АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі : Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі: ПАТ «УкрСиббанк»), ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказувала на те, що 18 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (на теперішній час: ПАТ «УкрСиббанк») та її колишнім чоловіком - відповідачем по справі ОСОБА_3 було укладено Договір № 0 про надання останньому споживчого кредиту в сумі 82 000,00 дол. США з кінцевим строком його погашення 18 квітня 2029 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,00 % річних.

За умовами вказаного кредитного договору позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними ануїтетними платежами згідно з погодженим сторонами графіком погашення кредитної заборгованості.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобовязань за кредитним договором, у той же день, тобто 18 квітня 2008 року, між банківською установою та самою позивачкою було укладено Договір поруки № 198575, згідно якого вона поручилася перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_3 у повному обсязі узятих на себе кредитних зобовязань за основним договором та взяла на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання.

У подальшому ж їй стало відомо, що 13 березня 2009 року між кредитором - ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено ОСОБА_4 угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року, відповідно до якої термін повернення кредиту за Основним договором збільшився на 10 років і становив вже - 18 квітня 2038 року.

Однак, зазначена додаткова угода сторонами кредитного договору була укладена без її, позивачки відому й будь-якої згоди на укладення цієї додаткової угоди вона взагалі не надавала.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що з укладенням відповідачами ОСОБА_4 угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року збільшився термін повернення кредиту, тобто збільшився строк користування кредитними коштами, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошима, а отже й до збільшення суми відсотків, які позичальник (а в разі неплатоспроможності позичальника - Поручитель) повинен сплатити банківській установі за користування кредитними коштами, що фактично призвело до збільшення відповідальності позивачки як поручителя за Кредитним договором без її відома та згоди, позивачка ОСОБА_2 просила суд на підставі ст.ст. 15, 16, 553, 559, 1054 ЦК України визнати припиненим Договір поруки № 198575, укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк» 18 квітня 2008 року, оскільки зазначений факт кредитором категорично не визнається на заперечується.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі й наполягав на їх задоволенні.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано припиненим Договір поруки № 198575 від 18 квітня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачкою ОСОБА_2

При цьому судом першої інстанції вирішено й питання судових витрат по справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2011 року заяву відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» про перегляд ухваленого судом по справі заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» ставиться питання про скасування зазначеного заочного рішення районного суду та ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позивачкою ОСОБА_2 вимог за їх безпідставністю.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення районним судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що ОСОБА_4 угодою № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року, укладеною 13.03.2009 року між банківською установою та позичальником ОСОБА_3, дійсно було змінено термін повернення отриманого ним кредиту з 18 квітня 2028 року на 28 квітня 2038 року, однак при цьому щомісячні проценти за користування кредитними коштами залишилися в тому ж розмірі - 24 % річних, а розмір щомісячних ануїтетних платежів на погашення кредитної заборгованості навіть зменшився з 895,00 дол. США до 840,00 дол. США, але суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, на зазначені обставини належної уваги не звернув, у звязку з чим безпідставно задовольнив заявлені позивачкою ОСОБА_2 вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, вирішуючи виниклий цивільно-правовий спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Таким чином, порука є зобовязально-правовим засобом забезпечення виконання зобовязання (як правило, грошового), яка виникає на підставі договору, за яким до зобовязання основного божника додатково примикає зобовязання третьої особи, яка за нього поручається..

За змістом ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак, за правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України, якою встановлені спеціальні підстави припинення поруки, порука, яка як зазначалося вище, має акцесорний характер, припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми права збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо.

Порука припиняється в тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобовязання.

Як встановлено по справі, 18 квітня 2008 року між кредитором - Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено Договір № 0 про надання останньому споживчого кредиту в сумі 82 000,00 дол. США з кінцевим строком його погашення 18 квітня 2029 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,00 % річних (а.с. 7-10).

За умовами вказаного кредитного договору позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними ануїтетними платежами згідно з погодженим сторонами угоди графіком погашення кредитної заборгованості (а.с. 11-16).

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобовязань за вищевказаним кредитним договором, у той же день, тобто 18 квітня 2008 року, між банківською установою та позивачкою ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 198575, згідно якого вона поручилася перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_3 у повному обсязі узятих на себе кредитних зобовязань за основним договором та взяла на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання (а.с. 17).

Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору поруки сторони домовилися, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

По справі також встановлено, що 13 березня 2009 року між кредитором - АКІБ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено ОСОБА_4 угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року, відповідно до якої термін повернення кредиту за Основним договором відстрочено на 10 років до 18 квітня 2038 року та змінено графік і розмір щомісячних ануїтетних платежів на погашення кредитної заборгованості, а також сукупну вартість кредиту в сторону її збільшення, що в свою чергу призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_2 (а.с. 18, 19-24).

Однак, при цьому будь-які дані про те, що остання повідомлялася про зазначені зміни умов договору кредиту (основного зобовязання, за виконання якого вона поручилася) і давала на це свою згоду, в матеріалах цивільної справи відсутні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, обґрунтовано задовольнив заявлені позивачкою ОСОБА_2 позовні вимоги та визнав припиненим Договір поруки № 198575, укладений між нею та відповідачем АКІБ «УкрСиббанк» 18.04.2008 року, в звязку зі зміною основного зобовязання, забезпеченого цією порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 угодою № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року, укладеною 13.03.2009 року між банківською установою та позичальником ОСОБА_3, розмір щомісячних процентів за користування кредитними коштами залишився в тому ж розмірі - 24 % річних, а розмір щомісячних ануїтетних платежів на погашення кредитної заборгованості навіть зменшився з 895,00 дол. США до 840,00 дол. США, в звязку з чим суд першої інстанції безпідставно задовольнив заявлені позивачкою ОСОБА_2 вимоги, судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки як зазначалося вище, внаслідок внесення змін до умов Кредитного договору не тільки збільшився термін повернення боржником запозичених кредитних коштів, а й значно збільшилася загальна сума нарахованих відсотків за користування чужими грошима та сукупна вартість кредиту, за сплату яких позичальником у новому їх розмірі позивачка не поручалася.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені на її обґрунтування, є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору, не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: