АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-417/11 Головуючий у 1-й інстанції Зємцов Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Дорош А.І., Прядкіної О.В.

При секретарі: Амеліній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2010 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та скасування умов договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси та кредит» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 06 липня 2007 року у розмірі 289432,64 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи по 606, 67 грн. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не уповноважений здійснювати операції з валютними цінностями та повинен був попередити його про можливі ризики підвищення курсу валюти..

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 06.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір №11/PV N4-07-07 відповідно до якого останноьому надано кредит в сумі 35 000 доларів США з кінцевим терміном погашення до 06.07.2027 року. Того ж дня з метою забезпечення повернення кредитних ресурсів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_5, ОСОБА_3 укладено договори поруки, згідно яких вказані особи у повному обсязі відповідають за невиконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконувались з 17 серпня 2009 року, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом, яка складає 289 432,64 грн.

Посилаючись на істотну зміну обставин, а саме - значне зростання курсу долара США по відношенню до гривні, що потягло за собою подорожчання кредитного ресурсу, ОСОБА_2 у зустрічному позові просив визнати такими, що порушують ст. 99 Конституції України, ст. 524,533,651,652 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 32,35 Закону України «Про Національний банк України» п.п.2.1., 3.2., додаток №1 кредитного договору № 11 РУН4-07-07 та скасувати їх.

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Відповідно до п.п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року №483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про неправомочність банка видавати кредит в іноземній валюті через відсутність ліцензії, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» має право на здійснення операцій по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України.

Окрім того, судом вірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, оскільки зростання курсу долара США валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не може бути підставою для визнання окремих положень договору недійсними, так як у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долару США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній ваолюті.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2010 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: