АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 48 (ІІІ) суддя Папарига В.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Зубакової В.П., Неклеси В.І.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

позивач ОСОБА_3,

представник третьої особи Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що згідно з виконавчим листом №2-1497/2000 виданим Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу 08.09.2000 року відповідач зобовязаний сплачувати їй аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини його доходів щомісячно, однак з січня 2004 року належним чином не виконує свого обовязку та ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого утворилась заборгованість по аліментам, тому вона має право на одержання неустойки за прострочення їх сплати.

Уточнивши вподальшому позовні вимоги, просила стягнути з відповідача 36 161, 99 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів та судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.01.2004 року по 01.11.2008 року включно в розмірі 36 161,99 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 361,61 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судом неповно зясовано обставини справи та не взято до уваги, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини державного виконавця, який не передав виконавчий лист по місцю роботи боржника та не попередив його про можливість стягнення неустойки у разі виникнення заборгованості. Крім того, стягнута сума неустойки є завищеної і він не має змоги її виплатити, а тому на підставі ст. 196 СК України просить суд зменшити розмір неустойки, врахувавши його матеріальний стан.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа №2-1497/2000, виданого Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу 08.09.2000 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку з 08 вересня 2000 року (а.с. 13).

Аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі, у звязку з чим, станом на 01.11.2008 року утворилась заборгованість у сумі 5 379,00 грн. (а.с. 11-12).

В звязку з наданням відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції до виконавчої служби відомостей про свої доходи, державним виконавцем було проведено перерахунок розміру заборгованості по аліментам, який, з урахуванням заробітної плати боржника, станом на 01.11.2008 року становить 15 701, 29 грн. (а.с. 59).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення неустойки, суд першої інстанції вірно виходив із того, що станом на 01.11.2008р. розмір заборгованості відповідача по аліментам складає 15 701,29 грн., а розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, в межах позовних вимог, за період з 01.01.2004р. по 01.11.2008р. складає 36 161,99 грн., проте, визначаючи розмір неустойки, що підлягає стягненню, не врахував матеріальний та сімейний стан відповідача.

Колегія суддів не може повністю погодитись із зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 195 СК України заборгованість по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не провадилось стягнення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та правильно розрахував розмірі неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, однак не надав належної оцінки доводам відповідача про те, що він не заперечує проти сплати аліментів, однак, вважаючи що позивач не має до нього претензій, не сплачував аліментів у добровільному порядку, а доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення розміру неустойки є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 18-21), відповідач ОСОБА_2 з 04.12.2009р. по теперішній час працює слюсарем по збірці металоконструкцій та з його заробітку регулярно утримуються аліменти, зокрема з 04.12.2009р. по 14.05.2010р. його загальна заробітна плата становить 9 005,83 грн., із яких утримано та перераховано аліментів на загальну суму 4 602,53 грн., тобто на даний час відповідач добросовісно виплачує заборгованість зі сплати аліментів, за зменшенням розміру стягнень до суду не звертався, а тому, колегія суддів, згідно ст. 196 СК України, приходить до висновку про можливість зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 до 25 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року змінити, зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 36 161,99 гривень до 25 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)