Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2011 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Новікової Н.В.

при секретарі: Морозовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3; третя особа: орган опіки та піклування виконкому Токмацької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа виконком Токмацькї міської ради про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та визнання права власності

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири номер 17 по вулиці Леніна у м. Токмак Запорізької області. У 1993 році відповідачка зареєструвала своє постійне місце проживання у її квартирі, бо на той час перебувала у шлюбі з її сином. У 1997 році шлюб між її сином та відповідачкою було розірвано і остання разом з її онуком, зібравши усі свої речі переїхала до іншого житла. З того часу відповідачі в квартирі не проживають, однак зареєстровані. Крім того вказує, що самостійно сплачує усі витрати по оплаті за комунальні послуги (квартирна плата, газопостачання, водовідведення, затрати на централізоване опалення квартири, вивіз сміття), у тому числі і за відповідчів, які формально зареєстровані у її квартирі; не має можливість оформити субсидію, у звязку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 з вказаним позовом не погодилась та подала зустрічну позовну заяву в якій просила визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, та поновити строк звернення до суду; визнати свідоцтво про право власності на житло, квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 78,3 кв.м.,у м. Токмаку Запорізької області від 31 серпня 1993 року, оформлене ВО «Південдизельмаш» та зареєстроване МП «ВИБІР» у реєстровій книзі за № 1485 в частині її приватизації громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 недійсним; визнати за нею ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 78,3 кв.м., у м. Токмаку Запорізької області та обов'язати органи приватизації виконавчого комітету Токмацької міської ради внести відповідні зміни до свідоцтва про право власності на житло, квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 78,3 кв.м. у м. Токмаку Запорізької області від 31 серпня 1993 року, оформленої ВО «Південдизельмаш» та зареєстрованої МП «ВИБІР» у реєстровій книзі за № 1485, за яким вона, ОСОБА_2 була би зазначена, як співвласник квартири на праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування зустрічного позову вказала, що у 1993 році вона уклала шлюб ОСОБА_4 З квітня 1993 року на правах члена сім'ї я стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 до квітня 2006 року, в 1997 р. шлюб між нею та ОСОБА_4А, було розірвано . З 12.08.1993 року зареєстрована в даній квартирі.

У 1993 році ОСОБА_1 займалася підготовкою документів на приватизацію квартири і вона як член сім'ї, мала право на приватизацію квартири і була внесена в необхідні для приватизації житла документи. Після оформлення приватизації квартири ОСОБА_1 запевнила її, що вона є співвласником квартири.

Про порушення свого права вона дізналась в грудні 2010 року коли отримала копію позовної заяви ОСОБА_1 та додані до неї документи з яких я дізналася, що в свідоцтві про право власності на житло, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 78.3 кв.м. у м. Токмаку Запорізької області від 31 серпня 1993 року і записано у реєстрову книгу на № 1485 були зазначені : ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Вважає, що незаконно була позбавлена права власності на житло. На момент приватизації ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в квартирі не проживали і не були зареєстровані. Права на приватизацію не мали.

Таким чином, приватизація квартири АДРЕСА_2 проведена з грубим порушенням законодавства про приватизацію державного житлового фонду. Надані в органи приватизації документи не відповідали дійсності.

Незаконна приватизація зазначеної квартири призвела до порушення її житлових прав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, просили визнати такими що втратили право користування жилим приміщенням ОСОБА_2, ОСОБА_3, пояснивши, що з 2006 року (а не як зазначено в позовній заяві з 1997 р.) відповідачі не проживають в квартирі, речей їх там не має, за комунальні послуги не сплачують.

Зустрічний позов не визнали, просили у позові відмовити, у звязку з пропуском строку позовної давності.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_9 та її представник в судовому зсіданні первісний позов не визнали, пояснивши, що з 1993 р. ОСОБА_9 перебувала у шлюбі з сином позивачки ОСОБА_1 з яким спільно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1997 року шлюб між ними розірвано. Разом з сином у 2006 році вона виїхала з квартири і мешкає за іншою адресою. Особистих речей її чи її сина в квартирі не залишилось за комунальні послуги вона не сплачує, вселитися до квартири не намагалася. Крім того пояснила, що коли вона проживала разом з чоловіком рахунки по сплаті комунальних послуг були поділені, і вони сплачували частину витрат на комунальні послуги, а частину сплачували батьки її чоловіка. Позов не визнали, оскільки вважають, що ОСОБА_2 є співвласником даної квартири, на момент приватизації проживала в ній, і так як всіма питаннями приватизації займалась ОСОБА_1 вона не знала, що не була включена до приватизації, про порушення свого права дізналась з позовної заяви. Свій зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник органу опіки та піклування виконкому Токмацької міської ради в судове засідання не зявився, надавши суду висновок, в якому служба заперечує проти первісного позову, вважаючи, що права неповнолітньої дитини будуть порушені.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, як пояснила його мати у судовому засіданні він перебуває на морі; сторони не наполягали на його обовязковій участі у справі.

Відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що проживали у баби ОСОБА_1, однак з якого року не памятають оскільки на той час були ще малі.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5, повідомлені про час та місце судового розгляду в судове засідання не зявились; ОСОБА_1 пояснила, що вони перебувають на заробітках; сторони вважали можливим розглянути справу без їх участі.

Представник виконкому Токмацької міської ради в судовому засіданні пояснив, що свідоцтво про право власності на квартиру видавалось ВАТ «Південдизельмаш», а не виконкомом Токмацької міської ради.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню; зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31 серпня 1993 р.

Відповідно до довідки ПП «Контакт» в квартирі крім позивача зареєстровані ОСОБА_10 (з 12.08.1993 р.) та ОСОБА_3 відповідачі по первісному позову.

Як було встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, шлюб між ОСОБА_2 та сином позивачки ОСОБА_4 було розірвано у 1997 р.; з 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 не проживають, особистих речей в квартирі не має, за комунальні послуги відповідачі не сплачують; вселитися до квартири з 2006 року не намагалися.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матірю в АДРЕСА_5.

Виходячи з положено ст.. 71 ЖК України та розяснень наданих у п. 10 ППВС від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу», право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років вільно обирає собі місце проживання, а неповнолітній син проживає з матірю.

Таким чином, по справі сторонами визнано, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають без поважних причин в спірній квартирі з 2006 року, тобто понад строки передбачені ст.. 71 ЖК України. Права неповнолітнього ОСОБА_3 в даному випадку є похідними від дій його законного представника ОСОБА_2

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходить з наступного.

Так, 24.04.1993 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу.

12.08.1993 р. ОСОБА_2 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою КП «Контакт»

Як пояснила позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в будь-які установи вона не ходила, написала заяву ОСОБА_1 та була впевнена, що включена до приватизації та є співвласницею квартири, однак будь-яких документів вона не бачила та не вимагала.

Доказів того, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7С в спірній квартирі не час приватизації не проживали суду не надано.

Відповідно п.6 перехідних та прикінцевих положень правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 71 ЦК загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

25.01.2011 р. позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом в якому просила визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, та поновити строк звернення до суду; визнати свідоцтво про право власності на житло, квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 78,3 кв.м.,у м. Токмаку Запорізької області від 31 серпня 1993 року, оформлене ВО «Південдизельмаш» та зареєстроване МП «ВИБІР» у реєстровій книзі за № 1485 в частині її приватизації громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 недійсним; визнати за нею ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 78,3 кв.м., у м. Токмаку Запорізької області та обов'язати органи приватизації виконавчого комітету Токмацької міської ради внести відповідні зміни до свідоцтва про право власності на житло, квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 78,3 кв.м. у м. Токмаку Запорізької області від 31 серпня 1993 року, оформленої ВО «Південдизельмаш» та зареєстрованої МП «ВИБІР» у реєстровій книзі за № 1485, за яким вона, ОСОБА_2 була би зазначена, як співвласник квартири на праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку позовної давності вказала, що про порушення свого права дізналася у грудні 2010 року отримавши копію позовної заяви. Крім того зазначила, що питанням приватизації займалась позивачка за первісним позовом ОСОБА_1, яка завірила її що вона включена до приватизації і є співвласником квартири.

23.03.2011 р. до суду надійшла заява від відповідачів та їх представника за зустрічним позовом, в якій вони просять застосувати строк позовної давності та в позові відмовити.

Відповідно до вимог ст.. ст.. 74, 75 ЦК УРСР вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до ст.. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Суд вважає, що доказів поважності причини пропуску строків позовної давності ОСОБА_2 не надала, в судовому засіданні підтвердила, що ніколи не намагалась побачити документів на квартиру, а з 2006 року вона в спірній квартирі не проживає та не сплачує комунальні послуги, однак пояснити, чому вважаючи себе власником квартири, позивачка не сплачує за свою власність належні комунальні платежі пояснити не змогла.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.71, 74,75,80 ЦК УРСР, п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.. 9, 71 ЖК України, ст.ст. 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа виконком Токмацькї міської ради про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та визнання права власності відмовити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя: