0527 № 2-595/11
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2011 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Янюка Ю. Б.
при секретарі Кордонської Л.А.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача -
представника співвідповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради, відділу Держкомзему у м.Костянтинівка Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку , -
21 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Костянтинівської міської ради про визнання за ним права власності на земельну ділянку. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 5 листопада 2004 року його батьку, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері, ОСОБА_4, на жилий будинок з надвірними будівлями по вул..Інтернаціональна,202, а також земельну ділянку загальною площею 0,097га в межах згідно плану, розташовану на території м.Костянтинівка по вул.Інтернаціональна,202, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №102342, виданого 30 серпня 1999 року Костянтинівською міською радою на підставі рішення Костянтинівського міськвиконкому від 21 травня 1999 року №303, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3667. Право власності ОСОБА_3 на будинок було зареєстровано у БТІ, а Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку батько не отримав.
11 лютого 2009 року його батько, ОСОБА_3 помер. Він є спадкоємцем після смерті батька за заповітом, і 23 листопада 2010 року отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з жилого будинку з надвірними будівлями №202 по вул.Інтернаціональна м.Костянтинівка. Свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку він отримати не може, оскільки батько у свій час не отримав Державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Відділом Держкомзему йому було відмовлено у видачі такого Державного акту на імя батька, оскільки цей документ не може бути виданий на імя померлого.
Тому просив визнати право власності на цю земельну ділянку за померлим батьком, а потім за ним, як за спадкоємцем за законом.
Ухвалою суду від 13 травня 2011 року до участі у справі в якості співвідповідача був залучений відділ Держкомзему у м.Костянтинівка Донецької області.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.
Представник відповідача Костянтинівської міської ради, в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права приватної власності на спадкоємне майно у виді земельної ділянки.
Представник співвідповідача - відділу Держкомзему у м.Костянтинівка Донецької області, позов визнав у повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права приватної власності на спадкоємне майно у виді земельної ділянки.
Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 5 листопада 2004 року батьку позивача, ОСОБА_3, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері, ОСОБА_4, на жилий будинок з надвірними будівлями по вул.Інтернаціональна,202, а також земельну ділянку загальною площею 0,097га в межах згідно плану, розташовану на території м.Костянтинівка по вул.Інтернаціональна,202, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №102342, виданого 30 серпня 1999 року Костянтинівською міською радою на підставі рішення Костянтинівського міськвиконкому від 21 травня 1999 року №303, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3667 (а.с.7). Право власності ОСОБА_3 на будинок було зареєстровано у БТІ, а Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку батько не отримав.
11 лютого 2009 року в м.Костянтинівка Донецької області помер батько позивача, ОСОБА_3 (а.с.5). Після його смерті залишилося спадкоємне майно, в тому разі і у вигляді жилого дому з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Костянтинівка Донецької області по вул.Інтернаціональна,202.
23 листопада 2010 року Костянтинівською державною нотаріальною конторою на імя позивача видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з вказаного жилого дому (а.с.8) . Як вбачається з свідоцтва, цей дім розташований по вул.Інтернаціональна,202.
Позивач не може оформити свої спадкові права на цю землю, оскільки померлим батьком не отримувався Державний акт на право приватної власності на землю. Тому, на підставі ст.373 ЦК України померлий ОСОБА_3 набув право власності на вказану земельну ділянку.
У встановлений законом термін позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на вказану частину спадщини.
У відповідності до приписів частини другої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та спору переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Тому, на підставі ст.ст.392, 1235 ЦК України за ОСОБА_1 слід визнати право приватної власності на земельну ділянку, що розташована в м.Костянтинівка Донецької області по вул.Інтернаціональна за №202 загальною площею 0,097га в межах згідно з планом.
Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.328,373,374,392,1235 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, який народився 14 березня 1978 року в м.Костянтинівка Донецької області, в порядку спадкування за заповітом, право приватної власності на земельну ділянку, що розташована в м.Костянтинівка Донецької області по вул.Інтернаціональна за №202 загальною площею 0,097га. В межах згідно з планом: від А до Б земля міської ради, від Б до В земля гр.ОСОБА_5, від В до А земля гр.ОСОБА_6
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя