Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-2888/11
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого- судді Шинкаря А.О.

при секретарі Брейкіній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 16 грудня 2010 року відповідач взяв у нього в борг гроші в сумі 3000 гривень, які зобовязався повернути до 16 січня 2011 року, про що надав письмову розписку.

Оскільки відповідач до цього часу кошти не повернув, то позивач просить стягнути заборгованість з врахуванням індексу інфляції, 3% річних, процентів за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ, що становить загальну суму 3 335 гривень 88 копійок, а також судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те що гроші в борг не отримував та предявив зустрічний позов про визнання недійсним договору позики, посилаючись на його фіктивність. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_1 була усна домовленість про те, що останній надасть йому металобрухт для здачі, а він, в свою чергу, зобовязався поставити ОСОБА_1 пиломатеріали в кількості 40 деревяних балок. ОСОБА_1 свої зобовязання виконав, а він виконав частково та залишився винним йому 12 балок. В звязку з цим була написана розписка про отримання в борг грошей в сумі 3000 гривень. Вважає, що договір позики є недійсним, так як відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки договір позики вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, то він є фіктивним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала зустрічний позов та просила визнати його недійсним з підстав його фіктивності, а представник ОСОБА_1 зустрічний позов не визнав.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 3000 гривень, які зобовязався повернути до 16 січня 2011 року, що підтверджується розпискою.

У зазначений строк відповідач гроші не повернув.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.ст.625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку наданого позивачем інфляційні втрати складають 165 грн. 60 коп., 3% річних 42 грн. 25 коп.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно розрахунку наданого позивачем, сума по відсотках за користування грошовими коштами понад строк встановлений договором складає 128 грн. 03 коп.

Беручи до уваги наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та доведеними, а тому задовольняє їх.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем по зустрічному позову не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фіктивності укладеного договору та обставин щодо не отримання грошових коштів, а навпаки, ці обставини спростовуються розпискою ОСОБА_2 про отримання грошей, тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено, що витрати, пов'язані із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, обчислюються із розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, необхідних для збору документів та підготовку позовної заяви і час участі адвоката у судових засіданнях при розгляді цієї справи.

Суд вважає, що на збір документів та підготовку позовної заяви достатньо 3 годин. Розмір мінімальної заробітної плати на день підготовки та подачі позову становив 960 грн., 40% - 384 грн. Таким чином відшкодуванню пілягає 1152 грн. (384 х 3 = 1152).

У судових засіданнях при розгляді даної справи адвокат приймав участь 1 годину. Розмір мінімальної заробітної плати на день розгляду справи становить 985 грн., 40% - 394 грн. Таким чином відшкодуванню за надання правової допомоги пілягає 1152 грн. + 394 = 1546 грн.

Крім того, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 54 грн. та ІТЗ 120 грн., а всього 174 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 536, 611, 625, 1046 1051 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,-,

В И Р І Ш И В:

Основний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 3335 (три тисячі триста тридцять пять) гривень 88 копійок та судові витрати в сумі 1720 (одна тисяча сімсот двадцять) гривень.

В задовленні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Шинкар А.О.