Справа № 2-2154/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в

складі:

головуючого судді: Коцюрби М.П.

за участю секретаря: Кучер В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про визнання недійним кредитного договору, визнання недійним договору поруки та стягнення завданих збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 14.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції (далі - ОСОБА_1, Позивач ), назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/95-04/05/692М про надання відповідачеві кредиту в сумі 29 500 (двадцять девять тисяч пятсот ) дол. США 00 центів строком по 13.04.2012 року із сплатою 15 відсотків річних за користування кредитними коштами (п.1.1 кредитного договору).

Позичальник зобовязувався виконувати наступні умови кредитного договору, відповідно до п.5.1, а саме: забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором. Відсотки за кредит позичальник сплачує щомісячно на рахунок доходів кредиту у відповідності до графіка погашення заборгованості; основна заборгованість за кредитом (позичкова заборгованість) погашається позичальником у відповідності до графіка погашення заборгованості.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, 14.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 014/95-04/06/046М.

Відповідно до п.1.2 договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника - ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 014/95-04/05/692М від 14.04.2008 року, та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в повному обсязі цих зобовязань.

Відповідно до п.2.1 договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Позичальнику та поручителю була надіслана претензія-повідомлення (вимога) за вих. № С-11-114-1/219 від 17.02.2011 року, якою запропоновано у 30-денний строк повернути достроково у повному обсязі кредитні кошти, сплатити проценти та пеню (факт одержання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення). Проте у встановлений строк заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Таким чином, ОСОБА_2 має заборгованість перед Банком сумі 19 072, 45 дол. США 00 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 151 509 (сто п'ятдесят одна тисяча пятсот девять ) грн. 63 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 16 027 дол. США 67 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 127 322 (сто двадцять сім тисяч триста двадцять два) грн. 21 коп.; в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 3 956 дол. США 90 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 31 433 (тридцять одна тисяча чотириста тридцять три) грн. 22 коп.; заборгованості за відсотками - 2019 дол. США 01 центи, що еквівалентно за курсом НБУ 16 038 (шістнадцять тисяч тридцять вісім) грн. 81 коп.; пеня за прострочення кредиту - 778,21 дол. США 21 центи, що еквівалентно за курсом НБУ 182 (сто вісімдесят дві) грн. 02 коп.; пеня за прострочення відсотків - 247 дол. США 56 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 1966 (одна тисяча девятсот шістдесят шість) грн. 59 коп.

Позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимоги. Так як ОСОБА_2 було здійснено проплату за кредитним договором зменшилась і становить 18777 дол. США 86 центів, що еквівалентно 149 687 (сто сорок девять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 71 коп. і складається: заборгованість за кредитом - 14 922 дол. США 33 центи, що еквівалентно 116 205 (сто шістнадцять тисяч двісті пять) грн. 90 коп.; в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 5 744 дол. США 20 центів, що еквівалентно 45 789 (сорок пять тисяч сімсот вісімдесят девять ) грн. 89 коп.; заборгованість за відсотками - 2616 дол. США 61 центи, що еквівалентно 20 858 (двадцять тисяч вісімсот пятдесят вісім) грн. 30 коп.; пеня по кредиту - 1 097 дол. США, що еквівалентно 8 748 (вісім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 32 коп.; пеня по відсоткам - 486 дол. США 13 центів, що еквівалентно 3 875 (три тисячі вісімсот сімдесят пять ) грн. 19 коп.

09.06.2011 року Відповідачі за первісним позовом подали зустрічну позовну заяву до Банку про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійним договору поруки та стягнення завданих збитків.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 14.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/95-04/05/692М про надання відповідачеві кредиту в сумі 29 500 (двадцять девять тисяч пятсот ) дол. США 00 центів строком по 13.04.2012 року із сплатою 15 відсотків річних за користування кредитними коштами (п.1.1 кредитного договору).

14..04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 014/95- 04/06/046М.

Позивачі за зустрічним позовом зазначають, що згідно графіку погашення (який був запропонований Банком) ОСОБА_2 зобов'язана сплатити відсотки за користування кредитом в сумі, яка значно перевищує суму, яка б була б сплачена за «класичною» схемою погашення відсотків.

Тобто, Банк, перед укладенням кредитного договору не надав ОСОБА_2 у письмовій формі всі можливі схеми погашення кредиту, чим порушив п.15 ст.1, п.4 ч.1 ст.4, ст. 6, ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», чим навязав їй таку схему кредитування.

Підставами для недійсності кредитного договору ОСОБА_2 визначаються: укладення останнього в валюті, відмінній від гривні України та використання іноземної валюти за спірним кредитним договором, як засобу платежу, що суперечить вимогам чинного законодавства, а також укладення їх під час обману.

Позивачі просять визнати недійним вказані договори, оскільки використання іноземної валюти за спірним кредитним договором як засобу платежу суперечить вимогам законодавства, а згідно ст. 548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню.

Щодо іноземної валюти, як обєкта цивільних прав та, як засобу платежу, то валюта відповідно до 4.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України, може використовуватись в Україні лише у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Використання готівкової іноземної валюти на території України як засобу платежу, а також як застави дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Позивачі за зустрічним позовом зазначають, що відповідно до ч.5 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», п.1.10 Положення «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами ліцензії.

Проте індивідуальна ліцензія на надання ПАТ «ОСОБА_1 Аваль » та отримання позивачем кредиту в іноземній валюті за договором кредиту відсутня.

