Справа № 2-157/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2011

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку в житловому будинку, господарських спорудах і земельній ділянці,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 первісно звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя на 1/2 та 1/2 частки, в ході розгляду справи змінив свій позов на вимогу про визнання права власності на 1/2 частку в житловому будинку, господарських спорудах і земельній ділянці.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що із 1991 року по 24 лютого 2009 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 (на цей час прізвище Середа). В шлюбі вони придбали житловий будинок та земельну ділянку площею 0,06 га по вул.Яблуневій, 23 в м.Іллінці. Це майно зареєстроване у власності за відповідачем, хоча за законом належить їм обом на праві спільної сумісної власності подружжя.

Добровільно поділити спірне майно відповідач відмовлялась, тому він змушений був звертатись до суду із цим позовом. Оскільки обєкти майна спільної сумісної власності подружжя за експертним висновком є неподільними, він просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки площею 0,06 га по вул.Яблуневій, 23 в м.Іллінці і стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала частково і пояснила, що вона погоджується із вимогою позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного майна, яке було придбане ними у шлюбі, однак заперечує його вимогу щодо стягнення із неї понесених ним витрат на оплату вартості проведення будівельно-технічної експертизи у справі, оскільки ці витрати не стосуються суті змінених позивачем вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних мотивів.

Правовідносини, що є предметом спору між сторонами, регулюються цивільним і сімейним законодавством України щодо правового режиму майна спільної сумісної власності подружжя та принципів його поділу.

Зокрема, відповідно до ст.ст.183, 364, 370, 372 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

За нормами ст.ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлені наступні обставини у справі:

- 22 серпня 1991 року ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Осичнянської сільської ради Оратівського району зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, якій після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище ОСОБА_3 (копія рішення Іллінецького районного суду на а.с.5);

- 9 жовтня 1992 року у сторін в шлюбі народився син ОСОБА_5 (копія свідоцтва про народження на а.с.6);

- 31 травня 2001 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,06 га цільовим призначенням для ведення колективного садівництва, розташовану в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області (копія договору купівлі-продажу на а.с.29); 5 лютого 2002 року ОСОБА_3 набула права власності на дачний будинок із верандою № 23 по вул.Яблуневій в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області (копії свідоцтва про право власності та технічного паспорта на а.с.26 28);

- рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2009 року шлюб між сторонами було розірвано (копія рішення Іллінецького районного суду на а.с.5);

- 23 вересня 2010 року розірвання шлюбу між сторонами було зареєстроване у відділі РАЦС Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області (копія свідоцтва про розірвання шлюбу на а.с.4);

- 10 січня 2011 року ОСОБА_1 первісно звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя на 1/2 та 1/2 частки (позовна заява ОСОБА_1 на а.с.2);

- за висновком судово-будівельної експертизи від 19 вересня 2011 року вартість домоволодіння № 23 по вул.Яблуневій в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області складає 61683 грн., вартість земельної ділянки 7235 грн., розподіл цих обєктів нерухомого майна в натурі на 1/2 і 1/2 частини неможливий.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази і встановлені на їх підставі обставини у справі в контексті наведених вище правових норм регулювання предмету спору, суд вважає, що за вимогою ОСОБА_1 за ним слід визнати право власності на 1/2 частку спірного майна, що було надбане під час його шлюбу із ОСОБА_1, тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Задовільняючи таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 у їх зміненому за заявою позивача від 21 листопада 2011 року виді, суд визнає необхідним стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору саме в межах цієї вимоги. При цьому витрати позивача на оплату вартості проведеної у справі будівельно-технічної експертизи не можуть бути стягнуті із відповідача на його користь, оскільки ці витрати не стосуються задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.364, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60, 70, 72 СК України, ст.ст.209, 212 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку майна спільної сумісної власності подружжя, а саме на 1/2 частку дачного будинку з вірандою № 23 по вул.Яблуневій в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, що, згідно свідоцтва про право власності на дачний будинок з верандою, виданого 5 лютого 2002 року виконавчим комітетом Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області і зареєстрованого в Тульчинському МБТІ 5 лютого 2002 року за № 43, належить ОСОБА_3, та на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,06 га цільовим призначенням для ведення колективного садівництва, розташовану по вул.Яблуневій, 23 в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, яка на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 травня 2001 року належить ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 344 грн. 09 коп. сплаченого ним судового збору.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Суддя Ю.В. Димбіцький