АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2464/11
Головуючий по 1-й інстанції Халявка В.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів Кривчун Т.О., Прядкіної О.В.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 02 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 02 червня 2011 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог про їх задоволення, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, місцевим судом не зясовані обставини справи, що мають істотне значення для справи, мають місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряю законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2010 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ї дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Оскільки позивач є працездатним, матеріальний та сімейний стан після присудження аліментів у нього не змінився, інших зобовязань матеріального характеру він не має, сам факт роботи позивача на умовах неповного робочого дня не є підставою для зміни розміру аліментів, його твердження про те, що він утримує свою матір, не заслуговує на увагу, т.к його мати зі слів отримує близько 800 грн. пенсії, а тому прийшов до висновку, що позивач взмозі сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі ? частини свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Посилання позивача на те, що судом не враховано його матеріальний стан, не заслуговує на увагу, оскільки суд достатньо повно мотивував свої висновки в цій частині. Неявка у судове засідання відповідача не впливає на законність судового рішення. Оскільки остання скористалася своїм процесуальним правом та надала суду заперечення проти позову, з рішенням суду згодна, не оскаржила його.

Як встановлено колегією суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 02 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді:

Копія