справа № 2-179/11
Броварський міськрайонний суд Київської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на житловий будинок, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на житловий будинок.

Позивач зазначав, що 16 лютого 2001 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується відміткою у паспорті позивача.

23 листопада 2004 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції 01 листопада 2005 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу 1-БК №010264.

Під час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем спільно придбано жилий будинок №37 з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Франка в місті Бровари Київської області, що підтверджується договором купівлі-пролажу будинку від 31 жовтня 2002 року, який посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та 11 листопада 2002 року зареєстровано Державним комунальним підприємством «Броварське міське бюро технічної інвентаризації» за № 4383. Зазначений договір купівлі-продажу будинку оформлено на ім'я відповідача.

У відповідності до п. 3 зазначеного договору продаж будинку вчинено за 23 000 гривень.

Після розірвання шлюбу із відповідачем позивач не мав наміру ділити спільне сумісне майно. Вважав, що він може і надалі здійснювати користування зазначеним майном та за спільною згодою розпоряджатися ним.

В березні 2010 року позивач вирішив поділити спільне майно. ОСОБА_4 від 30 березня 2010 року запропонував відповідачу звернутися разом із ним до нотаріуса та за спільною згодою здійснити поділ майна. У листі позивач також зазначив засоби звязку із ним та просив проінформувати про зручний для відповідачки час для візиту до нотаріуса. Згідно повідомлення про вручення відповідач отримала вищезгаданого листа 08 квітня 2010 року.

На момент звернення із даним позовом до суду відповідачка не відреагувала на лист-пропозицію позивача, а в належному позивачу та відповідачу будинку мешкають сторонні особи, чим порушується право спільної сумісної власності на майно позивача.

Посилаючись на викладене позивач просив поділити майно, що придбане на ім'я ОСОБА_2 у відповідності до договору купівлі-продажу будинку від 31 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 3702 та 11 листопада 2002 року зареєстрованого Державним комунальним підприємством «Броварське міське бюро технічної інвентаризації» за № 4383, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину жилого будинку № 37 по вул. Франка в м. Бровари Київської області та право власності на ? частину від усіх господарських та побутових будівель і споруд, визначених у договорі купівлі-продажу будинку від 31 жовтня 2002 року, укладеного на ім'я ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №3 702 та 11 листопада 2002 року зареєстрованого Державним комунальним підприємством «Броварське міське бюро технічної інвентаризації» за № 4383 та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину жилого будинку № 37 по вул. Франка в м. Бровари Київське» області та право власності на ? частину від усіх господарських та побутових будівель і споруд, визначених у договорі купівлі-продажу будинку від 31 жовтня 2002 року, укладеного на ім'я ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №3702 та 11 листопада 2002 року зареєстрованого Державним комунальним підприємством «Броварське міське бюро технічної інвентаризації» за № 4383.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили суд про його задоволення.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечували. Пояснили, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 72 Сімейного кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Позивач зазначав, що діє у межах строків позовної давності, оскільки дізнався про порушення свого права після того як направив відповідачці листа з пропозицією про поділ майна та не отримав на нього відповіді. Однак це не відповідає дійсності.

Спірний житловий будинок було куплено під час шлюбу для проживання в ньому батьків відповідачки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Саме вони, а не сторонні особи проживають у вказаному вище будинку з часу його купівлі та з 01 квітня 2003 року були в ньому зареєстровані, тобто ще до розірвання шлюбу між відповідачкою та позивачем. Позивач добре про це знав, оскільки особисто допомагав батькам відповідача у переїзді до цього будинку з міста Прилуки, де вони раніше проживали, організовував транспорт для перевезення їхніх речей. Цей факт можуть підтвердити батьки відповідачки та її знайомі. Чому позивач заявляє про порушення його права спільної сумісної власності саме зараз відповідачці невідомо.

Враховуючи те, що позивач ще з 2002 року, тобто протягом 8 років, знав про проживання у спірному будинку батьків відповідачки та протягом цього строку не заявляв вимоги про поділ спільного майна, ним було пропущено, встановлений ч. 2 ст. 72 СК України трирічний строк позовної давності до вимоги про поділ спільного майна.

Посилаючись на викладене просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що 16 лютого 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується відміткою у паспорті позивача. 23 листопада 2004 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 9).

Під час перебування у шлюбі відповідачкою ОСОБА_2 було придбано жилий будинок № 37 з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Франка в місті Бровари Київської області, що підтверджується договором купівлі-пролажу будинку від 31 жовтня 2002 року, який посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с. 12).

ОСОБА_4 від 30 березня 2010 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією про поділ спільного майна, про що свідчить повідомлення про вручення від 08.04.2010 року (а.с. 13, 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Оскільки поділ по ? частині спірного будинку з відповідними надвірними будівлями та господарськими спорудами між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 не буде порушувати їхні права та інтереси, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Судом обговорювалось питання щодо пропуску позивачем, встановленого законом трирічного строку для звернення до суду, суд приходить до правильного висновку, що про порушення свого права позивач дізнався з моменту отримання відповідачкою 08.04.2010 року листа з пропозицією про поділ житлового будинку (а.с. 13,14).

Тому, керуючись п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11, ст.ст. 60, 69-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 57, 60, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Поділити житловий будинок №37 по вулиці Франка в місті Бровари Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку літера А-1 та ? частину надвірних будівель: погріб - «Б», вбиральня «В», колодязь «К», огорожа «N», що розташовано за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Франка,37.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку літера А-1 та ? частину надвірних будівель: погріб - «Б», вбиральня «В», колодязь «К», огорожа «N», що розташовано за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Франка,37.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті держмита в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В.С.Сердинський