АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк Форум» -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У черні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_4 умов укладеного з позивачем кредитного договору від 28.02.2007 року в частині повернення кредиту та оплати відсотків за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01.04.2010 року в розмірі 74230,20 дол. США, що еквівалентно 588274,34 грн.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за укладеним кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 28.02.2007 року укладено договори поруки.

Оскільки відповідачі, як солідарні боржники, в добровільному порядку за вимогою позивача не сплатили заборгованість за кредитним договором, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту в розмірі 74230,20 дол. США, що еквівалентно 588274,34 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2011 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку, на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 588274 грн. 34 коп., а також 1700 грн. витрат за сплату судового збору та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про визнання недійсним укладеного кредитного договору та застосування реституції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховано, що позивачем, в порушення норм діючого законодавства, надано кредит в іноземній валюті за відсутності у нього індивідуальної ліцензії та інших дозвільних документів, які видаються НБУ. Крім того, в порушення Закону України «Про захист прав споживачів», банк не повідомив його про умови надання кредиту, можливість значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара до гривні, а тому укладений кредитний договір повинен бути визнаний недійсним.

Позивач ПАТ «Банк Форум» заперечує проти доводів апеляційної скарги й просить її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0013/07/05-КЕ, згідно якого АКБ «Форум» відкрив кредитну лінію в розмірі 55000 доларів США на споживчі потреби по 24.02.2010 року зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами. 30.01.2009 року в межах відкритої кредитної лінії був наданий 5-ий транш (додаткова угода № 7) в розмірі 72000 доларів США.

28 лютого 2007 року в забезпечення виконання зобовязання за укладеним кредитним договором між АКБ «Форум» з ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожним окремо, укладено договори поруки, в які були внесені зміни 10.09.2008 року.

Крім того, 28 лютого 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_4, ОСОБА_7, з кожним окремо, укладено договори застави відповідно автомобіля марки «Даймлер Крайслер», реєстраційний номер АЕ 2170 XT та автомобіля марки «Мерседес Бенц 814», реєстраційний номер НОМЕР_1, а 10 вересня 2008 року - між АКБ «Форум» та ОСОБА_8 договір застави автомобіля марки «ДАФ АЕ 45 СЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2.

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування станом на 01.04.2010 року в розмірі 74230,20 дол. США, що еквівалентно 588274,34 грн., з яких:

-сума дострокового повернення кредиту в розмірі 52542,95 доларів США що еквівалентно 416402,88 гривень;

- заборгованість по кредиту в сумі 10868,29 доларів США, що еквівалентно 86131,20 грн.;

-заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 4499,14 доларів США, що еквівалентно 35655,68 грн.;

-пеня в розмірі 3003,52 доларів США, що еквівалентно 23802,90 грн.;

-штраф на суму 3316,30 доларів США, що еквівалентно 26281,68 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Форум», суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_4 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а також поручителями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо усунення такого порушення, й права банку, у звязку з цим вимагати від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, як солідарних боржників, дострокового повернення частини позики, що залишилася сплати процентів, пені та штрафу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення відповідає вказаним вимогам законності та обґрунтованості.

Статтею 526 ЦК України встановлюється обовязок виконання зобовязання належним чином у відповідності до умов договору, цивільного кодексу та інших нормативно-правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Умовами п.п. 3.2.2, 3.2.5 кредитного договору № 0013/07/05-КЕ від 28.02.2007 року передбачено право позивача, як кредитора вимагати дострокового повернення траншів та сплати процентів, пені, штрафу у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязань позичальником за цим договором порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору (а.с. 6-7).

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1. укладених договорів поруки від 28.02.2007 року, поручитель зобовязується у разі невиконання та/або порушення боржником зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору. У випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 17-20).

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з порушенням відповідачем ОСОБА_4 основного обовязку погашення заборгованості по кредиту, позивачем на адресу відповідачів було направлено повідомлення-вимоги про усунення порушення основного зобовязання, які були отримані ними особисто, однак, жодних заходів щодо виконання такої вимоги відповідачами у відповідності до умов укладених ними договорів здійснено не було (а.с. 29-31, 32-34, 35-37).

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_4 зобовязання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції відповідно до ст. 554 ЦК України й умов кредитного договору та договору поруки, дійшов вірного висновку про обовязок позичальника ОСОБА_4 та його поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нести солідарну відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту в загальній сумі 74230,20 дол. США, що еквівалентно 588274,34 грн.

Перевіривши правильність даних розрахунку (а.с. 40), колегія суддів погоджується з розміром, стягнутої судом заборгованості за кредитним договором, який відповідачем не оспорюється.

Не встановлено колегією суддів й порушень чинного законодавства позивачем при укладенні 28.02.2007 року ним кредитного договору з відповідачем щодо використання іноземної валюти при видачі кредиту.

Так, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до діючого законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

З аналізу положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 07.12.2000 року, Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 275 від 17.07.2001 року, якими регулюються правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог п.п. «в» п. 4 ст. 5 Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до пункту 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 вказаного Декрету є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Укладаючи цей договір ПАТ «Банк Форум» діяло на підставі виданої Національним банком України ліцензії № 62 від 03.12.2001 року, якою передбачено право на виконання банківських операцій, передбачених ч.1, п. 5-11 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також на підставі дозволу № 62-1 від 03.12.2001 року, додатком до якого передбачено право банку на здійснення валютних операцій, у тому числі операцій щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (а.с. 106-109).

Отже, при укладенні кредитного договору, здійснивши кредитну операцію в іноземній валюті (доларах США), позивач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

А тому доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 щодо незаконності дій позивача про надання відповідачем кредиту в іноземній валюті за відсутності у нього відповідної ліцензії на її використання безпідставні й спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи.

Що ж стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на підвищення курсу іноземної валюти з моменту укладення договору по момент звернення позивача з позовом, колегія суддів зазначає, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Отже, підстави вважати, що кредитний договір укладено в порушення вимог чинного законодавства, в тому числі й положень Закону України «Про захист прав споживачів», у колегії суддів відсутні, як і відсутнє право у відповідача ОСОБА_4 вважати вказаний договір недійсним, оскільки така вимога не була предметом розгляду справи судом першої інстанції, й у відповідності до норм ч.1 ст. 303 ЦПК України не може бути предметом перевірки судом апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: