Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія -26 ( І) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, та просила стягнути з відповідача на її користь 188 200 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненою профзахворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 червня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» (надалі - ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4») на користь ОСОБА_2 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, без урахування утримання податків з фізичних осіб. Стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати : 15 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 8,50 грн . судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення їй моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди, не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення їй моральної шкоди; судом помилково до спірних правовідносин застосовано норми ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України , оскільки відносини, що виникають у випадку професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності , регулюються окремим законом; не застосовано тримісячний строк позовної давності.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час працювала на шахтах ВАТ «Суха Балка» на різних посадах з 1986 року по 07 червня 2010 року в шкідливих умовах праці.

Рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 01 квітня 2010 року позивачу встановлено професійне захворювання.

ОСОБА_5 № 32 розслідування професійного захворювання позивача від 23 квітня 2010 року , комісією встановлено, що причиною захворювання ОСОБА_2 . є тривала робота протягом 18 років 6 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ПДК, винними у профзахворенні є адміністрація шахт ВАТ «Суха Балка» (а.с. 12)

За висновком МСЕК від 28 травня 2010 року позивачці було встановлено 25% втрати професійної працездатності, безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_5 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з ОСОБА_5 розслідування професійного захворювання від 22 квітня 2010 року, причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала допустиму концентрацію запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, які виникли у звязку з порушенням керівництвом підприємств, де працювала ОСОБА_2 , ст. 153 КЗпП

України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя ОСОБА_2І,., повязаного з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 28.05.2010 року, тобто з моменту встановлення їй стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення . Обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів спричинення їй моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Також необгрунтованими вважає колегія суддів посилання відповідача ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4» щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.З ч. 1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів та тривалість роботи у кожного з відповідачів, відсоток вини кожного з відповідачів у заподіянні позивачу моральної шкоди, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У звязку з вищевикладеним, доводи відповідачів щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, визначеної судом, безпідставні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, - УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від ЗО червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя - доповідач: