АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1431/11 Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого : Акопян В.І.,

Судців : Лобова О. А., Пікуля В.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Колегія судців, заслухавши доповідь судці-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює формувальником ПП «Полтавський ливарно-механічний завод», проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно , на період її навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку, тобто до 16 січня 201.6 року , починаючи з 17 січня 2011 року .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТУ ДСА України в Полтавській області 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що вона підлягає відхиленню.

Згідно ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ріїпення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання) виникає за обовязкової сукупності таких юридичних факторів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14 червня 2002 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають дочку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно довідки № 270 від 23 грудня 2010 року ОСОБА_4 навчається на 2 курсі Полтавського базового медичного коледжу , термін навчання з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2013 року.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на час розгляду справи досягла повноліття, є студенткою Полтавського базового медичного коледжу, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 працює в ПП «Полтавський ливарно-механічний завод», отримує заробітну плату та пенсію.

Відповідно до статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя відповідача ОСОБА_2, який є інвалідом 3 групи, знаходження на його утриманні малолітньої дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що знаходження на утриманні відповідача дружини ОСОБА_6, яка ніде не працює, не є обставиною, яка може бути прийнята судом до уваги, так як відповідачем не надано доказів, що його дружина є непрацездатною, за станом здоровя не може працювати.

Заборгованість, яка склалась у відповідача по виплаті аліментів на утримання на той час неповнолітньої ОСОБА_4 не може бути підставою для звільнення його від сплати аліментів.

Відповідно до статті 200 Сімейного Кодексу України, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів вірно врахував обставини, зазначені у статті 182 СК України, а саме: стан здоровя ОСОБА_4, а також взяв до уваги можливість надання утримання другим із батьків - позивачем ОСОБА_3, яка працює на ТОВ «Компанія ОСОБА_7» та отримує зарплату.

Доводи апеляційної скарги не містять відповідних доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: О.А.Лобов

ОСОБА_8