АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (_4_) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
РІШЕННЯ Іменем України

10 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.,

суддів: Барильської А,П., ОСОБА_2В,

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування -ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» на рішення Саксаганського районного суду міста ОСОБА_7 від 11 червня 2010 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_6 Аваль» ( надалі- Банк ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який у подальшому доповнило 13.04.2010 року. Та остаточно просило суд: звернути стягнення на 4-кімнатну квартиру №10 на пл. Дзержинського, буд.2, у м. Кривому Розі, яка належить відповідачу, за рахунок реалізації якої задовольнити вимоги ОСОБА_10 за генеральною кредитною угодою від 29.03.2006. , кредитними договорами від 29.03.2006. та від 27.02.2007. на суму 466 930, 48 грн.; виселити ОСОБА_8 та неповнолітнього сина ОСОБА_11А, з вказаної квартири, зняти їх з реєстрації та стягнути судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду від 11 червня 2010 року у задоволені позовних вимог ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вважає, що суд не застосував до спірних правовідносин норми матеріального закону, який підлягав застосуванню, а саме Закону України «Про іпотеку», проте застосував Закон України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», який не відноситься до спірних правовідносин, оскільки на час укладання договору іпотеки 29.03.2006 року в квартирі АДРЕСА_1 ніхто зареєстрований не був. Квартира належить лише відповідачу на підставі договору дарування.

Окрім того, вважають, що висновки суду про те, що іпотечний договір порушує конституційні права дитини на житло, та у звязку із чим договір

іпотеки є нікчемним на підставі ст..228 ЦК України, не відповідає обставинам справи, оскільки при вчиненні правочину сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору іпотеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 березня .2006 року між ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_9 укладена генеральна кредитна угода № 014/03-03/1475 про надання кредиту у сумі 80 000 дол. США строком на 84 місяці. Відповідно до п. 1.1 Генеральної кредитної угоди кредитор зобов,яується надавати позичальнику кредитні кошти по програмі кредитування приватних підприємців та суб,єктів малого бізнесу в порядку і умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами. На підставі цього пункту Генеральної кредитної угоди між позивачем та ОСОБА_9 укладено два кредитних договори: № 014/03-03/1476 від 29.03.2006. на суму 80 000 дол. США під 12,5% річних строком на 84 місяці та № 014/03-03/ 157 від 27.02.2007. на суму 26 000 дол .США під 14,5 % річних строком на 72 місяці. Додатковою угодою № 014/03/03/ 1475/ 1 від 02 грудня 2008 року до Генеральної кредитної угоди розмір позичкової заборгованості зменшено до 52700 дол. США.

В забезпечення зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_8 укладено договір іпотеки №

014/03/03/1475/2/ від 29 березня 2006 року .та договір про внесення змін №

014/03/03/1475/2/1 від 03 грудня 2008 року до договору іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку 4-х кімнатну квартиру № 10, що розташована на пл. Дзержинського, буд.2 у м. Кривому Розі. Умовами цього договору передбачено, що у разі невиконання ОСОБА_9 зобов,язання за кредитним договором ОСОБА_8 зобов,язується в порядку, передбаченому договором, погасити борг позичальника ОСОБА_10 у сумі наданого кредиту, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за кредитним договором, відповідно до умов кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_8 є солідарним боржником ОСОБА_10.

Отримавши кредитні кошти, ОСОБА_9 свої зобов,язання за кредитними договорами належним чином не виконує, має заборгованість на загальну суму 466 930 грн. 48 коп. Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просив задовольнити свої позовні вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселити ОСОБА_8 з її неповнолітнім сином зі спірної квартири та зняти їх з реєстрації за цією адресою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись ст.. 47 Конституції України, ст. ст.. 29,405 ЦК України, Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ст.. 228 ЦК України, визнав кредитний договір нікчемним та відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд неправильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами;

застосував закон, яким не поширюється на дані правовідносини та не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.. 526 ЦК зобов,язання має виконуватися належним чином відповідно, до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 554 ЦК визначено, що у разі порушення боржником зобов,язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя.

Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов,язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов,язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтями 589, 590 ЦК та ст.. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання зобов,язання, забезпеченого заставою /іпотекою/ заставо держатель /іпотекодержатель/ набуває право звернення стягнення на предмет застави /іпотеки/. Згідно ч.І ст.. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов,язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов,язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, позивач має право отримати задоволення своїх вимог по кредитному договору за рахунок іпотечного майна відповідача.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_10 підлягає задоволенню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог, відповідно до положень п. 4 ч.І ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, в ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Виходячи з того, що Закон містить в собі суперечливі позиції щодо процедури проведення виселення мешканців житлового приміщення, оскільки передбачає можливість їх виселення в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов,язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця, чого ОСОБА_10 на момент ухвалення рішення дотримано не було, колегія суддів вважає, що остаточний висновок суду про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог є правильним. Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 з сином змінила місце проживання та реєстрації з метою ухилитися від виконання договірних зобов,язань не

можуть бути підставою для скасування рішення в цій частині та виселення мешканців.

Крім того, оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч.2 ст. 40 Закону та ч.З ст. 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то, на думку колегії суддів, такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей предмет відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, з зазначених підстав.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій у сумі 2790 грн., саме: 2550 грн. - судового збору та 240 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста ОСОБА_7 від 11 червня 2010 року в частині відмови в позові публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - 4-кімнатну квартиру №10 на другому поверсі трьохповерхового житлового будинку, загальною площею 98,10 кв.м., житловою площею 66,0 кв.м., що знаходиться у будинку №2 на пл.. Дзержинського у м. Кривому Розі та належить ОСОБА_8, за рахунок реалізації якої задовольнити вимоги Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» за Генеральною кредитною угодою №014/03-03/1475 від 29.03.2006., за кредитними договорами № 014/03-03/1476 від 29.03.2006. та № 014/03-03/157 від 27.02.2007. на загальну суму 466 930 грн. 48 коп..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль» судові витрати у сумі 2790 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст. 309, ст..ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Г оловуючий:/підпис/ Судді :/підписи/

З оригіналом згідно: Суддя - доповідач :

ОСОБА_2