Справа № 0809/2-298/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2011Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мєркулової Л.О.,

секретаря Вдовкіної К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, ВДВС Запорізького МУЮ про визнання договору купівлі продажу недійсним, , суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

У своєму позові позивач вказала, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у шлюбі до 28.12.1999 року.

В період шлюбу придбали житловий будинок, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул Демократична,43.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.12.2000 року була затверджена мирова угода, за умовами якої був проведений розділ вищевказаного спірного будинку та виділено кожному по Ѕ його частини з розприділенням кожному кімнат в спірному будинку.

На підставі рішення суду з ОСОБА_5 було стягнуто щомісячно аліменти у розмірі по ј частини усіх видів заробітку ОСОБА_5 на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв*язку з заборгованістю ОСОБА_5, позивач неодноразово зверталась до державного виконавця Потапової К.І. для отримання суми заборгованості з метою подальшого звернення до суду.

Станом на 21.02.2009 року заборгованість по аліментам у ОСОБА_2 склала 21 місяць 10 днів.

Але, держвиконавець ОСОБА_7 на звернення позивача не реагувала і розрахунок не надавала.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_2 залишити належну йому частину спірного будинку дочці, але він відмовився.

Тому, позивач для запобігання продажу спірної частини будинку була змушена звернутися до суду про накладення арешту на Ѕ частину будинку, що належала відповідачу.

16.10.2009 року ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя був накладений арешт на частину будинку, що належить ОСОБА_8

29.10.2009 року держвиконавцем ОСОБА_7 була винесена постанова про арешт майна боржника - ОСОБА_2

30.10.2009 року був терміново проведений розрахунок заборгованості по аліментам і врешті розрахунок був отриманий позивачем.

На підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 05.11.2009 року ОСОБА_2 продав вказану частину будинку ОСОБА_3.

На ухвалу суду про накладення арешту від 16.10.2009 року ОСОБА_2 25.11.2009 року подав апеляційну скаргу.

Тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу від 05.11.2009 року арешт з будинку не був знятий.

Позивач вважає, що фактично договором купівлі-продажу від 05.11.2009 року вона позбавлена можливості хоч яким-небудь чином впливати на ОСОБА_2 для відшкодування заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду з ОСОБА_5 стягнуто пеню за прострочку по сплаті аліментів в сумі 14 760 грн.

Позивач вважає, що внаслідок незаконних дій державного виконавця несвоєчасно були внесені відомості в Єдиний реєстр заборони відчуження об*єктів нерухомого майна і були порушені її права і права ОСОБА_9

У судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позов підтримали і пояснили, що держвиконавець ОСОБА_7 умисно із корисливих мотивів направила до Єдиного реєстру заяву про накладення арешту на нерухоме майно через 22 дні, а повинна була направити заяву в день надходження ухвали про накладення арешту.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник без поважних причин в судове засідання не з*явилися.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі одного з відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що на момент укладення договору купівлі-продажу частини спірного будинку він не знав, що на цю частину будинку було накладено арешт. У своїх письмових запереченнях зазначив, що на момент укладення ним договору купівлі-продажу нотаріус ОСОБА_4 отримала витяг з реєстру про відсутність будь-яких заборон. А ухвала суду про накладення арешту є незаконною, бо була скасована ухвалою апеляційного суду.

Третя особа державний виконавець Потапова К.І. у судовому засіданні 25.10.2011 року пояснила, що заперечує проти позову, оскільки причина того, що вона несвоєчасно направила до Єдиного реєстру документи про накладення арешту на спірну частину будинку була зміна її прізвища і зміна ключа для звернення до Єдиного арешту, але письмово вона до реєстратора не зверталась, а тільки в телефонному режимі.

Дослідивши докази, вислухав пояснення сторін, їх представників, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено мирову угоду, яка затверджена рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.123.2000 року, згідно якого за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнано право власності за кожним на Ѕ частину житлового будинку № 43 по вул. Демократичній в м.Запоріжжі.

Із ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2009 року вбачається, що в забезпечення позову ОСОБА_1 накладено арешт на Ѕ частину житлового будинку № 43 по вул.Демократичній в м.Запоріжжі.

Із постанови державного виконавця від 29.10.2009 року встановлено, що накладено арешт на Ѕ частину житлового будинку № 43 по вул.Демократичній в м.Запоріжжі.

Із витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження об*єктів нерухомості вбачається, що арешт на 1/2 частину житлового будинку № 43 по вул.Демократичній в м.Запоріжжі накладено 20.11.2009 року на підставі постанови державного виконавця Потапової К.І. від 29.10.2009 року.

Із договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку № 43 по вул. Демократичній в м. Запоріжжі вбачається, що ОСОБА_5 05.11.2009 року продав вищевказану частину будинку ОСОБА_3

Із постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 року вбачається, що скарга ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_1 на постанову від 05.08.2011 року про відмову про порушення кримінальної справи відносно державного виконавця Заводського ВДВС ОСОБА_7 задоволена, постановлено постанову помічника прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи відносно держвиконавця ОСОБА_7 від 05.08.2011 року скасувати.

Із копії журналу по відправленню кореспонденції Заводського ВДВС, яку надав представник позивача ОСОБА_11 у судовому засіданні вбачається, що 30.10.2009 року ОСОБА_2 було направлено листа про накладення арешту на його майно.

Крім того, суд звернув увагу на той факт, що після повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_4 ОСОБА_1 23.09.2009 року про те, що ОСОБА_5 має намір продати належну йому частину спірного будинку. Позивач ОСОБА_1 і звернулась до суду 16.10.2009 року з заявою про накладення арешту на спірну частину житлового будинку

Згідно ст. 55 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець, який наклав арешт, зобов*язаний в той же день направити відповідні документи приватному або державному нотаріусу за місцем знаходження майна для внесення в Єдиний реєстр.

Судом встановлено, що і в своїх письмових поясненнях відповідач ОСОБА_3 підтвердив той факт, що на момент укладення ним договору з ОСОБА_5, відомостей в Єдиному реєстрі про накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку

№ 43 по вул. Демократичній не було, а ухвала про забезпечення позову була скасована тільки в січні 2010 року.

Тобто, при допомозі неправомірних дій ОСОБА_7, ОСОБА_5 зміг продати належну йому частину спірного будинку, хоча він був ознайомлений з ухвалою суду від 16.10.2009 року про заборону відчуження належної йому частини спірного будинку.

Суд не узяв до уваги пояснення третьої особи ОСОБА_7 щодо причини несвоєчасного звернення до Єдиного реєстру, бо її пояснення суперечать вимогам Закону України Про виконавче провадженняі свого обґрунтування в судовому засіданні не знайшли.

Згідно ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно п.19 постанови Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним№ 9 від 06.11.2009 року відповідно до ст.ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину відповідно до вимог ст.229 ЦК України, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Згідно п.5 постанови № 9 відповідно до ст.ст.215,216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторони правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно ст.215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов*язані з його недійсністю У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов*язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 має обов*язок перед позивачем по сплаті аліментів, але неналежним чином виконував свій обов*язок і тому змусив позивача звернутися до суду з заявою про накладення арешту на належну йому частину житлового будинку.

Але всупереч вимогам закону та волі позивача по даній справі - ОСОБА_1 яка з метою забезпечення належного виконання відповідачем, колишнім чоловіком ОСОБА_2, відповідачем по даній справі, його обов*язків по сплаті аліментів, завдяки незаконним діям державного виконавця Потапової К.І., були порушені права позивача та відповідача ОСОБА_9, а саме: укладанням оспорюваного правочину договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку № 43 по вул. Демократичній в м.Запоріжжі.

Таким чином, позов ОСОБА_1 повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.208,209, 212-215 ЦПК України, ч.3 ст.10 ЦПК України, ст. ст. 215-216,229 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_12 Анатоліївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, ВДВС Запорізького МУЮ про визнання договору купівлі продажу недійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Демократична,43, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня його проголошення.

Рішення набирає законної чинності після закінчення десятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Якщо було подано апеляційну скаргу,але рішення не скасовано, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.О.Мєркулова