АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Дорош А.І., Бутенко С.Б.

При секретарі Колеснік Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2011 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011р. ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з даним позовом, в якому просили визнати недійсною біржову угоду, укладену 14 січня 2009р. на товарній біржі «Слобожанщина» між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про продаж автомобіля НОМЕР_1 та повернути сторони біржової угоди у попередній стан. Посилались на те, що зазначений автомобіль був предметом застави в забезпечення виконання кредитного договору, укладеного ОСОБА_2 та Карлівським відділенням банку.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2011 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ«Державний ощадний банк України» .

Рішення оскаржене ПАТ «Державний ощадний банк України», яке в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи та дав невірну оцінку обставинам справи.

Колегія суддів,перевіривши справу в межах доводів апеляційної скарги,прийшла до висновку,що вона не підлягає задоволенню з таких підстав :

-2-

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 17 липня 2006р. між Карлівським відділенням № НОМЕР_2 «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір про надання відповідачу 111 687 грн. із строком повернення до 16 липня 2013р.В забезпечення виконання зобов»язання між сторонами 17 липня 2006р. укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу «Skoda Oktavia Tour 1,8 I д.н. НОМЕР_3.

Відповідно до п.3.3.1 Договору застави заставодавець зобовзуався не відчужувати предмет застави.

Однак 14 січня 2009р. на товарній біржі «Слобожанщина» ОСОБА_2 уклав біржову угоду, за якою продав заставлений автомобіль ОСОБА_4 (а.с.32).

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, ПАТ «Державний ощадний банк України» посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 допустив порушення умов договору застави автомобіля та вимог Закону України «Про заставу».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочиину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з висновків службового розслідування, посадовими особами Карлівського відділення № НОМЕР_2 «Державний ощадний банк України»- керуючим філією ОСОБА_5 та кредитним інспектором Мокляк О.В. автомобіль внесено до реєстру обтяжень рухового майна тільки 12.10.2009р. вже після укладення біржової угоди ( а.с.112-113).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не зазначає правових підстав визнання недійсними оскаржуваної угоди.

Норми ч. 1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України, на які посилається позивач, є загальними і не можуть застосовуватись як підстави недійсного правочину щодо укладеної біржової угоди.

Посадові особи банку, які своєчасно не внесли дані до реєстру обтяжень, діяли всупереч інтересам банку та завдали збитки при виконанні трудових обов»язків, що є підставою для відшкодування ними завданої шкоди, однак не може слугувати підставою для визнання спірної угоди недійсною.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень право витребувати майно у добросовісного набувача надане власнику майна, яким ПАТ«Державний ощадний банк України»- не є. Частиною 3 ст. 10 Закону передбачено право обтяжувача майна, яким є банк, якщо його права порушені внаслідок дій боржника (відчуження майна без згоди заставодержателя), на відшкодування завданих збитків. Законом не передбачено право заставодержателя (обтяжувача майна) вимагати визнання договору купівлі-продажу заставленого майна недійсним.

Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

-3-

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є обґрунтованим, ухвалюючи його не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,307,308, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І