АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1450/11 Головуючий у 1-й інстанції рябішин Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Лобова О.А., Петренка В.М.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 3 березня 2011 року

у справі за позовом прокурора Полтавського району в інтересах держави в особі Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: постійно діючий третейський суд при Центральній універсальній біржі, ліквідатор ВАТ «Павлівське» Полтавського району ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень постійно діючого третейського суду,

позовом ліквідатора ВАТ «Павлівське» Полтавського району до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення постійно діючого третейського суду,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 3 березня 2011 року позовні вимоги прокурора Полтавського району в інтересах держави в особі Щербанівської сільської ради Полтавського району та ВАТ «Павлівське» Полтавського району в особі ліквідатора задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Центральній універсальній біржі від 27 грудня 2005 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 4 серпня 2005 року між субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 та ВАТ «Павлівське» та визнання за ОСОБА_3 права приватної власності на майно: нежитлову будівлю, загальною площею 1159, 00 кв.м. за адресою: с. Щербані Полтавського району, вул. Світла, 2-а.

Визнано незаконним та скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Центральній універсальній біржі від 23 березня 2007 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 7 березня 2007 року між ОСОБА_2 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_2 права приватної власності на майно: нежитлову будівлю, загальною площею 1159 кв. м. та огорожу з металевої решітки довжиною 242, 9 м. за адресою с. Щербані Полтавського району, вул. Світла, 2-а.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги у яких просять рішення суду скасувати, а у задоволенні позовів прокурора та ВАТ «Павлівське» - відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як передбачено ч. 2 цієї статті, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням постійно діючого третейського суду при Центральній універсальній біржі від 27 грудня 2005 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.08.2005 року між субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 та ВАТ «Павлівське» та визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на майно: нежитлову будівлю, загальною площею 1159, 00 кв.м. за адресою с.Щербані Полтавського району вул. Світла 2- а і рішенням цього ж суду від 23 березня 2007 року визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07 березня 2007 року між ОСОБА_2 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на майно: нежитлову будівлю, загальною площею 1159, 00 кв.м. та огорожу з металевої решітки довжиною 242, 9 метрів за адресою с. Щербані Полтавського району вул. Світла 2- а.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, задовольнивши заявлені позови.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Правила ст. 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Відповідна правова позиція також викладена у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Крім того, відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейський суд це недержавний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських відносин.

Згідно із ст. 5 Закону України Про третейські суди юридичні та (або) фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

При дослідженні матеріалів справи колегія суддів прийшла до переконання, що між сторонами не існувало спору, а сторони передали на вирішення третейського суду не спір, а питання юридичного оформлення права власності на нерухоме майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо можливості розгляду даної категорії справ третейськими судами, відповідно до чинного на час винесення рішень третейським судом законодавства, не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції.

Так як, рішенням третейського суду вирішено не спір, а фактично питання юридичного оформлення права власності на нерухоме майно, посилання апелянтів щодо відсутності підстав звернення прокурора із позовом в інтересах держави в особі відповідних державних органів та органів місцевого самоврядування є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Не ставлять під сумів правильність рішення суду посилання апелянтів на пропуск строку оскарження рішення третейського суду, оскільки прокурор та позивачі не були учасниками розгляду справи третейським судом, а тому строк для оскарження рішень третейського суду був пропущений із поважних причин.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, 314,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 3 березня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

ОСОБА_5

З оригінал згідно

суддя В.П. Пікуль