Справа № 2-132/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним,-

В с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, яким просить визнати недійсним договір дарування 1/3 частки будинку № 17-А по вул. Яблочкіна в м.Харкові, укладений 29.12.2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, стягнути з відповідачки судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 27.09.2005 року помер її батько ОСОБА_7, якому належала 1/3 частка будинку № 17-А по вул..Яблочкіна в м.Харкові, де проживає позивач. Після похорон батька позивач дізналася, що належну йому частину домоволодіння 29.12.2004 року батько подарував відповідачці. Позивач вважає, що зазначений договір дарування є недійсним, оскільки батько страждав на захворювання виразки шлунку та дванадцятипалої кишки, зловживав спиртними напоями, поводився неадекватно, з 2001 року мав проблеми з психікою був агресивним, постійно ініціював сварки, ображав синів позивачки, в зв?язку з чим позивач неодноразово викликала психіатричну бригаду швидкої допомоги та зверталась до органів міліції.

В ході розгляду справи позивач доповнила позовні вимоги та просила витребувати у відповідача ОСОБА_4 житловий будинок № 17-А по вул..Яблочкіна в м.Харкові та передати його у володіння позивача.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Позивач вважає, що ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з батьком з метою заволодіння належної йому частиною домоволодіння, навмисно вживала з ним спиртні напої та, скориставшись його станом, змусила підписати його договір дарування. Позивач зазначає, що її батько за власної волею не міг подарувати належне йому майно ОСОБА_6, оскільки кохав свою дочку ОСОБА_2, яка постійно жила з ним, доглядала та лікувала його. Батько мав ряд захворювань, у тому числі екзему, цироз печінки, рак шлунку, останні роки перед смертю батько поводився неадекватно, застосовував фізичну силу до своїх онуків, в зв?язку з чим позивач викликала бригаду швидкої психіатричної допомоги, не впізнавав дочку та онуків, міг сам з собою розмовляти, постійно знаходився в стані сильного алкогольного спяніння.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила наступне. Відповідачка ОСОБА_6 її мати, за ініціативою ОСОБА_7 вони у 2003 році зареєстрували шлюб, знаючи про свою хворобу ОСОБА_7 подарував її матері належну йому частину домоволодіння, на момент підписання договору дарування він знаходився в нормальному стані, ніяких психічних розладів не мав, сам займався оформленням угоди, спиртними напоями ніколи не зловживав. У ОСОБА_7 з дочкою ОСОБА_2 були погані стосунки, постійно виникали сварки, остання вимагала у нього гроші та належну йому частину домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила наступне. Вони з чоловіком купили у 2003 році 68/100 частин домоволодіння за адресою: м.Харків, вул.Яблочкіна, 17-А, ОСОБА_7 також пропонував їм купити належну йому частину домоволодіння, але вони відмовились. ОСОБА_7 вживав спиртні напої, але в стані сп??яніння поводився адекватно, лягав спати, ніяких психічних розладів не мав, нормально спілкувався, єдина його чудність розкачування на стільці. У ОСОБА_7 з позивачкою були погані стосунки, постійно виникали сварки, він казав, що не бажає проживати разом з дочкою.

Третя особа приватний нотаріус Харьківського міського нотаріального округа Харківської області ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити та пояснив наступне. 29.12.2004 року до нього звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з проханням нотаріально посвідчити договір дарування 32/100 частин домоволодіння № 17-А по вул.Яблочкіна в м.Харкові, він встановив особи цих громадян та перевірив їх дієздатність шляхом перевірки документів та проведення бесіди, також було роз?яснено суть та наслідки договору дарування, сторони ознайомилися зі змістом договору. На момент звернення ОСОБА_7 поводився адекватно, повідомив про наявність в нього захворювання та бажання подарувати належну йому частину домоволодіння своїй дружині, з якою в нього гарні стосунки. На момент укладення договору ОСОБА_7 був психічно здоровий, ніяких вад волі та свідомості не виявляв, був тверезий.

В матеріалах справи маються письмові пояснення третьої особи (т.3 а.с.61-64).

Суд вислухавши сторони, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 29.12.2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, за яким ОСОБА_7 безоплатно передає, а ОСОБА_3 приймає у власність 32/100 частки домоволодіння № 17-А з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться по вул.Яблочкіна в м.Харкові та належать ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 22.12.2004 року. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїна підставі договору дарування 19.01.2005 року, реєстраційний номер 72447 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6255223).

Відповідно до ст.ст. 334, 722 ЦК України у ОСОБА_3 виникло право власності на 32/100 частки домоволодіння № 17-А з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться по вул.Яблочкіна в м.Харкові.

Зазначений договір дарування укладений між подружжям, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрований 03.10.2003 року відділом РАГС Фрунзенського районного управління юстиції, актовий запис № 432 (свідоцтво про одруження (т.1 а.с.31). У ході судового розгляду справи встановлено, що після укладення договору дарування ОСОБА_7 та ОСОБА_3 продовжили проживати однією сім?єю у зареєстрованому шлюбі.

27.09.2005 року ОСОБА_7 помер, причина смерті ракова інтоксикація (свідоцтво про смерть видане 10.10.2005 року міським відділом РАЦС № 4 Харківського обласного управління юстиції, лікарське свідоцтво про смерть № 5050, т.1 а.с. 35, 36).

