Справа № 22-ц-1179/11 Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 11.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Данілова О.М.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2010 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 28.02.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 120000 доларів США строком до 28.02.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9% річних. Згідно п. 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов»язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12,9% річних один раз на місяць не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит. Позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав належним чином, натомість відповідач ОСОБА_2 зобов»язання в частині погашення кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконує, в зв»язку з чим в неї перед позивачем утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 144892,31 доларів США та 153846,12 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів та за несвоєчасне повернення кредиту. З метою забезпечення виконання відповідачем зобов»язання, 28.02.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки без заставної, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 546, відповідно до якого відповідачем в іпотеку передано нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,1200 га, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, Старопетрівська сільська рада, с/т «Міраж», належну їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2008 року. Крім того, 14.01.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_2 зобов»язань по кредитному договору всім своїм майном. В зв»язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 обов»язків по погашенню заборгованості по кредитному договору та виникнення внаслідок цього заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 144892,31 доларів США та 153846,12 грн. боргу та у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, площею 0,1200 га, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, Старопетрівська сільська рада, с/т «Міраж», належну ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 540. Також просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 штраф за порушення умов договору застави та кредитного договору щодо обов»язку страхування предмета застави в розмірі 40265 грн.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року на загальну суму 1 299 503 грн. 97 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду про часткове задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В скарзі посилався на безпідставність відмови суду в задоволенні вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 штрафних санкцій за порушення умов договору застави на суму 40265 грн. Також просив суд стягнути заборгованість з відповідачів не у гривнях, а у валюті виконання зобов»язання, якою є долари США.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 120000 доларів США строком до 28.02.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9% річних. Згідно п. 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов»язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12,9% річних один раз на місяць не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит.

Позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав належним чином, натомість відповідач ОСОБА_2 зобов»язання в частині погашення кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконувала, в зв»язку з чим в неї перед позивачем утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 144892,31 доларів США та 153846,12 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів та за несвоєчасне повернення кредиту. Розмір заборгованості по кредитному договору, процентів та пені не є предметом апеляційного оскарження, отже відповідно до ст. 303 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

З метою забезпечення виконання відповідачем зобов»язання, 28.02.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки без заставної, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 546, відповідно до якого відповідачем в іпотеку передано нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,1200 га, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, Старопетрівська сільська рада, с/т «Міраж», належну їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2008 року. Крім того, 14.01.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_2 зобов»язань по кредитному договору всім своїм майном.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості, оскільки цей висновок ґрунтується на діючому законодавстві і підтверджується матеріалами справи. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи апелянта про те, що заборгованість належало стягнути з відповідачів в доларах США, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є є грошова одиниця України гривня, а відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином висновок суду про стягнення заборгованості з відповідачів саме в гривнях по курсу на день ухвалення судового рішення, є правильним та таким, що не спростовується доводами апеляційної скарги.

Відмова суду першої інстанції в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді земельної ділянки є правильною, виходячи з наступного.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Звернення стягнення відповідно до ст. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Ці ж положення дублюються в Законі України «Про іпотеку», в ст. 1 якого вказано, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до п. 6.3. Договору іпотеки від 28.02.2008 року звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін.

Разом з тим, згідно п. 6.2. Договору іпотеки від 28.02.2008 року у випадку порушення іпотекодавцем обов»язків за цим та/або кредитним договором, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмове повідомлення про порушення обов»язків за цим та/або кредитним договором, в якому зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином самим договором іпотеки, укладеним між сторонами, необхідною умовою для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена обов»язковість надіслання іпотекодавцю, яким є відповідач ОСОБА_2, вимоги про виконання порушеного зобов»язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі його невиконання. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт надіслання такої вимоги відповідачу ОСОБА_2 та факт отримання нею особисто цієї вимоги, отже висновок суду про неможливість задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є таким, що відповідає обставинам справи та узгоджується з діючим законодавством.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача ОСОБА_2 штрафу за порушення умов договору застави та кредитного договору щодо обов»язку страхування предмета застави в розмірі 40265 грн., оскільки зі змісту самого договору страхування заставного майна (а.с.12) вбачається, що період страхування за ним становить з 28 лютого 2008 року по 27 лютого 2018 року, сплата ж страхування мала проводитися страховими платежами в сумі 805,30 грн. щорічно по 27 лютого 2018 року. Будь-яких доказів на підтвердження факту невиконання ОСОБА_2 обов»язків по продовженню страхування предмета іпотеки позивачем суду надано не було, що є його обов»язком в світлі положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інших доводів, які б спростували законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :