Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-46/2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа СГІРФО Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення і зняття з реєстраційного обліку осіб, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсної угоди до договору про іпотечний кредит, зобовязання здійснити перерахунок суми заборгованості та штрафних санкцій з урахуванням фактично сплачених коштів з перерахунком їх в національну валюту за курсом що діяв на момент укладання додаткової угоди від 29.07 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення і зняття їх з реєстраційного обліку.

В позові зазначало, що 20.12.2007р. між ПриватБанком та ОСОБА_6 був укладений договір про іпотечний кредит, за яким позивач надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 75750 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 17,5% на рік строком до 20.12.2014року. 29.07.2008р. між сторонами договору було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредиту, за якою, залишок заборгованості за кредитом станом на 20.12.2007р. у сумі 72072 грн. був переведений у доларовий еквівалент і склав 15556 доларів США. Відповідно до додаткової угоди, за користування кредитом була встановлена процентна ставка 1,17% на місяць. Позичальник умови додаткової угоди належним чином не виконувала, на 10.03.2009р. утворилася заборгованість у сумі 16632, 21 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ними 20.12.2007р. був укладений іпотечний договір, за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

2

Посилаючись на зазначені обставині позивач просив суд, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу, а також просить виселити ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які зареєстровані і проживають в цій квартирі, зі зняттям їх з реєстраційного обліку; стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсної додаткової угоди до договору про іпотечний кредит, зобовязання здійснити перерахунок суми заборгованості та штрафних санкцій з урахуванням фактично сплачених коштів з перерахунком їх в національну валюту за курсом що діяв на момент укладання додаткової угоди від 29.07 2008 року.

Крім цього просить визнати додаткову угоду до договору про іпотечний кредиту від 29.07.2008р. недійсною з наступних підстав:

Додаткова угода містить ряд неточностей, додатково ніяких грошових коштів, визначених в цій угоді у сумі 15566 доларів США вона не отримувала. Укладенням додаткової угоди банк погіршив її становище, оскільки вона не має можливості платити кредит через постійну зміну валютного курсу, вважає, що умови цієї додаткової угоди є несправедливими, бо вона не мала наміру переводити гривневий кредит у валютний. При вчинені цього правочину вона помилялася щодо обставин, які мали істотне значення, а саме щодо валюти повернення кредиту, оскільки працівники банку замовчали інформацію щодо зміни валюти повернення кредиту у додатковій угоді. Крім цього зазначає, що укладена додаткова угода суперечить чинному законодавству, оскільки укладена у валюті, оскільки використання іноземної валюти за спірним кредитним договором, як засобу платежу, суперечить вимогам ст. 524 ЦК України, ст. 35 ЗУ «Про національний Банк України», банк неправомірно уклав додаткову угоду, оскільки не мав індивідуальної ліцензії. При зверненні до банку про переведення валютного кредиту знову у гривневий їй було відмовлено.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, у зустрічному позові відмовлено.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм законодавства, просить рішення суду змінити, розірвати договір про іпотечний кредит та додаткову угоду до нього.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в порядку вимог норм ч.1 ст.77 ЦПК України без участі апелянтів, вважає, що апеляціна скарга підлягає задоволенню частково, заява одного з апелянтів, ОСОБА_3, про залишення апеляційної скарги без розгляду у звязку з мировою угодою між апелянтами і установою банком без зясування умов такої угоди та розяснень її наслідків задоволенню бути не може.

Відповідно до п.4 ч.1,ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позов суд обгрунтовно виходив з доведеності позовних вимог банку щодо підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за іпотечним кредитом та відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3.

Судом встановлено, що 20.12.2007 року між ПАТ „ПриватБанк та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит, за яким установа банку надала позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 75 750 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % на рік строком до 20.12.2014 року.

14.07.2008 року ОСОБА_3 звернулася до банку з заявою про переведення кредитного договору на долари США і просила підготовати додаткову угоду до цього договору, яка щодо переводу суми кредиту у доларовий еквівален була укладена сторонами договору про іпотечний кредит 29.07.2008 року / а.с.76,77 /. З умовами додаткової угоди позичальника було ознайомлено під її підпис / а.с.32 /.

3

Судом правильно визнано про можливість укладення кредитного договору в іноземній валюті ПАТ „ПриватБанк, що підтверджено банківською ліцензією від 04.12.2001 року виданою Національним Банком України / а.с.182 / і за діючим на цей час законодаством на здійснення банками операції в іноземній валюті індивідуальної ліценції не потребується.

У звязку з неналежним виконанням умов договору про іпотечний кредит за позичальноком утворилася заборгованість станом на 10.03.2009 року у розмірі 16 632,21 доларів США.

Враховуючи наведене не вбачається підстав для визнання недійсною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит, а звернення стягнення на предмет іпотеки після письмового попередження позичальника про такі дії банку / а.с. 199/ відповідає вимогам Закону України „Про іпотеку та умовам укладеного сторонами договору про іпотечний кредит.

Однак рішення суду в частині задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів постановлено з порушенням вимог норм матеріального права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.40 Закону України „ Про іпотеку, ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, що проводиться в порядку, встановленому законом, а саме шляхом добровільного ним звільнення житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодердателя про такі їх дії. І лише при не здійсненні звільнення відповідачами у добровільному порядку житлового приміщення їх виселення здійснюється у примусовому порядку на підставі рішення суду.

Матеріали справи не доводять факту письмового повідомлення відповідачів про їх виселення у добровільному порядку протягом одного місяця з квартири АДРЕСА_2, яка є предметом іпотеки, що є недотриманням порядку, передбаченому вищезазначеними нормами законодавства щодо можливості виселення відповідачів у примусовому порядку за рішенням суду.

За таких обставин колегія суддів рішення суду в частині задоволення позовних вимог про виселення відповідачів і похідних від них вимог про зняття останніх з реєстраційного обліку скасовує і у цій частині ухвалює нове рішення про відмову у задоволені вказаних вимог, а в іншій частині рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2010 року у цій справі в частині задоволенння позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про їх виселення з квартири АДРЕСА_3 і зняття їх з реєстраційного обліку за цією адресою скасувати і у цій частині ухвалити нове рішенння про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: