Справа № 22Ц-457/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2011 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Стеблюк Л.П.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю адвоката ОСОБА_2,

відповідачки, апелянтки ОСОБА_3, представника позивача - ВАТ КБ «Надра» - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, розглянувши у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до

ОСОБА_5, ОСОБА_3 про

стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2010 року позов ВАТ КБ «Надра» ( далі - банк ) задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь банку в особі філії Вінницького регіонального управління 21596,20 гривень боргу з урахуванням індексу інфляції за кредитним договором від 15.05.2008 року № 54/ЕК/2008/04-980. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь банку 215,97 гривень сплаченого судового збору ( державного мита ), 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ( а. с. 41-42 ).

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, де просить скасувати ос-каржуване рішення в повному обсязі, залишивши позовну заяву банку без розгляду ( а. с. 45-47 ). Апелянтка вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваваленим за неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, за невідповідності висновків суду обставинам справи.

Заслухавши cуддю-доповідача, пояснення і заперечення сторін у справі, дос-лідивши її матеріали, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши за-конність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 15 травня 2008 року був укладений кредитний договір № 54/ЕК/2008/04-980 ( а. с. 9-12 ) з додатком № 1, де передбачено графік погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому. Згідно укладеного договору банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти і повернути банку кредит ( грошові кошти ) в сумі 15000,00 гривень зі сплатою 36% річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, в році 360 днів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на підставі укладеного кре -дитного договору отримав кредит. Дані кошти відповідач зобовязався повернути у встановлені строки до 15.05.2010 року. Свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту і плати за користування ним відповідач не виконував, станом на 06.10.2010 року заборгованість за договором склала 20297,20 гривень.

15 травня 2008 року відповідачка ОСОБА_3 уклала договір поруки за № 15/05/2008/42/04 ( а. с. 12 ), яким, як поручитель, зобовязалася перед банком, як кредитором, нести солідарну відповідальність з ОСОБА_5 за виконання останнім своїх зобовязань перед кредитором.

У відповідності до положень ст. ст. 526, 530, 553, 554, 625, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає грошові кошти позичальнику, який зобовязаний поступово повернути суму кредиту разом з процентами за користування кредитом в порядку і строк, обумовлений договором. Тому умови щодо суми кредиту, процентів за користування ним, порядок внесення періодичних платежів та кінцевий строк повернення кредиту є суттєвими і складають зміст договору. Решта умов є санкціями за неналежне виконання ( невиконання ) договору.

Статтями 553, 554, 625 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у разі порушення боржником взятих на себе зобовязань. У разі порушення боржником своїх зобовязань, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 пояснив, що повністю погод-жується з рішенням суду першої інстанції і не оскаржує його.

Задовільняючи позов, суд першої інстанції вірно визначився у правовідносинах, що склалися між сторонами у справі, дав їм належну правову оцінку та дійшов підставного висновку про задоволення заявленого позову в повному обсязі, при цьому правильно застосувавши норми матеріального права, не порушивши вимоги процесуального права.

Суд ухвалив рішення, виходячи з доводів і заперечень сторін, з врахуванням принципу їх змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Судом першої інстанції повно та відповідно до положень ст. 212 ЦПК України зясова-но обставини справи, тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3 є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді:

З оригіналом вірно: