Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-613/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В., при секретарі судового засідання Фінько О.П., за участю: позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2011 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином.

В позовній заяві зазначено, що 13 листопада 2010 року в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, відповідач ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на фунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинив позивачці ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного вивиху чотирьох зубів на верхній щелепі з послідуючим їх видаленням, забій верхньої губи, струс головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину, а саме на десять відсотків.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Посилаючись на те, що через неправомірні дії відповідача, позивачка зазначала моральних страждань, що виразилися у фізичному болю, нервових стражданнях, порушенні нормального ритму життя внаслідок знаходження на лікуванні, відсутністю будь-яких намагань щодо добровільного відшкодування в повному обсязі завданої шкоди зі сторони її заподіювана, ОСОБА_1 просила позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Також, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі до складу яких увійшли витрати на правову допомогу в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 посилаючись на те, що вирок суду в частині стягнення матеріальних збитків відповідачем не виконано в повному обсязі, а також через неправомірні дії останнього вона зазначала душевних страждань, просила позов задовольнити. При цьому, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. Також, при вирішенні справи просив врахувати його тяжке матеріальне становище.

Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 13 листопада 2010 року в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, відповідач ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на фунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинив позивачці ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного вивиху чотирьох зубів на верхній щелепі з послідуючим їх видаленням, забій верхньої губи, струс головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину, а саме на десять відсотків.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2011 року (що набрав законної сили) відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та йому призначено покарання. Крім того, судом було вирішено питання щодо відшкодування заподіяних позивачці матеріальних збитків в сумі 783 (сімсот вісімдесят три) грн. 00 коп.

Вказані обставини не заперечувалися сторонами в судовому засіданні, а також повністю підтверджуються матеріалами цивільної справи та матеріалами кримінальної справи за №1-85/2011.

Виходячи з положень ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст.28,49,50 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. за №4 (з послідуючими змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, особа, якій злочином заподіяно матеріальну та моральну шкоду, має право предявити позов про відшкодування завданої шкоди у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не були заявлені потерпілою ОСОБА_1 під час розгляду вищевказаної кримінальної справи, суд вважає, що остання має право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок суду в кримінальній справі, що набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу щодо цивільно - правових наслідків дій особи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. за №4 (з послідуючими змінами та доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За такого, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України підлягає відшкодуванню компенсація моральної (немайнової) шкоди, завдана позивачці неправомірними діями відповідача, яка полягає у заподіянні позивачці фізичного болю та душевних страждань, які остання зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої (ст. 23 ЦК України).

Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки, визначення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди є елементом цивільно - правового спору, що також вирішується судом, то, враховуючи положення, передбачені ст.60 ЦПК України, право позивача на звернення до суду супроводжується обовязком останнього довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Ст.212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження та не заперечувався сторонами той факт, що внаслідок злочину позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю внаслідок ушкодження здоров'я, повязаних з цим душевних стражданнях, порушенням нормального ритму життя внаслідок тривалого лікування.

Отже, визначаючи розмір компенсації моральної (немайнової) шкоди, яка полягала в у фізичному болю та душевних стражданнях, що зазнала позивачка у звязку з протиправною поведінкою відповідача, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. за №4 (з послідуючими змінами та доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд приймає до уваги характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках та обставини заподіяння шкоди, та приходить до висновку, що на користь позивачки, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, підлягає стягненню грошовий еквівалент компенсації заподіяної їй моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

При цьому, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд не приймає до уваги посилання відповідача на тяжке матеріальне становище, оскільки це суперечить вимогам ч.4 от. 1193 ЦК України.

За правилами от.15 ЦК України, суд захищає порушені, невизнанні чи оспорювані права.

Виходячи з наведених обставин та вказаних положень закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином є обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що позивачкою не надано до суду письмових доказів на підтвердження понесення таких витрат, тому в частині стягнення вказаних судових витрат необхідно відмовити.

В силу от. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 08 (вісім) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 37 (тридцять сім) грн.00 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

судовий збір в розмірі 08 (вісім) грн. 50 коп. на користь Держави в особі місцевого бюджету Дорошівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області (банк УДК в Миколаївській області, код банку 23406957, МФО 826013, код платежу 22090100, р/р №0121).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь держави в особі Державного бюджету Вознесенського району (банк ГУДКУ в Миколаївській області, код 0ДРПОУ 23406957, р/р №00113, МФО 826013, код платежу 22050000) в сумі 37 (тридцять сім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Серебрякова