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеному 04.08.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченому нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, ОСОБА_3 продала належні їй 32/100 частини домоволодіння № 17-А по вул..Яблочкіна в м.Харкові ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позивач ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_7, відповідно до ст.. 1261 ЦК України - спадкоємцем першої черги за законом, тобто має право на звернення до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які беззаперечно свідчили б про укладення ОСОБА_7 29.12.2004 року договору дарування у стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Так, надані позивачем медичні документи вказують на наявність у ОСОБА_7 наступних захворювань: рак шлунку, мікробна екзема кистей рук, але зазначені документи не містять відомостей про наявність у ОСОБА_7 психотичної симптоматики або призначення ліків наркотичної дії.

Згідно повідомлення міського психоневрологічного диспансеру № 3 від 28.03.2007 року, ОСОБА_7 за медичною допомогою протягом останніх п?яти років не звертався (т.1 а.с.134).

Крім того, згідно довідки ВАТ Харківський завод точного медичного приладобудування Точмедприлад(т.1 а.с.38) та запису у трудовій книжці ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 45) ОСОБА_7 працював на посаді слюсаря-сантехніка до 01.11.2004 року.

По справі була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза, згідно висновку якої № 56 від 10.01.2008 року за своїм психічним станом 29.12.2004 року ОСОБА_7 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т.1 а.с.183-188).

Згідно роз?яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справахсудово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути немотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

Експерти в акті експертизи надали аналіз усім свідченням про психічний стан померлого, у тому числі поясненням позивача, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 Висновок посмертної судово-психіатричної експертизи відповідає усім наданим доказам і фактичним обставинам справи, і не суперечить поясненням свідків у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є дочкою померлого ОСОБА_7 та сестрою позивача, часто навідувала батька за його місцем проживання, протягом 2003-2005 років батько зловживав спиртними напоями разом з ОСОБА_6, постійно знаходився в стані алкогольного спяніння, поводився неадекватно міг безпричинно накричати, вдарити, поводився агресивно, за чотири місяці до смерті нікого не впізнавав. З осені 2004 року батько жив у ОСОБА_6, яка не пускала позивача до батька.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є кумою позивача, з якою знайома більше 15 років, позивач скаржилася, що її батько зловживає спиртними напоями та ображає її. Свідок у 2002 році бачила батька позивача, який знаходився на полу в стані алкогольного спяніння та виражався нецензурної лайкою.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що позивач є його двоюрідною сестрою, померлий ОСОБА_7 його дядько, останній поводився адекватно до самої смерті, спиртними напоями не зловживав, мав захворювання шлунку, ніяких психічних розладів свідок не помічав, між позивачкою та її батьком постійно виникали сварки та скандали.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що позивачка у нього орендувала квартиру, зі слів останньої йому відомо, що батько позивачки зловживав спиртними напоями, самого померлого ОСОБА_7 він ніколи не бачив, але часто бачив біля магазину чоловіка схожого на нього за описом позивачки, який постійно знаходився в стані сильного алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що відповідач ОСОБА_4 його дружина, ОСОБА_7 він знав з 2003 року, оскільки проживав в другій частині спірного будинку, останній поводився адекватно, спиртні напої вживав, але в стані спяніння поводився спокійно, психічних розладів свідок не помічав, у позивачки з батьком були погані стосунки.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що до 1986 року вона перебувала у шлюбі з померлим ОСОБА_7, позивачка її дочка, вона весь час проживала з батьком, доглядала та утримувала його, ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями, з 2001 року у його поведінці почалися чудності: він став агресивним, міг сміятися або скаржитися як дитина, скаржився, що ОСОБА_6 примушувала його вживати спиртні напої, працювати та відібрала у нього будинок.

Виходячи з аналізу пояснень свідків, об?єктивних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 станом на 29.12.2004 року будь-яких ознак психічних розладів або неадекватної поведінки, судом не встановлено, прояви агресії не можуть беззаперечно свідчити на неможливість розуміння значення своїх дій та керування ними.

Пояснення свідка ОСОБА_14 суд до уваги не приймає, оскільки обставини справи йому відомі лише зі слів позивача, ОСОБА_7 він особисто ніколи не бачив.

Враховуючи суперечливі пояснення свідків щодо алкоголізації ОСОБА_7, судом не встановлено факту зловживання ОСОБА_7 спиртних напоїв, яке б могло вплинути на здатність останнього розуміти значення своїх дій.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 подарував належне йому на праві власності нерухоме майно своїй дружині, з якою він дійсно проживав, а не сторонній особі, що не викликає сумнівів у відсутності дефекту волевиявлення.

Ті обставини, що позивач проживала разом з батьком, лікувала його, а також прохання позивача залишити доньку проживати разом з ним після розірвання шлюбу у 1986 році та бажання надати дочці автомобіль (письмові заяви ОСОБА_7 т.3 а.с.11), також не вказують на існування підстав для встановлення дефекту волевиявлення позивача при даруванні належного йому майна своїй дружині, а не дочці.

В звязку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору дарування недійсним, позовні вимоги про витребування спірного домоволодіння від відповідача ОСОБА_4 та передачу його у володіння позивачу задоволенню також не підлягають.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд не присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 215, 225, 334, 717-722 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 61, 79, 86, 88, 224, 226 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними.

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/