Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» квітня 2011 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого: Височанської Н.К.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Ружила О.А.

секретар: Скрипник С.В.

за участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Лук»яновича, третя особа державна нотаріальна контора Новоселицького нотаріального округу про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2011 року,

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним. Посилалася на те, що була власником домоволодіння №7, що знаходиться по вул..Заводській в с.Динівці Новоселицького району Чернівецької області. В 2004 році вона захворіла та потребувала сторонньої допомоги. Оскільки чоловік її помер, дітей у них не було, вона домовилася з відповідачем, що він буде її доглядати та утримувати, а вона взамін цьому йому передасть у власність свій будинок.

20 лютого 2004 року вона в Новоселицькій державній нотаріальній конторі підписала договір, вважаючи що підписує договір довічного утримання.

В 2010 році їй стало відомо, що фактично підписала договір дарування.

Посилаючись на те, що договір дарування нею укладено внаслідок помилки, оскільки вона підписуючи договір, помилилася щодо істотних обставин укладеного договору, вважаючи, що укладає з відповідачем договір довічного утримання, на підставі якого відповідач буде нести відповідні обовязки по її утриманню та догляду, позивачка просила визнати спірний договір недійсним.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела в судовому засіданні, що вона домовлялася з відповідачем про укладення договору довічного утримання та що при укладенні договору дарування помилялася щодо їх правових наслідків.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 229 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила право- чин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов»язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов»язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Судом установлено, що 20 лютого 2004 року ОСОБА_1 уклала з відповідачем договір дарування належного їй на праві власності житлового будинку №7 по вул.Заводській в с.Динівці Новоселицького району Чернівецької області.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що позивачка є людиною похилого віку, має 4 класів освіти, до теперішнього часу проживає в спірному будинку, іншого житла немає. На момент укладення договору дарування вона була частково паралізована, потребувала сторонньої допомоги, про що підтвердив в судовому засіданні відповідач. В той же час, відповідач продовжує проживати в іншому будинку.

Дані обставини свідчать, що ОСОБА_1, укладаючи договір дарування належного їй на праві власності житлового будинку, у силу похилого віку та стану здоров»я неправильно сприймала істотні умови договору, що вплинуло на її волевиявлення, тобто допустила помилку щодо змісту договору. Враховуючи ці обставини та те, що обдарований не прийняв у дар вказане нерухоме майно, колегія суддів вважає, що цей договір дарування повинен бути визнаний недійсним.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку по вул..Заводській, 7 в с.Динівці Новоселицького району Чернівецької області, укладеного 20.02.2004 року в Новоселицькій державній нотаріальній конторі Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Лук»яновичем, зареєстрованого в реєстрі №382.

Стягнути з ОСОБА_2 Лук»яновича на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме за сплату судового збору 200 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03