АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія -27 ( _3_ ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про повернення автомобіля , вилученого відповідачем по кредитно-заставному договору та зобов,язання анулювати нараховані штрафні санкції згідно п. 16.10 договору-,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі- Банком) 03 липня 2008 року укладено кредитно - заставний договір № ККОАN 04327383 , відповідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 73797,72 грн. для придбання автомобіля ВАЗ 21114, під заставу зазначеного автомобіля.

У зв'язку із тим, що по даному договору в серпні 2009 року у позивача виникла заборгованість, актом 19.10.2009 року автомобіль було передано Банку до погашення заборгованості. Оскільки заборгованість ним погашена у повному обсягу, сплачено штрафні санкції, щомісячні платежі сплачує своєчасно, однак Банк відмовляється повернути йому автомобіль у користування, просить суд: вилучити автомобіль ВАЗ 21114, державний номер НОМЕР_1 у Банку і повернути в його користування; анулювати нараховані штрафні санкції , відповідно до п.16.10 відповідно до кредитно - заставного договору ; просить відповідача оглянути автомобіль та скласти відповідний акт про технічний стан, оскільки тривалий час автомобіль перебував на відкритій стоянці під впливом зовнішнього середовища.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вилучено автомобіль ВАЗ 21114 , державний номер НОМЕР_1, у до ПАТ КБ «ПриватБанк» та повернуто ОСОБА_2 в його користування ; анульовано нараховані відповідачем штрафні санкції , а саме винагороду згідно п.16.10 кредитно - заставного договору № ККОАN 04327383.

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повному обсягу досліджені обставини, що мають значення для вирішення справи.

А саме: суд першої інстанції, керуючись ст..387 ЦК України, дійшов висновку, що заставний автомобіль перебуває у відповідача незаконно, однак не врахував умови угоди, яка була укладена між сторонами та Закону України «Про заставу».

При вирішенні питання про звільнення позивача від сплати винагороди,

судом не враховано положення п. 16.10 кредитного договору, не взято до уваги, того, що договір застави було підписано позивачем добровільно, без тиску, він прийняв усі умови та зобов'язався їх виконувати.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обгрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитно - заставний договір № ККОАN 04327383 , відповідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 73797,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.07.2013. Відповідно до положень п.п. 17.1.9., 17.8 кредитного договору в період по 15 число кожного місяця позивач зобов,язався сплачувати по 2184,63 грн. у погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою.

В забезпечення виконання зобов,язань за кредитним договором позивач надав

банку в заставу автомобіль ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1, що

передбачено п.п. 2.2, 17.9. кредитного договору.

Оскільки свої зобов,язання позивач належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість перед банком

Відповідно до п. 12.2.1.кредитно-заставного договору у разі настання події Дефолту, банк надає позичальнику про це письмове повідомлення та реєструє у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У повідомленні про Дефолт , крім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, банк ставить вимогу про повернення наданої суми кредиту у повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим кредитом, виконання у повному обсязі усіх інших грошових зобов,язань за договором.

19 жовтня 2009 року відповідач склав акт прийняття в заставу автомобіля позивача через заборгованість останнього по сплаті кредитних коштів.

Згідно п. 12.2.2. кредитного договору позичальник зобов,язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про таку реєстрацію предмета застави у Державному реєстрі, суд дійшов правильного висновку щодо задоволення цих позовних вимог ОСОБА_2

Тому доводи банку щодо правомірного утримання ним автомобіля позивача з посиланням на п. 12.2.2.кредитного договору, є безпідставними, суперечать діючому законодавству.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем умов кредитного договору, не може бути підставою для утримання, оскільки такий спосіб утримання майна позичальника не передбачено ні договором ані законом, а відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», банк має можливість звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, або вирішити це питання в позасудовому порядку згідно із цим законом.

Тому, на думку колегії суддів, рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Задовольняючи позов в частині анулювання нарахованих відповідачем штрафних санкцій за збереження автомобіля, суд першої інстанції виходив із факту порушення відповідачем умов договору та положень п. 16.10 кредитного договору. Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно ст. З ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому

цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов,язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб,єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення /визнання/ порушених /оспорюваних/ прав та впливі на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином оскарження лише факту нарахування банком штрафних санкцій за збереження автомобіля позивача, який не встановлює для нього будь-яких обов,язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством у якості способу захисту прав.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог з підстав, передбачених п.4 ч.І ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 лютого 2011 року в частині анулювання нарахованих банком штрафних санкцій, а саме: винагороди згідно п. 16.10 кредитно-заставного договору скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: