АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
№22-ц-2649/11р. Головуючий 1 інстанції
Категорія: кредитний договір ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Ларенка В.І.

ОСОБА_3

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 16 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства комерційного інноваційного банку «Надра», третя особа у справі : орган опіки та піклування Київської районної у м. Харкові ради про визнання правочину недійсним і застосування наслідків недійсності,-

ВСТАНОВИЛА :

01 листопада 2010 року позивач звернулась у суд з позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 6/4/20/207/840-К/1330 від 10.07.2007 року , укладений між нею та відповідачем на споживчі цілі в іноземній валюті недійсним з моменту його вчинення.

Визнати укладений між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_5 договір поруки № 6/4/20/2007/840-П/1332 від 10.07.2007 року припиненим смертю поручителя ОСОБА_5.

Застосувати наслідки недійсності правочину, який оформлений вказаним кредитним договором, визнавши недійсним укладений між нею та відповідачем договір іпотеки № 6/4/20/2007/840-К/1331 від 10.07.2007 року, згідно до якого предметом іпотеки нерухоме майно кв. 5, буд 2 / 48 по вул. Героїв Праці м. Харкова . Зобов»язати відповідача зняти заборону відчуження предмету іпотеки-зазначеної вище квартири. Застосувати до сторін недійсного правочину двосторонню реституцію та шляхом зарахування зустрічних односторонніх вимог з кожної сторони : ВАТ КБ до неї в розмірі 381 780 грн. та її до відповідача в розмірі 57619, 06 грн. визначити її заборгованість перед відповідачем в розмірі 324 160, 94 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі та збитки , понесені для поновлення порушених прав .

Як на підставу визнання кредитного договору недійсним позивач зазначає на те, що при його укладенні відповідач ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Позивач зазначає,що відповідач в порушення п.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів » при укладенні договору кредиту не надав інформацію про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту , не попередив її про валютні ризики, що на її думку згідно до п.6 ч.2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» , свідчить про наявність обману відповідача при укладенні зазначеного кредитного договору .

Позивач також зазначає, що вказаний договір не відповідає вимогам закону , а саме: ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15 93, посилаючись що відповідач видав їй зазначений кредит у валюті-доларах США без відповідного дозволу-ліцензії.

Крім того, позивач як на підставу визнання кредитного договору недійсним, також зазначає на його несправедливість , укладення його всупереч принципу добросовісності, що стало наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків , а також на вчинення договору на її шкоду.

Позивач також вказує на те, що зазначений кредитний договір нею був укладений з метою купівлі квартири 5 буд 2 / 48 по вул. Героїв Праці м. Харкова та в ній постійно проживають вона та двоє її дітей .Іпотечний договір укладений без врахування інтересів дітей , яких вона зареєструвала в квартирі 04.02.2010 року та вражає, що договір іпотеки є нікчемним,оскільки укладений без дозволу органу опіки та піклування та порушує інтереси неповнолітніх дітей.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року,позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені . Визнано недійсним з моменту його вчинення кредитний договір № 6/4/20/207/840-К/1330 від 10.07.2007 року , укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» на споживчі цілі в іноземній валюті . Визнано укладений між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_5 договір поруки № 6/4/20/2007/840-П/1332 від 10.07.2007 року припиненим смертю поручителя ОСОБА_5.

Застосовані наслідки недійсності правочину, який оформлений вказаним кредитним договором та визнано недійсним укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» договір іпотеки № 6/4/20/2007/840-К/1331 від 10.07.2007 року, згідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно кв. 5, буд 2 / 48 по вул. Героїв Праці м. Харкова .

Зобов»язано ВАТ КБ «Надра» зняти заборону відчуження предмету іпотеки: квартири за адресою АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_6 на праві власності та виключити вказане нерухоме майно із Дерожавного реєстру іпотек.

Застосовано до сторін недійсного правочину, який оформлений кредитним договором № 6/4/20/207/840-К/1330 від 10.07.2007 року двосторонню реституцію, шляхом зарахування зустрічних односторонніх вимог з кожної сторони : ВАТ КБ «Надра» в особі Харківського регіонального управління до ОСОБА_4 в розмірі 381 780 грн. та ОСОБА_4 до ВАТ КБ «Надра »в розмірі 57619, 06 грн. та визначено заборгованість ОСОБА_4 перед ВАТ КБ «Надра» в розмірі 324 160, 94 грн.

З ВАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 стягнуто витрати на ІТЗ в розмірі 37 грн..

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31 січня 2011 року заяву ВАТ КБ «Надра» про перегляд вказаного заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати вказане заочне рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, в особі свого представника, посилаючись на законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін. а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В даному ж випадку ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, не відповідає цим вимогам.

Так, задовольняючи позовні вимоги позивача суд виходив з доведеності позивачем факту навмисного введення позивача в оману відповідачем щодо істотних умов кредитного договору , якими вважав приховування інформації щодо ризику оформлення кредиту в іноземній валюті. Також в обґрунтування ухваленого по справі рішення суд першої інстанції послався й на те, що укладений кредитний договір вчинений відповідачем без відповідного дозволу (ліцензії).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може, оскільки ці висновки суперечать матеріалам справи та не ґрунтуються на законі.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 2 статті 6 даного Кодексу передбачає, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В частині 1 статті 230 ЦК України встановлено, що якщо одна сторона правочину навмисно ввела сторону в оману щодо обставин , які мають істотне значення ( частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

В п. 20 правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які

впливають на вчинення правочину .Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Як свідчать матеріали справи 10.07.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 6/4/20/207/840-К/1330 згідно до якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 75600 доларів США строком до 07.07.2023 року з відсотковою ставкою 12, 49 % річних з цільовим використанням кредиту проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року нерухомого майна-квартири за зазначеною вище адресою.

Укладанню зазначеного договору передувала анкета щодо - заява позивача від 07.06. 2007 року щодо отримання кредиту в сумі 75600 доларів США, тобто саме в іноземній валюті.

Згідно із ч.1 ст. 36 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-Х1У «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземної валют встановлюється Національним банком України.

В ч.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 19993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю » визначено,що валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

За змістом Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2003 року за № 1094/8415, а також додатку № 1 до нього, офіційний курс гривні до іноземних валют , зокрема : долару США, євро та швейцарського франку, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже , незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена .

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір у іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мали будь-яких законних підстав вважати,що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Визнаючи спірний кредитний договір недійсним з підстав введення відповідачем в оману позивача щодо ризику оформлення кредиту в іноземній валюті, суд першої інстанції не врахував, що в позивача існувала можливість передбачення в момент укладення договору зміни курсу гривні відносно іноземної валюти-долару США, ураховуючи динаміку зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти-гривні і її девальвації та можливість отримання нею кредиту у національній валюті, а тому її посилання щодо наявності умислу відповідача при укладанні спірного кредитного договору на введення її в оману, а саме не надання інформації щодо ризику оформлення

кредити у іноземній валюти та його сукупній вартості, не ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону.

Судова колегія також вважає безпідставними висновки суду щодо відсутності у відповідача дозволу (ліцензії) на здійснення операцій у валюті , оскільки ВАТ комерційний банк «Надра »має банківську ліцензію № 21 від 26 жовтня 1993 року, видану НБУ на право здійснювати банківських операцій, визначених частиною першою та п 5 11 частини другої

статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та також має та № 21-1 від 23 серпня 2002 року , відповідно до додатку якого відповідач вправі, в тому числі, залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Цими документами Банку надано право проводити операції з кредитування в іноземній валюті.

Колегія суддів, вважає, що зазначені вище обставини справи свідчать про те, що позивач не надала суду жодного доказу, який би свідчив про те, при укладенні спірного кредитного договору вона була введена відповідачем в оману , а письмова консультація Харківської торгово-промислової палати не може слугувати таким доказом, оскільки містить консультацію щодо припущення істотної зміни обставин за спірним кредитним договором та не містить доказів введення відповідачем в оману позивача при його укладанні, а тому суд першої інстанції не мав підстав для визнання вказаного кредитного договору недійсним.

Оскільки підставою для визнання недійсним укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» договору іпотеки № 6/4/20/2007/840-К/1331 від 10.07.2007 року, який укладався сторонами з метою забезпечення виконання позивачем зобов»язань по спірному кредитному договору, суд першої інстанції вважав застосування наслідків його недійсності , то судова колегія також приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним зазначеного вище іпотечного договору .

Крім того, судова колегія вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що спірний іпотечний договір суперечить інтересам дітей позивача та укладений нею без згоди на те органу опіки та піклування, оскільки як свідчать матеріали справи та текст вказаного договору, на час його укладання неповнолітні діти позивача в зазначеній квартирі зареєстровані не були та на момент його укладання позивач зобов»язувалась не прописувати неповнолітній (малолітніх)дітей у нерухомість,що є предметом іпотеки в період дії іпотечного договору ( п.3.1.12 його умов).

Судова колегія також вважає безпідставними висновки суду щодо припинення укладеного між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_5 договору поруки № 6/4/20/2007/840-П/1332 від 10.07.2007 року у зв»язку зі смертю поручителя ОСОБА_5, оскільки в ст. 559 ЦК України встановлений вичерпний перелік підстав, відповідно до яких порука припиняється та вказаною нормою ЦК України не передбачено припинення поруки у зв»язку зі смертю поручителя.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пунктів 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України і ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні її позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст.303, 309, 313, 316, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА :

апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді :підписи

З оригіналом вірно, суддя :