Справа №22Ц-4704/2011 р. Головуючий у І інстанції Левченко А.В.
Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Яворського М.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Соловйову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, Національна страхова компанія Відкрите акціонерне товариство «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.05.2009 року приблизно о 08.20 год. на вул. Залізничне шосе в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, що на праві особистої власності належить ОСОБА_5

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2009 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Відповідно до автотоварознавчої експертизи № 5691/10-18 від 08.12.2010 року матеріальний збиток завданий ОСОБА_3, як власнику автомобіля НОМЕР_1 складає 119840,42 грн.

Оскільки страхова компанія НАСК «Оранта» зобовязалась виплатити ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 25 000 грн., він просить стягнути з відповідача завдані йому внаслідок ДТП матеріальні збитки в загальному розмірі 94840,42 грн., та понесені ним судові витрати і моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2011 року позов задоволено частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 94 840 грн. 42 коп. нанесених матеріальних збитків, 3000 грн. моральної шкоди, 1375 грн. судових витрат, а всього на суму 99 215 грн. 42 коп. В решті частині позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а саме вказує, що судом не вирішено питання щодо передачі майна особі, відповідальній за шкоду після відшкодування збитків потерпілому, не задоволено клопотання про допит в судовому засіданні експерта та ненадання вищевказаного транспортного засобу для проведення експертизи, що свідчить про зловживання позивачем своїх прав та обовязків. Апелянт вважає, що вище зазначені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції не вчинено всіх необхідних дій для встановлення фактичних обставин справи і не надано можливості забезпечити докази на їх підтвердження, що мають значення для вирішення спору у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2011 року скасувати, та ухвалити нове рішення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з обставин, встановлених судом з пояснень сторін.

Так судом першої інстанції було встановлено, що 25.05.2009 року близько 08год.20хв. на вул. Залізничне шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5, керував по дорученню ОСОБА_7, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Винним в даній дорожньо-транспортній пригоді визнаний ОСОБА_2 за постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2009 року (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

З урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до автотоварознавчої експертизи № 5691/10-18 від 08.12.2010 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 144 162,06грн., що перевищує дійсну вартість автомобіля - 119840,42 грн., тому висновком даної експертизи матеріальний збиток завданий позивачу як власнику автомобіля НОМЕР_1 визначено в розмірі 119840,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 94 840,42грн., суд виходив з даних висновку автотоварознавчого дослідження №5691/10-18 від 08.12.2010 року, де вказано розмір завданого матеріального збитку в сумі 119 840,42грн., за мінусом розміру страхового відшкодування - 25 000грн.

В апеляційній скарзі та судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта наголошував на необґрунтованому висновку суду першої інстанції щодо покладення на відповідача обовязку про відшкодування потерпілому повної дійсної вартості автомобіля в розмірі 119 840,42грн., без передачі цього автомобіля відповідачу після відшкодування ним збитків позивачу. При цьому апелянт посилався на норми ст.1192 ЦК України та розяснення до п.9 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Представник позивача заперечив щодо передачі автомобіля відповідачу після відшкодування ним збитків позивачу, та на запитання суду пояснив, що автомобіль позивача відремонтований, проданий, проте доказів на підтвердження витрат на ремонт автомобіля, та на підтвердження продажу автомобіля надати не може.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що зауваження апелянта є слушним.

Висновок суду зроблений невірно, оскільки позивач не довів розмір заподіяної йому шкоди.

Суд вважав встановленим розмір шкоди виходячи з даних висновку автотоварознавчого дослідження №5691/10-18 від 08.12.2010 року, де вказано розмір завданого матеріального збитку в сумі 119 840,42грн., але при цьому суд не перевірив чи поніс позивач ці витрати здійснивши ремонт автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Підстав звільнення від доказування, визначених ст.61 ЦПК України судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції фактично не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки письмовим доказам по справі та поясненням сторін. Обставини, щодо розміру заподіяної позивачу шкоди, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені.

За таких обставин Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2011 року підлягає скасування з підстав передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Підстав звільнення від доказування, визначених ст.61 ЦПК України судом не встановлено.

Оскільки позивач не довів розмір заподіяної йому шкоди, колегія суддів вважає необхідним відмовити йому в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 60,61, 303, 304, ч.1 п.2 ст.307, п.п.1,2 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий: М.А. Яворським

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_8