.С.

За участю позивача- Фурса ОСОБА_3,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 04 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину сумісно нажитого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та поділ спільного майна подружжя,

В с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину сумісно нажитого майна, посилаючись на те, що з червня 1987 року вони з відповідачем стали співмешкати без реєстрації шлюбу. Шлюб зареєстровано 30.10.1987 року, а розірвано 11.03.2009 року.

До реєстрації шлюбу 21.09.1987 року вони з відповідачем купили будинок, в якому мешкали до розірвання шлюбу. Будинок було оформлено на відповідача, хоча купували його за спільні кошти.

За час сумісного проживання вони робили ремонт, збудували літню кухню, сараї, два гаражі, проведено газопостачання та водогін. Відповідач не бажає провести поділ майна у добровільному порядку, тому вона просила визнати за нею ? частину домоволодіння, розташованого по вул.Кабардинська,31 у м.Кривому Розі, яке складається із житлового будинку, двох гаражів, сараю, погребу, літньої кухні, благоустроєної з загорожею присадибною ділянкою, майна як сумісно нажитого за час шлюбу з відповідачем та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та поділ спільного майна, посилаючись на те, що він має на праві власності жилий будинок по вул.Кабардинській, 31А у м.Кривому Розі. Після розірвання шлюбу 11.03.2009 року відповідач переїхала на інше місце проживання, тому на підставі ст.107 ЖК України втратила право на користування спірним домоволодінням. Пізніше доповнив зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя, зазначивши, що в період сумісного проживання за рахунок спільних коштів вони придбали дачу №27 в СТ «Берізка», пральну машину «Самсунг», вентилятор, праску, швейну машинку, телевізор «Самсунг», дачу № 11 в СТ «Геологічне» та дачу № 23 в СТ «Геологічне», ставить питання про поділ спільно нажитого майна, виділивши у власність ОСОБА_4 все перелічене майно та стягнути з неї компенсацію вартості ? частини зазначеного майна у розмірі 8290 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 04 лютого 2011 року в позові ОСОБА_4 і в зустрічному позові ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення її позову в повному обсязі.

Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд необгрунтовано в рішенні вказав, що не надано доказів про реєстрацію майна, оскільки на майно є технічний паспорт, також оцінка надана цьому майну. Необґрунтовано суд послався, що вона не ставила вимогу про визнання спірного будинку об*єктом права спільної сумісної власності подружжя в порядку ст.25 КпШС та ст.62 СК України, що не відповідає дійсності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 30 жовтня 1987 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб від якого мають двох повнолітніх дітей.

11.03.2009 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.09.1987 року ОСОБА_6 придбав у власність житловий будинок за адресою м.Кривий Ріг, вул.Кабардинська, 31А.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на частину сумісно нажитого майна, суд виходив з того, що спірний будинок є роздільним майном ОСОБА_6, оскільки придбавався ним до одруження з ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу придбав будинок 21.09.1987 року, а шлюб між сторонами зареєстровано лише 30.10.1987 року.

Згідно положень ст.24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що будинок, розташований по вул.Кабардинській,31А у м.Кривому Розі відносно якого виник спір, є роздільним майном ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції щодо неможливості визнання за позивачем права власності на ? частину надвірних будівель, які було збудовано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме: гаражу, сараю, погребу, літньої кухні, оскільки відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи гараж, літня кухня, вбиральня та погріб є самочинним будівництвом, та судом також встановлено, що ОСОБА_6 не вирішив питання про прийняття цих об*єктів в експлуатацію та їх державну реєстрацію відповідно до закону.

Доводи позивача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, щодо висновку суду про неможливість розподілу надвірних будівель та визнання за нею права власності на їх 1/2 частину, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони протирічать вимогам ст.331 ЦК України.

Доводи, що суд необґрунтовано відмовляючи в позові послався на те, що вона не ставила вимогу про визнання спірного будинку об*єктом права спільної сумісної власності подружжя в порядку, визначеному ст.25 КпШС та ст.62 СК України є безпідставними, оскільки відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Як убачається із позовної заяви позивач не ставила перед судом питання про визнання спірного будинку, розташованого по вул.Кабардинській,31А у м.Кривому Розі, належного ОСОБА_6, об*єктом права спільної сумісної власності подружжя в порядку, визначеному ст.25 КпШС та ст.62 СК України.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та поділ спільного майна подружжя, рішення не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв*язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду-залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 04 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді