Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1886/11 Головуючий у 1-й інст. Полонець
Категорія 57 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі: Бондарчук С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Житомирської міської ради, Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації про визнання неправомірними дій, скасування рішенння, зобовязання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконкому Житомирської міської ради, Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації про скасування обмежень прав по володінню, користуванню, розпорядженню особистим майном - частиною будівлі та закріплення за нею відповідної назви. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2002 року придбала у ВАТ «ПМК-5» цілісний майновий комплекс, що складається з нерухомого майна, а саме: виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту по вул.Маршала Рибалка,40 в м.Житомирі. Частину вказаної будівлі вона з сімєю використовує як житло і бажає змінити статус нежитлових приміщень на житлові, однак відповідачі чинять їй в цьому перешкоди.

Просила визнати дії виконавчого комітету Житомирської міської ради по забороні розпоряджатись належним їй майном протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству; скасувати рішення виконкому Житомирської міської ради в частині заборони по розпорядженню належним їй майном - житловою частиною будівлі, яке міститься в листі № 25/М-5540 від 20.08.2008 року; зобовязати виконком Житомирської міської ради постановити рішення щодо надання частині будівлі статусу житлової; визнати дії начальника Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації, які були обумовлені відсутністю відповіді на звернення, протиправними та такими, що суперечать розділу третьому Закону України «Про звернення громадян»; зобовязати Житомирське обласне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації провести поточну інвентаризацію для приведення у відповідність інвентарної справи № 17171; закріпити у відношенні належного їй цілісного майнового комплексу формулювання: цілісний майновий комплекс у складі нерухомого майна, яке складається з частини адміністративно-житлової будівлі, виробничо-складських приміщень та будівлі пропускного пункту; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15.06.2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира та ухвалити нове по суті позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові в частині зобовязання Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації провести поточну інвентаризацію для приведення у відповідність інвентарної справи № 17171 не досліджував це питання в судовому засіданні та не взяв до уваги, що відповідач добровільно виконав цю вимогу. Технічна документація, на яку суд посилається в рішенні, стосується будівництва, якого вона не здійснювала. Також, апелянт посилається на порушення судом вимог ст.10 ЦПК України і зауважує, що не зайвим було б призначення експертизи.

Вислухавши доводи представника позивача, який зявився в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переведення нежилих приміщень в жилі чинним законодавством України не передбачено. Однак, частиною 8 ст.8 ЦПК України визначено, що в разі, коли спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

За змістом вимог ст.ст.4,8,50 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української PCP, утворюють житловий фонд. Жиле приміщення має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням виконавчих комітетів місцевих Рад.

Застосовуючи аналогію закону, можна зробити висновок, що статус житлових може бути надано нежитловим приміщенням органами місцевого самоврядування за ініціативою власника та за умови відповідності приміщень вимогам Державних будівельних норм України та вимогам нормативно-правових актів щодо планування та забудови населених пунктів.

Згідно вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» житловим є приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

Правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій встановлює Закон України «Про планування і забудову територій», що спрямований на забезпечення сталого розвитку населених пунктів з урахуванням громадських і приватних інтересів.

Порядок та умови надання дозволу на виконання робіт, які виконуються під час реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту обєктів, регламентуються Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду від 05.12.2000 за № 945/5166.

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2002 року позивач за договором купівлі- продажу придбала у ВАТ «Пересувна механізована колона №5» майновий комплекс у складі нерухомого майна, яке складається з виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту по вул.Маршала Рибалка,40 в м.Житомирі. 17.11.2004 року позивач зареєструвала за вказаною адресою місце свого проживання. В серпні 2008 року позивач зверталась до виконкому Житомирської міської ради з питання використання власних нежилих приміщень адмінбудівлі під житло та прийняття їх в експлуатацію. Листом від 20.08.2008 року за № 25/М-5540 виконкомом Житомирської міської ради ОСОБА_2 надано відповідь, в якій розяснено порядок і умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом нових та перебудованих, шляхом реконструкції, реставрації, технічного переоснащення та капітального ремонту існуючих обєктів.

. Також, її було повідомлено, що проведена нею реконструкція адміністративних приміщень в житло є самочинною, тому право розпоряджатись приміщенням як жилим на неї не поширюється. Дана відповідь не є рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради, вона не породжує будь-яких правових наслідків і не може розцінюватись як заборона розпоряджатись належним позивачці майном.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення позивачки до виконкому Житомирської міської ради з питання надання дозволу на технічне переоснащення належної їй на праві власності будівлі по вул.Маршала Рибалка,40, переведення даної будівлі в житлову із наданням відповідних документів, які б підтверджували факт розташування спірних приміщень у надземному поверсі, їх призначення для цілорічного проживання, відповідність санітарно-епідеміологічним вимогам. .

Витяг з висновку будівельно-технічної експертизи від 31.07.2008 року, долучений позивачкою до матеріалів справи, не є дозвільним документом, який надає право на переведення нежитлової будівлі в житлову. До того ж, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують належність відповідачці конкретних приміщень, вказаних у висновку експерта.

Щодо зауваження апелянта про необхідність призначення експертизи, слід зазначити, що ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції позивач та її представник таких клопотань не заявляли.

Не подавали позивач та її представник і заяви про відмову від позовних вимог до Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації.

. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,27 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для підтвердження своїх вимог або заперечень особи, які беруть участь у справі, зобовязані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи або під час попереднього судового засідання.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. Нею взагалі не було конкретизовано які саме дії виконавчого комітету Житомирської міської ради вона вважає протиправними та яким нормам закону вони суперечать, в чому полягає заборона розпоряджатись належним їй майном, а також якій частині належної їй будівлі вона просить надати статус житлової.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,308,313,314,315,317,319,324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Залишити без змін рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Г оловуючий:

Судді: