АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: кредитний договір ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Ларенка В.І.

ОСОБА_3

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал»» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА :

09 листопада 2010 року позивач звернувсь у суд з позовом, в якому ,з урахуванням його уточнень, на підставі ст.ст. 526, 546,549,610, 611, 612, 625, 643, 651-654, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», просив зобов»язати відповідача припинити дії щодо порушення виконання умов кредитного договору № 695 від 30.07.2008 року та відновити становище, яке існувало до порушення умов зазначеного кредитного договору. Зобов»язати відповідача перерахувати заборгованість по вказаному кредитному договору з грудня 2008 року по теперішній час з розрахунку відсоткової ставки за користування грошовими коштами, що діяла на момент укладенні кредитного договору. Визнати несправедливим положення п.2.2.3, 2.8, 7.2, 7.3 кредитного договору та визнати їх недійсними.( а.с.3-5,25-31,65-69).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.07.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 695 ( із забезпеченням) згідно до якого відповідач зобов»язувався надати йому кредит в розмірі 37 320 грн. на період до 30.07. 2013 року та згідно до додатку № 1 до зазначеного кредитного договору, який є його невід»ємною частиною , був складений та підписаний сторонами Графік платежів. Позивач зазначає, що виконував належним чином взяті на себе зобов»язання, однак відповідач надіслав йому претензію № 1523 від 06.07.2009 року про збільшення вартості обслуговування Кредитного договору згідно до якої в ньому пропонується дадавати наведену суму до суми щомісячних платежів вказану в «Графіку платежів». Позивач зазначає, що ні законодавством України, ні кредитним договором не встановлено такого способу зміни договору у спосіб додавання грошових сум до існуючого графіку платежів. Позивач також зазначає на те,що 30 липня 2009 року відповідач також надіслав йому претензію № 1686 де зазначено на збільшення розміру зобов»язань за кредитним договором із збільшенняим щомісячним платежем та урахуванням підвищеного розміру обслуговування кредиту та необґрунтовано нарахував йому заборгованість за кредитом з грудня 2008 року в розмірі 5151, 78 грн..

Позивач також вказує на те,що в п.2.8 умов вказаного кредитного договору, передбачено, що неотримання Кредитодавцем повідомлення в п»ятиденний термін про незгоду Позичальника або здійснення позичальником чергового щомісячного платежу у розмірі згідно до нового графіку платежів, вважається наданням Позичальником згодим на зміну процентної ставки за Кредитним договором та на відповідну зміну Графіку платежів.

Позивач при цьому зазначає на те,що він ніколи не отримував нового Графіку платежів, а тому ніяким чином не міг з ним погоджуватись .

Крім того позивач

Як на підставу визнання несправедливими положення п.2.2.3, 2.8, 7.2, 7.3 кредитного договору та визнати їх недійсними , позивач посилається на те, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме п.5 ст.11, та ч.ч.1 та 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів ».

Позивач також посилаться на те, що влітку 2010 року він звертався до суду за захистом його прав, однак 13 липня 2010 року його позов був залишений без розгляду з тих підстав щодо наявності в кредитному договорі третейського застереження.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2011 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення , яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наводить ті ж доводи,що і в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. просить залишити його без змін. а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 2 статті 6 даного Кодексу передбачає, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та позивачем цей факт не заперечується, що 30 липня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір із забезпеченням його автомобілен, відповідно до умов якого, відповідач надав позивачу кредитні кошти в розмірі 37 320 грн. для оплати автотранспортного засобу строком до 30.07.2013 року , зі сплатою впродовж 1 року з моменту підписання кредитного договору 10,90 % річних від непогашеної суми та у наступних роках,зі сплатою 17% річних ( п.2.1. умов договору).

Відповідно по п.2.2.3 умов кредитного договору , при його укладанні сторони домовились, що плата за обслуговування кредиту розраховується за формулою та підлягає зміні , якщо коефіцієнт зміні курсу НБУ щодо до долара США до гривні К-н/К-0 буде більшої чи рівною 1, 01 та розмір ОК при цьому дорівнює 0, 10% .

В ч.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 19993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю » визначено,що валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

За змістом Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2003 року за № 1094/8415, а також додатку № 1 до нього, офіційний курс гривні до іноземних валют , зокрема : долару США, євро та швейцарського франку, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже , незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена .

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір та визначаючи плату за користування кредитом у співвідношенні гривні до долару США , позивач брав на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мав будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, а підписуючи вказаний договір, позивач надавав згоду на такі його умови.

Оскільки зміна плати за обслуговування кредиту передбачена умовами договору, то посилання позивача щодо зміни відповідачем в односторонньому порядку ,без його на це згоди, таких умов , не відповідає обставинам справи та умовам зазначеного кредитного договору.

Відповідно до умов оспорюваного кредитного договору також передбачено і зміна процентної ставки плати за користування кредитом та протягом першого року вона становить 10,90 % річних від непогашеної суми кредиту та у наступних роках -17% річних ( п.2.1)

За таких обставин, судова колегія вважає безпідставними доводи позивача щодо зміни відповідачем в односторонньому порядку процентної ставки плати за користування кредитом.

Крім того, пунктом 11.16 умов зазначеного договору встановлено, що сторони домовились, що каналами передачі інформації, яка необхідна для використання

позичальником умов даного кредитного договору будуть використовуватися: телефонний, або факсимільний, або рекомендовані листи, або СМС повідомлення, або електронна пошта.

Як на доказ повідомлення позивача СМС про зміну плати за користування кредитом , відповідно до п.2.2.3 його умов , відповідач надав данні про СМС повідомлення на його мобільний телефон ( а.с.141-143) . Оскільки такий вид повідомлення передбачений п.11.16 умов кредитного договору та вказаний факт позивачем не спростований, то судова колегія не приймає до уваги його доводи щодо неповідомлення його відповідачем про зміну плати за обслуговування кредиту.

Оскільки підписуючи вказаний кредитний договір позивач надав згоду щодо його умов , доказів невідповідності пунктів 2.2.3., 2.8. 7.2, 7.3 Закону України «Про захист прав споживачів» суду не надав, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови йому в задоволенні зазначених позовних вимог.

Доводи викладені ним в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2011 року,залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді :підписи