Справа № 2-5541/11
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Алтуніна О.В.,

при секретарі Прохорові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що 19.02.2006 року помер її батько ОСОБА_2, а 02.08.2010 року матір ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилась спадщина на будинок по пров.Польовому, 1 в с.Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За життя ОСОБА_3 було складено заповіт, згідно якого усе належне майно вона заповіла їй. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Разом з цим, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки укладений між батьками договір купівлі-продажу вищевказаного будинку не містить частки, яку відчужено на користь матері, у зв?язку з чим КП Дніпропетровського району БТІбуло відмовлено в реєстрації права власності.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила встановити факт продажу ОСОБА_2 ? частини даного будинку ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на будинок в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Представники відповідача до суду не з?явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла 02.08.2010 року (свідоцтво про смерть серії I-КИ №354751, видане 02.08.2010 року виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області).

Так, згідно заповіту від 22.04.2010 року, посвідченого секретарем виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 за реєстраційним номером №31, ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті ОСОБА_1

На момент смерті ОСОБА_3 була власником житлового будинку по пров.Польовому, 1 в с.Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області згідно укладеного між нею та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будинку від 01.07.1981 року.

Позивачка у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви згідно ст.ст.1268-1270 ЦК України.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з п.п.212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Проте КП Дніпропетровського району БТІбуло відмовлено у реєстрації права власності на спадковий будинок на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу через відсутність в договорі частки будинку, яка відчужена на користь ОСОБА_3 (лист №349/01-12 від 08.04.2011 року).

Отже звернення позивачки до суду обмовлене відмовою реєстратора у реєстрації права власності на будинок в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно роз?яснень Пленуму Верховного Суду України (п. 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування) за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Позивачкою прийнято спадщину в порядку та строки, встановлені цивільним законодавством і перешкод для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину суд не вбачає.

Надаючи оцінку договору купівлі-продажу будинку від 01.07.1981 року, суд враховує, що текст даного договору містить дописку частьперед словами домовладение в с.С-Литовское, ул.Полевая, 1.

Згідно п.17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих (затверджена Наказом Міністра юстиції УРСР №1/5 від 19.01.1976 року) тексти нотаріально посвідчуваних угод, засвідчуваних копій документів і виписок з них, повинні бути написані ясно і чітко. Не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця у нотаріально оформлюваному документі прокреслюються, дописки (приписки) і виправлення повинні бути застережені службовою особою виконавчого комітету перед підписом учасників угод та інших осіб, які підписали угоду, заяву та ін., і повторені в кінці посвідчувального напису.

Враховуючи, що вказана дописка у встановленому порядку не застережена службовою особою виконавчого комітету, то будь-якого правового значення вона не має.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на спірний будинок, в тому числі в порядку спадкування, а тому вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 212, 215, 214 ЦПК України, ст.ст.331, 376, 380, 1218, 1233-1236, 1268-1270, 1296 ЦК України, п.9 розділу 5 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Алтунін