Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Колосової Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

встановила:

15 квітня 2010р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, та остаточно уточнив позовні вимоги просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 23 січня 2008р. - 319140грн., що становить за курсом НБУ станом на 17.05.2011р. 40000дол. США, стягнути 25000грн. за договором позики від 27 березня 2008року, суму інфляції за весь час прострочення боргу за договором позики від 27 березня 2008р. в розмірі 10411грн.96коп., три відсотка річних від простроченої суми боргу в сумі 29112грн.74коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що він надав у борг відповідачу ОСОБА_1 гроші за договором позики від 23 січня 2008р. в сумі 40000доларів США з поверненням боргу в липні 2008року, також надав у борг гроші за договором позики від 27 березня 2008року в сумі 25000грн. зі строком повернення боргу до 01 червня 2008р.

Після закінчення терміну повернення боргу, відповідач гроші не повернув, та після неодноразового до нього звернення про повернення боргу, заявив, що він взагалі не буде повертати борг (а.с.3-5, 76, 79).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав.

Рішенням суду від 20 травня 2011р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договорами позики від 23 січня 2008р. і від 27 березня 2008р. в сумі 383664грн.47коп., які складаються з

- 319140грн., що за курсом НБУ на день ухвалення рішення суду складає 40000доларів США борг за договором позики від 21 січня 2008р.;

- 25000грн. борг за договором позики від 27 березня 2008р.;

- 10411грн.96коп. інфляційні збитки за договором позики від 27 березня 2008р.;

- 29112грн.74коп. три відсотка річних від простроченої суми боргу за обоами договорами. Також суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1700грн. і витрати на ІТЗ 120грн. (а.с.85-86).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі у звязку з відсутністю доказів. При цьому апелянт посилається також на те, що суд першої інстанції при вирішені вказаного спору не врахував, що в договорі позики від 21 січня 2008р. вказані ні долари США, а умовні одиниці, судом не вірно вказані строки повернення боргу, судом не були зясовані обставини, повязані з курсом долару США відносно до курсу гривні, а саме те, що на 30 липня 2008р. курс долара США складав 484грн.48коп. за 100доларів США, тому 40000доларів США буде складати 193760грн., судом першої інстанції було не вірно зроблено розрахунок інфляції та 3% річних (а.с.89-91).

В апеляційній інстанції справа розглянута у відсутності відповідача, у звязку з належними сповіщенням про слухання справи представника відповідача, що відповідно до вимог ЦПК України є належним сповіщенням і відповідача.

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, позивача, його представника, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_2 довів, і це встановлено судом першої і апеляційної інстанції, а також фактично не заперечується відповідачем ОСОБА_1, що він надав у борг відповідачу ОСОБА_1 гроші за договором позики від 23 січня 2008р. в сумі 40000дол. США з поверненням боргу в липні 2008року, також надав у борг гроші за договором позики від 27 березня 2008року в сумі 25000грн. зі строком повернення боргу до 01 червня 2008р. Після закінчення терміну повернення боргу, відповідач гроші не повернув.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі послався на те, що в договорі від 23.01.2008р. вказані ні долари США, а умовні одиниці. Але в подальшому відповідач зробив посилання на те, що судом не були зясовані обставини, повязані з курсом долару США відносно до курсу гривні, а саме те, що на 30 липня 2008р. курс долара США складав 484грн.48коп. за 100доларів США, тому 40000доларів США буде складати 193760грн.

Судова колегія розцінює вказані посилання відповідача як бажання взагалі не повертати гроші.

Офіційний курс гривні до іноземних валют на 20 травня 2001р. складав 797грн.85коп. за 100долларів США.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст.625 ЦК України вірно проведений розрахунок щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції, стягнення якої поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначено договором у гривні.

Стаття 1051 ЦК України передбачає можливість оспорення договору позики за безгрошовістю.

Відповідно до ст.10951 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої та апеляційної інстанції жодного доказу на безгрошовість договорів позики, та не оспорював договори позики відповідно до вимог ст..1051 ЦК України.

Згідно висновку №3523/02 від 31 березня 2011р. судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_1 у розписках від 23 січня 2008року на суму 40000у.о. і від 27 березня 2008року на суму 25000грн. виконані самим ОСОБА_1 У вказаних підписах відсутні ознаки, які б свідчили про незвичайні умови їх виконання або незвичайний стан виконавця (а.с.51-53).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач ОСОБА_1 не довів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції обґрунтованість своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_2

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С.Сєвєрова

ОСОБА_3