Справа № 2-4146
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

при секретарі Олійник Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 28 листопада 2010 року о 04 годині 00 хвилин на перехресті вул. Шевченко та вул. Артема у м. Дніпропетровську сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, яким вона керувала на підставі довіреності від 15 грудня 2009 року та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., а тому позивачка просила стягнути з відповідача 47236 грн. 38 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, яка виразилась в тому, що внаслідок ДТП вона отримала забиття мяких частин лівої половини обличчя, вона зазначала сильного фізичного болю, окрім того, їй було завдано сильних душевних страждань через те, що після ДТП на її обличчі довгий період часу залишалися синці та набряки, у звязку з чим вона була змушена уникати спілкування, мусила довгий період часу не виходити з дому, а також просила стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 22236 грн. 38 коп., оскільки 04 квітня 2011 року від страхової компанії Орантапозивачка отримала грошову виплату у розмірі 25000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, а в подальшому до суду не зявлявся, направлявши на адресу суду телеграми та заяви про перенесення розгляду, посилаючись на те, що йому необхідно зібрати документи, але так ніяких документів до суду ним надано не було, а тому таку позицію відповідача суд розцінює, як зловживання своїм процесуальним правом та навмисне затягування судового розгляду, визнає його неявку неповажною та вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 28 листопада 2010 року о 04 годині 00 хвилин на перехресті вул. Шевченко та вул. Артема у м. Дніпропетровську сталося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, яким керувала позивачка на підставі довіреності, виданої ОСОБА_4, посвідчено 15 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованою в реєстрі за № 5611, та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.28).

На підставі ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено в судовому засіданні автомобілем НОМЕР_3 керував відповідач ОСОБА_2

Відповідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а як зазначено в п.4 Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 з наступними змінами, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу № 1247 від 12 грудня 2010 року сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП складає 45786,38 грн.(а.с.3-14), крім того позивачкою було сплачено 700 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 750 грн. за транспортування автомобіля (а.с.24,26-27).

Таким чином, сума, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки складає 47236,38 грн., але як встановлено в судовому засіданні, страхова компанія Орантачастково компенсувала позивачці матеріальну шкоду у розмірі 25000 грн., а тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 22236 грн. 38 коп.

Крім того, відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, згідно наведених норм, на відповідача покладено обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої майну фізичної особи, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Згідно ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки внаслідок дій відповідача позивачка зазнала моральних страждань щодо пошкодженого здоровя та автомобіля.

Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 622 грн. 37 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст.3,15,15-1,30,62,66,75,76,84,88,109,119 ЦПК України, ст.ст. 16 п.9,23,1166,1188,1196 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22236 грн. 38 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 622 грн. 37 коп. судовий збір та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Макаров