Справа № 2-1409/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано Франківської області в складі :

головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,

з участю секретаря - Васильчук Я.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом, який мотивує тим, що її чоловіку ОСОБА_5 належав житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Гнатюка, 16 в м. Коломиї. Так як, вони проживали в с-щі Яблунові, то чоловік подарував будинок своїй матері ОСОБА_6 та сестрі ОСОБА_7 в рівних частках, згідно договору дарування від 10.04.1963 р. Після повернення в м. Коломию стали проживати в спірному будинку. Чоловік в 1980р. переобладнав сарай під літню кухню площею 9,3 кв.м., добудував коридор 3,9 кв.м., котельню -3,6 кв.м., кладову 4 кв.м. та побудував сарай площею 22 кв.м. Був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою від 31.07.1980р., оскільки добудови були проведені без технічної документації. Рішенням виконкому Коломийської міської ради № 368 від 22.10.1980р. узаконено самочинні добудови і дозволено інвентар-бюро оформити відповідні матеріали. Після смерті матері чоловіка 15.03.1986р., останній на підставі свідоцтва про право на спадщину став співвласником будинку. Додатково добудував кухню, гараж і душову. Рішенням виконкому Коломийської міської ради від 20.06.1990р. чоловіку дозволено виготовити технічну документацію на добудовану кухню площею 10 кв.м., літній душ 4 кв.м. та гараж 18 кв.м. На підставі рішення було видано будівельний паспорт та узаконено будівництво.

Згідно ст. 119 ЦК України в ред. 1963 р. співвласнику, який збільшив площу будинку за свій рахунок та за згодою співвласників, частка в майні підлягає збільшенню. 11.12.1989р. Коломийським МБТІ було проведено обстеження будинковолодіння та складено висновок про те, що фактично чоловіку належить 7/8 , а ОСОБА_7 1/8 частина. 27.12.1989р. між чоловіком та його сестрою було укладено договір, зареєстрований в МБТІ 02.01.1990р. під № 3279, згідно якого чоловіку перейшла частина будинку, що складається з половини коридору 1, приміщення 4, 1-5,1-6,1-7, сходи -2 шт., сарай Г,Д, вбиральня Ж, літня кухня В, огорожа №1,2,3, відмостка 1,2,3, криниця 4, а в користування ОСОБА_7 перейшла половина коридору 1, приміщення мезоніну 1-8,1-9. Сім»я позивача постійно користувалась приміщеннями зазначеними у цьому договорі, будь-яких спорів не виникало.

16.07.1997р. чоловік помер. Після його смерті позивач оформила свідоцтво про право на спадщину. Оскільки з сестрою чоловіка не виникало спору, то не надала значення тому, що в свідоцтві про право на спадщину зазначено про те, що їй належить Ѕ частина будинку. 11.08.1999р. померла ОСОБА_7, однак позивач продовжувала користуватись майже цілим будинком, не надавши значення, що її чоловік до кінця не оформив зміну часток в будинку. 25.06.2010р. після смерті ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину в користь відповідача в якому зазначено, що останньому належить Ѕ частина. В даний час з відповідачем виник спір з приводу невірно зазначених часток будинку в свідоцтвах про право на спадщину. Помилка в свідоцтвах виникла через те, що не було змінено часток у зв»яку з проведеними чоловіком добудовами. Належність чоловікові 7/8 часток підтверджується актом обстеження та заключенням МБТІ, будівельним паспортом виданим ОСОБА_5, рішеннями виконкому. Тому, просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане відповідачу на 3/8 частини та визнати за нею право власності на 3/8 частини будинку з господарськими спорудами по вул. Гнатюка 16, які зареєстровані за відповідачем.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю. Пояснили, що чоловік позивача проводив добудови своїми силами і коштами, ніхто йому не допомагав. Позивач з 1980р. проживає в спірному будинку. В 2010р. мала намір приватизувати землю і попросила відповідача оформити спадщину, не розуміла значення документів і не придала значення тому, що в свідоцтвах їм з відповідачем записано по Ѕ частці. До цього не виникало спору.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили. Подали письмові заперечення. Вважають позов повністю безпідставним. Пояснили, що позивач попросила відповідача оформити спадщину по заповіту після смерті ОСОБА_7, що він і зробив. Вважають, що відповідачу законно належить Ѕ частина і його право власності є непорушним. Не заперечили того, що відповідач не приймав участі у будівництві. На момент прийняття спадщини будинок був зареєстрований по Ѕ частці. Згідно заключення МБТІ було рекомендовано ОСОБА_5 та ОСОБА_7 скласти договір про встановлення ідеальних часток, що не було зроблено, а натомість складено лише договір про порядок користування будинком. Не має жодного правовстановлюючого документу на 7/8 і 1/8 частки. Позивач знала про існування свідоцтва про право спадщину після смерті чоловіка від 16.11.1998р., де записана Ѕ частина, а тому просять застосувати позовну давність.

Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов безпідставний і в його задоволенні слід відмовити з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ч. 2 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У відповідності до ст. 321 ч.1,2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 25.06.2010р. оформив свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 11.08.1999р. своє матері ОСОБА_8 на спадкове майно, яке складається з Ѕ частки житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Гнатюка (Свердлова) 16 в м. Коломиї.

Позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.11.1998р після смерті 16.07.1997р. чоловіка ОСОБА_5 також є власником Ѕ частини цього ж житлового будинку з господарськими спорудами. Відповідно по Ѕ частині зареєстровано за сторонами право власності на спірне будинковолодіння , що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно, довідками Коломийського МБТІ.

При цьому, посилання позивача на акт обстеження будинковолодіння від 11.12.1989р. та заключення спеціалістів Коломийського МБТІ від 21.12.1989р., а також на договір від 27.12.1989р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7Е.(Тимків), як на доказ належності ОСОБА_5 7/8, а ОСОБА_7Е.(Тимків) 1/8 частини будинковолодіння, суд вважає безпідставним, оскільки даними документами констатовано лише фактичне користування померлими 7/8 і 1/8 часток з врахуванням самовільних добудов. Згаданим заключенням рекомендовано померлим укласти нотаріально посвідчену угоду про встановлення ідеальних долей, що не було зроблено, а натомість укладено лише договір про порядок користування будинковолодінням від 27.12.1989р. В даному договорі вказано про володіння ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві власності по Ѕ частині спірного житлового будинку на підставі відповідно договору дарування від 10.04.1963р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.08.1989р. Це ж записано і в довідці-характеристикі від 21.12.1989р., яка видана для укладення угоди про порядок користування. Згідно ст. 358 ч.4 ЦК України, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Стаття 186 ч. 2 ЦК України передбачає, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Такі ж норми закріплені і в ст. 118, 132 ЦК України в редакції 1963р.

Таким чином, державним нотаріусом правомірно видано відповідачу оспорюване свідоцтво відповідно до волі спадкодавця.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 після смерті матері від 23.08.1989р. видно, що до спадкового майна було включено Ѕ частину будинку з господарськими будівлями, а саме: літньою кухнею, двома сараями, вбиральнею, огорожею та відмосткою. Рішення виконкому Коломийської міської ради від 22.10.1980р. № 368 про дозвіл інвентрарбюро на оформлення відповідних матеріалів на самовільно проведені ОСОБА_5 добудови прийняте до відкриття спадщини після смерті його матері, яка померла в 1986р., а тому не може підтверджувати його право власності.

Як пояснили в судовому засіданні спеціалісти Коломийського МБТІ ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померлий ОСОБА_5 не оформив належним чином документи на самовільні добудови, оскільки після рішень виконкому про узаконення необхідно було внести зміни в технічний паспорт, прийняти будівлі в експлуатацію, після чого відповідно зареєструвати право власності, що не було зроблено.

З вищенаведених мотивів, посилання позивача на застосування в даному випадку норм ст. 119 ЦК України в редакції 1963р. суд вважає безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України,--

Р І Ш И В:

В позові відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення чи отримання копії рішення, через Коломийський міськрайсуд.

Суддя: Потятинник