Апеляційний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки дійсними та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку дійсною вартістю - 15331 грн. розташованого в с. Здоровка по вул.Ватутіна,78 Васильківського району Київської області від 06.09.2000 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - дійсним. Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,145 га. розташованої по вул. Ватутіна, 78 в с. Здоровка, Васильківського району Київської області, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, від 06.09.2000 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - дійсним.

Відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просила суд зобовязати ОСОБА_6 не чинити їй перешкод в користуванні житловим будинком № 78 по вул. Ватутіна в с. Здорівка, Васильківського району, Київської області та передати ключі від вхідних дверей будинку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2011 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку за адресою с. Здорівка, вул. Ватутіна 78 Васильківського району, Київської області від 06.09.2000 року укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дійсними. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 273 гривні судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2011 року і ухвалення нового рішення, про задоволення її позовних вимог та відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 через порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.07.1993 року (а.с. 12-13) право власності на житловий будинок в с. Здоровка, Васильківського району, Київської області по вул. Ватутіна 78 зареєстровано за ОСОБА_5.

Згідно з державним актом про право приватної власності на землю № 5 від 27.03.1999 року земельна ділянка площею 0.145 Га. в с. Здоровка, Васильківського району, Київської області по вул. Ватутіна 78 належить ОСОБА_5.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач ОСОБА_6 зазначає, що він на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з відповідачкою придбав у неї вищезазначені будинок та земельну ділянку, однак відповідачка ухиляється від посвідчення укладеного між ними договору нотаріально в звязку з чим він змушений звертатись до суду з вказаним позовом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження обставин укладення з відповідачкою договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки позивач надав суду нотаріально посвідчену довіреність видану відповідачкою ОСОБА_5 згідно з якою він має право від її імені продати належні їй житловий будинок та земельну ділянку, заяву чоловіка відповідачки ОСОБА_7, якою він дає згоду на продаж належних його дружині житлового будинку та земельної ділянки.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що виконання позивачем, як покупцем, умови щодо сплати грошової суми, як вартості проданих житлового будинку та земельної ділянки крім пояснень позивача стверджується: поясненнями відповідачки, що будинком та земельною ділянкою за її згодою позивач користується з 1997 року, що вона на протязі майже 10 років, не вимагала від позивача грошей за проданий будинок, та не вимагала звільнити будинок, не заперечує, що в серпні поточного року при зустрічі з позивачем вона пропонувала йому повернути їй всі оригінали правових документів переданих йому в свій час, за 6 тис. доларів США, проте він запросив 10 тисяч, а вона йому відмовила, та помістила оголошення про втрату документів, показами свідків ОСОБА_8, що вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля відповідачки майстрам сплачував ОСОБА_6А, ОСОБА_9, яка підтверджує факт передачі грошей відповідачці позивачем в рахунок покупки будинку та земельної ділянки в нотаріальній конторі після оформлення доручення на продаж будинку та земельної ділянки, свідка ОСОБА_10, в присутності якого в с. Тарасівка, ОСОБА_6 передавав відповідачці 400 дол.США, як задаток за купівлю будинку та земельної ділянки, власне самим дорученням від імені відповідачки від 06.09.2000 року., про надання повноважень позивачу на відчудження житлового будинку та земельної ділянки, заявою чоловіка відповідачки, ОСОБА_11 про його згоду на продаж будинку та земельної ділянки. Ні норми цивільного кодексу діючого на момент 6 вересня 2000 року, ні норми нині діючого кодексу не містять переліку будь-яких документів на підтвердження укладення договору купівлі-продажу майна чи товарів. Що стосується договорів купівлі-продажу житлових будинків в цивільному кодексі від 18 липня 1963 року, і земельних ділянок в нині діючому цивільному кодексі, то нормами цих кодексів передбачені застереження щодо їх письмового посвідчення, лише нотаріально, в той же час, у відповідності до положень ч.2 ст. 47 ЦК УРСР / від 18 липня 1963р./ діючого на час укладення договору купівлі-продажу, суд на вимогу сторони яка виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, визнає таку угоду дійсною.

Однак колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 44 ЦК Української РСР (діючої на час виникнення правовідносин між сторонами - повинні укладатись у письмовій формі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

За приписами ст. 46 ЦК Української РСР - недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Представлені позивачем докази не підтверджують факту укладення між ним та відповідачкою договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки як і не доводять факту повного або часткового виконання такої угоди.

Так позивачем не надано суду укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу від нотаріального посвідчення якого, з його слів ухиляється відповідачка. Також позивачем не надано суду жодного належного доказу сплати ним відповідачці вартості будинку та земельної ділянки, яку він з купив виходячи з доводів його позовної заяви.

При цьому судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 44, 46 ЦК Української РСР безпідставно на підтвердження факту передачі позивачем відповідачу коштів взято до уваги покази свідків.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів тих обставин на які він посилався, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають обставинам справи.

Вимоги відповідача ОСОБА_5 за зустрічним позовом на думку колегії суддів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідачка просить суд зобовязати ОСОБА_6 не чинити їй перешкод в користуванні житловим будинком № 78 по вул. Ватутіна в с. Здорівка, Васильківського району, Київської області та передати ключі від вхідних дверей будинку.

Факт користування позивачем будинком ОСОБА_5 визнається позивачем ОСОБА_6, який в позовній заяві зазначає, що проживає в будинку з 1997 року та користується ним. В серпні 2010 року отримав від ОСОБА_5 попередження про негайне звільнення будинку. Однак позивач в добровільному порядку не бажає звільнити належний ОСОБА_5 будинок, в звязку з чим і звернувся до суду з позовною заявою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до приписів ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При таких обставинах зустрічний позов ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином рішення підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та задоволення зустрічного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити .

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки дійсним відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити. Зобовязати ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_5 перешкод в користуванні житловим будинком № 78 по вул. Ватутіна в с. Здорівка, Васильківського району, Київської області та передати ОСОБА_5 ключі від вхідних дверей будинку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 85 грн. судового збору та 240 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2