Проведення розрахунків за спірним кредитним договором, в тому числі, оплата процентів, штрафних санкцій Позивачем за первісним позовом Відповідачу в іноземній валюті також потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Наявність у спірному кредитному договорі положень щодо вираження грошових зобов'язань між Позивачем за первісним позовом та ОСОБА_2 в доларах США за відсутності у сторін індивідуальної ліцензії на надання кредиту в іноземній валюті, та використання долару США як засобу платежу за кредитним договором суперечить приписам ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України , ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 35 Закону України «Про Національний банк України », ст. З Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів».

Крім цього, укладаючи оспорюваний договір ОСОБА_1, в розумінні ст. 227 та ст. 230 ЦК України, ввів ОСОБА_2 в оману щодо свого права на укладення такого договору, оскільки відповідно до п. 1.1 оспорюваного кредитного договору, саме Банком було роблено та оформлено його текст, що є підставою для визнання судом кредитного договору недійним, та зобовязання відповідача відшкодувати ОСОБА_2 збитки, завдані таким правочином.

Крім того, як зазначають Відповідачі за первісним позовом, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» посилається на умови кредитного договору та на порушення графіку платежів від 14.04.2008 року, чим вводить суд в оману, не зазначаючи про те, що 5 березня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/95-04/05/692/1М до кредитного договору № 014/95-04/692М від 14.04.2008 року та затверджено нею додаток №1 до додаткової угоди № 014/95-04/05/692/1М до кредитного договору № 014/95-04/692М від 14.04.2008 року, тобто новий графік погашення кредиту.

В судовому засіданні представник Позивача за первісним позовом просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову -відмовити.

Представник Відповідачів проти задоволення позовних вимог Банку заперечував, просив задовольнити зустрічний позов.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення первісного позову і відмову в задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 14.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції (далі ОСОБА_1, Позивач ), назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/95-04/05/692М про надання відповідачеві кредиту в сумі 29 500 (двадцять девять тисяч пятсот ) дол. США 00 центів строком по 13.04.2012 року із сплатою 15 відсотків річних за користування кредитними коштами (п.1.1 кредитного договору).

Позичальник зобовязувався виконувати наступні умови кредитного договору, відповідно до п.5.1, а саме: забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором. Відсотки за кредит позичальник сплачує щомісячно на рахунок доходів кредиту у відповідності до графіка погашення заборгованості; основна заборгованість за кредитом (позичкова заборгованість) погашається позичальником у відповідності до графіка погашення заборгованості.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

5 березня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/95- 04/05/692/1М до кредитного договору № 014/95-04/692М від 14.04.2008 року та затверджено нею додаток №1 до додаткової угоди № 014/95-04/05/692/ЇМ до кредитного договору № 014/95-04/692М від 14.04.2008 року, тобто новий графік погашення кредиту.

Крім того, 14.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №014/95-04/06/046М.

Відповідно до п.1.2 договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника - ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 014/95-04/05/692М від 14.04.2008 року, та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в повному обсязі цих зобовязань.

Відповідно до п.2.1 договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Позичальнику та поручителю була надіслана претензія-повідомлення (вимога) за вих.№ С-11-114-1/219 від 17.02.2011 року, якою запропоновано у 70-денний строк повернути достроково у повному обсязі кредитні кошти, сплатити проценти та пеню (факт одержання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення). Проте у встановлений строк заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Ст. 554 ЦК України зазначає, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Стосовно вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про визнання недійним кредитного договору та договору поруки, стягнення завданих збитків, то згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 1 глави 3 розділу Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005р. за N 281, резиденти мають право купувати, обмінювати іноземну валюту з метою виконання зобов'язань (у тому числі власних операцій суб'єктів ринку) за кредитними операціями та платежами за цими операціями (проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо) в іноземній валюті на підставі кредитних договорів і т. ін. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, однак ч. З цієї статті встановлює, що використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт "г" ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93 визначає, що використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребує отримання особою індивідуальної ліцензії. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 № 483 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 09.11.2004 за N 1429/10028, надає право уповноваженим банкам використовувати іноземну валюту як засіб платежу без отримання індивідуальної ліцензії за умови, що банк є ініціатором або отримувачем за валютною операцією. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право на підставі банківської ліцензії здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та власний ризик, при цьому ст. 2 цього закону встановлено, що терміни «кошти» у цьому Законі вживається у значенні - «гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент». Даний пункт дозволяє банкам на власний ризик, при наявності ліцензії, проводити операції з кредитування, і не зобовязує банки брати на себе будь-які ризики повязані з цим кредитуванням. Зазначена ліцензія за № 10 від 27 березня 1992 року . Крім того, згідно з листом НБУ від 01.09.94 р. N 19013/2124 1. «Видавати кредити в іноземній валюті резидентам України може уповноважений банк України, в додатку до генеральної ліцензії якого передбачене таке право.» Тому, невід'ємною частиною ліцензії № 10 є Дозвіл від 17.11.2009 року за № 10-5 з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» з валютними цінностями.

Таким чином, виходячи з того, що всі умови кредитного договору погоджені обома сторонами на час укладення договору, вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно їх підписали чим взяли на себе зобов'язання виконувати їх належним чином, а також враховуючи те, що погашення заборгованості по кредитному договору здійснюється позивачем у валюті кредиту - доларах США, за недоведеністю наміру Банку ввести в оману ОСОБА_2 позов, за викладеними в ньому підставами, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладено на Відповідача.

На підставі ст. ст. 526, 610, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про захист прав споживачів», Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93, Положенням про порядок видачі національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 N 483, ст. ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором у сумі 149687 (сто сорок девять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 71 коп., судовий збір 1515 (одна тисяча пятсот п'ятнадцять ) грн. 10 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль » про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійним договору поруки та стягнення завданих збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво- Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення чи протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: М.П. Коцюрба