Справа №22ц-7055 Головуючий в суді 1-ї інстанції
Категорія 27 ОСОБА_1
Доповідач Зарицька Г.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року

колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області у складі: головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Кашапової Л.М., Рафальської І.М.

при секретарі Пюрі Г.В.

з участю: представника позивача, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2010 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 грудня 2010 року

встановила:

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2010 року та додатковим рішенням цього ж суду від 23 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк „Укргазбанк заборгованість за договором кредиту в розмірі 94 282 грн. 19 коп. в солідарному порядку.

В рахунок погашення заборгованості відповідачів по кредитному договору звернуто стягнення на предмет застави - автобус D, марки

VOLKSWAGEN, модель LТ-35, шассі (кузов, рама) WV1ZZZ2DZ2HO17704,

колір білий, д.р.н. АМ 0514 АВ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача 942,82 грн. витрат по сплаті судового збору та 120 витрат з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи - в рівних частках.

Вирішено, що в разі реалізації предмета застави отримана грошова сума перевищить розмір зобов'язання боржника, різниця повертається заставодавцю.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить рішення та додаткове рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк „Укргазбанк та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №09/08-Ф/22, за умовами якого, банк надав ОСОБА_2 банківський кредит в сумі 12 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,5% річних строком до 17 вересня 2012 року.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18 вересня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки № 09/08-Ф/22-Р. Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору.

18 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки VOLCSWAGEN, модель LТ- 35, 2002 року випуску, шассі (кузов, рама) № WVІZZZ2DZ2HO17704 колір білий, д.р.н. АМ 0514 АВ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого, заборгованість за основним боргом станом на 23.02.2010 року становить 11 089,93 долларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів - 5670 грн. 32 коп., з них заборгованість по кредиту строкова - 7 750 долл. США, прострочена заборгованість по кредиту - 2978,78 долл. США, заборгованість по процентах поточна - 123,06 долл. США. прострочена заборгованість по процентах - 238,09 долл. США., про що свідчить розрахунок (а.с.34-36).

Згідно з п.5.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, банк має право відмовитися від виконання своїх зобовязань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобовязаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій та витрат, понесених банком за цим договором та будь-яку іншу заборгованість позичальника за цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За статтею 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право зверненя стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідачі свої зобовязання за кредитним договором та договором поруки не виконують, то суд першої інстанції правильно виходив

з вимог ст. ст. 1054, 1050 ч.І, 625, 589, 590 ЦК України та обґрунтовано задовольнив вимоги позивача, стягнувши з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 94 282 грн. 19 коп. та звернув стягнення на предмет застави.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір суперечить чинному законодавству, оскільки іноземна валюта не може бути предметом такого договору, колегія суддів до уваги не бере, оскільки чинне законодавство, зокрема п.10 Положення про кредитування, затверджене Постановою Правління НБУ №246 від 28 вересня 1995 року, передбачає можливість надання банками резидентам України кредитів в іноземній валюті.

Не бере до уваги колегія суддів і посилання апелянта на порушення банком ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів, зокрема, щодо повідомлення споживача перед укладенням договору про умови кредитування, можливі валютні ризики, оскільки дана обставина може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним, а таких вимог до суду позивач не заявляв.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Суд по суті правильно вирішив спір, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2010 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 грудня 2010 року - відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 вересня.2010 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: Судді: