АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (3) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 року колегія судців судової палатну цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Євтодій К.С..

за участю:

позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

представника відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» /далі-ВАТ «КЗРК»/ про відшкодування моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоду 90 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2011 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави витрати по справі.

В апеляційній скарзі ВАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права. Відповідач вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не дослідив у повній мірі акт розслідування хронічного професійного захворювання та визначив розмір моральної шкоди без врахування того факту, що позивач працював і на інших підприємствах з такими ж умовами праці; вважає, що він забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту, оскільки порушень з його боку прав працівників на безпечні умови праці компетентними органами виявлено не було; не згоден з висновком суду щодо його вини в спричинені моральної шкоди позивачу, виходить із недоведеності такого факту, оскільки відсутній висновок МСЕК щодо встановлення моральної шкоди, а також вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав; розмір моральної шкоди є значно завищеним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга

відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на час встановлення вперше ОСОБА_2 за висновком МСЕК від 21 березня 2006 року хронічного професійного захворювання та стійкої втрати працездатності 25%, позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ «КЗРК».

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №8 від 09 березня 2008 року, причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ГКД.

Задовольняючи частково позовні вимоги та посилаючись на зазначений акт розслідування професійного захворювання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що професійне захворювання виникло у позивача за обставин виконання робіт в підземних умовах шахти, де були випадки порушення нормативного провітрювання гірничих робіт несистематичного використання комплексу пилеподавлення, запиленість повітря робочої зони перевищувало ГДК.

Винними в порушені ст.. 153 КЗпП України в акті зазначено керівництво підприємства відповідача.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. У зв,язку з професійним захворюванням змінився образ якість життя, що завдає йому моральних страждань, оскільки постійно відчуває задишку при фізичному навантаженні. Кашель, біль у грудній клітці, загальну слабкість, запаморочення та головний біль; такий стан не дає йому можливості спати по ночам та займатися фізичною роботою.

Доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов,язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соцальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження , пов,язане з виконанням трудових обов,язків», затвердженого наказом Міністрерства охорони здоров,я України від 22.11. 1995. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв.язку із професійним захворюванням.

Тому доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідачів, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідачів моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

На думку колегії суддів, вирішуючи питання щодо встановлення розміру моральної шкоди, суд не в повній мірі врахував положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами,

«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин.

З огляду на зазначене та урахуванням характеру і тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, тяжкості завданої хвороби, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, повинна бути зменшена з 20 000 грн. до 12500 грн.

Тому рішення суду в частині визначення суми моральної шкоди підлягає зміненню зі зменшенням її розміру до 12500 грн., згідно положень "п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст..ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково..

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2011 року в частині встановлення розміру моральної шкоди, стягненої на користь ОСОБА_2 з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» змінити, зменшивши цей розмір до 12500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: