АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1363/11
Головуючий по 1-й інстанції Смілянський Є.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2011 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 3 березня 2011 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що після її звернення до ВДВС Семенівського РУЮ, було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), з тих підстав, що стягувач позбавлений права повторно предявити виконавчий документ, оскільки подав заяву відповідно до п.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Просила скасувати постанову ВДВС Семенівського РУЮ від 9 грудня 2010 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа)

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 3 березня 2011 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції ОСОБА_3 щодо скасування постанови від 9 грудня 2010 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Не погодившись із ухвалою суду ОСОБА_2 її оскаржила, вказуючи в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, задовольнивши її скаргу на дії державного виконавця.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції, виходив із того, що скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а оскаржена постанова державного виконавця відповідає вимогам закону.

Однак з таким висновком не можна погодитися не можна з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ухвалено Оржицьким районним судом Полтавської області 24 березня 1997 року.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 85 Закону України Про виконавче провадження установлено, що скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 384 ЦПК України.

Однак, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 та ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, звертаються до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 13 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Кодексом діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Оскільки рішення суду, постанову державного виконавця щодо виконання якого оскаржено, ухвалено 24 березня 1997 року, тобто до 1 вересня 2005 року (за нормами ЦПК України 1963 року), справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, п.2 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 3 березня 2011 року скасувати, провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції - закрити.

Розяснити ОСОБА_2 право на оскарження дій державного виконавця у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя ОСОБА_1

Копія