АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року

25 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Банк Восток

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк Восток, третя особа ОСОБА_3 про визнання договорів про відступлення вимоги недійсними, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ Банк Восток звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року , та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 /а.с. 4-5, т.П/.

Зазначеним рішенням задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 про визнання договорів про відступлення вимоги недійсними, стягнення грошових коштів.

Суд стягнув з ПАублічного акціонерного товариства «Банк Восток» на користь ОСОБА_2 473 746 грн. 37 коп., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1700 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, загалом 475566 грн. 37 коп.

Суд також відмовив у задоволенні решти позовних вимог про визнання договорів недійсними /а.с.223-224, т.П/

Як на підстави апеляційній скарги ПАТ Банк Восток посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.14-5, т.П/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» та ОСОБА_2 у простій письмовій формі було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ЗАТ «Агробанк» передав належне йому право вимоги по кредитному договору № 33-04/в від 27 лютого 2004 року, укладеного ним із ОСОБА_3, а ОСОБА_2 набув право вимоги го кредитному договору (а.с.а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1.2 цього договору, ОСОБА_2 одержав право вимагати від ОСОБА_3належного виконання зобов'язання за кредитним договором, а у разі порушення виконання зобовязання, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 2.1 цього договору визначено, що ціна договору складає 473 746 грн.37 коп.

11 жовтня 2007 року було укладено додаткову угоду до Договору про відступлення права вимоги від 5 липня 2007 року, в якій було визначено порядок врегулювання спорів (а.с. 12).

Також між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» (Цедент) та ОСОБА_2 (Цесіонарій) 10 серпня 2007 року було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги, за яким Цедент передав, а Цесіонарій прийняв всі права вимоги за іпотечним договором № 33-04/в/1 від 27 лютого 2004 року, укладеним між Цедентом, який за умовами іпотечного договору є іпотекодержателем, та ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до п. 1.2 цього договору, відступлення права розповсюджується у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання цього договору, суму відшкодування за дострокове погашення кредиту, пені та штрафів у разі їх нарахування та відсотків за користування кредитом, строк платежу яких настане після отримання Цедентом грошових коштів за відступлення права вимоги; право звернення стягнення на предмет іпотеки і відповідності до Договору іпотеки; право вимоги на суму страхових виплат у разі їх нарахування у відповідності до договору страхування.

Вищезазначені договори про відступлення вимог були укладені на відступлення вимог по кредитному договору № 33-04/в від 27 лютого 2004 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_3 (а.с.а.с. 15-16), та іпотечному договору № 33-04/в/1 від 27 лютого 2004 року між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_3 (а.с.а.с. 17-20).

5 липня 2007 року ОСОБА_2 перерахував на рахунок відповідача 473746,37 грн., що підтверджується квитанцією № 172673 від 05 липня 2007 року (а.с. 25).

5 грудня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було видано Виконавчий напис, за яким з ОСОБА_3 запропоновано стягнути 474687,35 грн. боргу за кредитним договором та 1700 грн. витрат по вчиненню виконавчого напису (а.с. 21).

За рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2010року, було визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 5 липня 2007 року та додаткову до нього угоду від 11 жовтня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» та ОСОБА_2 за кредитним договором № 33-04/в від 27 лютого 2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «Агробанк», визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 10 серпня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» та ОСОБА_2, за іпотечним договором № 33-04/в/1 від 27 лютого 2004 року укладеним між ОСОБА_3В, та ЗАТ «Агробанк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.а.с. 197-199, 218).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст..ст. 513, 514,516 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як правонаступник прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Агробанк», зобов'язаний повернути позивачу те, що одержав в натурі при виконанні цих договорів, тобто грошові кошти у розмірі 475566,37 грн. (а.с.а.с. 55-104, 178, 212).

Доводи ПАТ Банк Восток приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Восток відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: