Справа №2-4799/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Івановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розділ майна, посилаючись на те, що вона з 02 жовтня 2005 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 30 вересня 2010 року шлюб з відповідачем було розірвано. У період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2006 року ними було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та області на імя відповідача. Для придбання двокімнатної квартири 13.12.2006 року між ВАТ ОСОБА_3 Авальта ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/120267/3101/74, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 дол.США терміном користування 240 місяців. У той же день було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_2 для забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача. Крім того, для придбання зазначеної квартири позивачкою було взято борг у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму 6 000 тис дол. Кредит за час шлюбу було частково погашено, виплачено 8125.36 дол.США тіла кредиту та відсотків, 1287 грн. страхового платежу по кредиту. Повністю погашено борг за розписками наданими ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивачка вважала, що оскільки фактично гроші за кредитним договором та борговими розписками були використані для придбання квартири, отже вони були укладені в інтересах сімї. Крім того, за час шлюбу у придбаній квартирі був зроблений ремонт, а саме були замінені вікна на метало- пластикові, вартістю 4860 грн., був встановлений котел вартістю 5113 грн., замінені труби вартість матеріалів складала 762.06 грн., замінені двері вартістю 2679.30 грн., а також придбано кахелю 18 кв.м. на суму 1349.70 грн.

Таким чином, позивачка вважала, що підлягає розподілу ,як сумісна власність подружжя сума грошей- 127 152.88 грн.

Пізніше позивачка збільшила позовні вимоги і вважаючи ,що підлягає розподілу як сумісна власність подружжя сума 128 630 грн.18 коп., просила суд визнати спільним сумісним майном подружжя грошові кошти, сплачені банку в рахунок погашення кредиту, грошові кошти сплачені в рахунок страхових платежів за кредитом, грошові кошти витрачені на придбання та встановлення метало - пластикових вікон, котла, труб, кахелю у загальній сумі 128 630.18 грн. та просила стягнути з відповідача на її користь ? частину спільного сумісного майна подружжя грошові кошти в розмірі 64 315.09 грн.(а.с.82,83).

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі, оскільки хоча квартира і була придбана сторонами у період шлюбу та може вважатись їх спільною сумісною власністю, але позивачка не заявляла вимоги щодо поділу спільного майна в натурі, а стягнення грошових коштів витрачених у звязку з придбанням майна, не є способом захисту прав, встановленим нормами цивільного та сімейного законодавства. Відповідач пояснив,що про отримання в борг коштів позивачкою йому не відомо,воно відбулося без його згоди та на невідомі йому цілі.

Представник третьої особи ПАТ ОСОБА_6 Авальпросив винести рішення на розсуд суду ,а в подальшому просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що сторони з 02 жовтня 2005 року знаходились у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2006 року ними було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та області на імя відповідача вартістю 50500 грн.(а.с.13).

Для придбання вищевказаної двокімнатної квартири 13.12.2006 року, між ВАТ ОСОБА_6 Авальта ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/120267/3101/74, згідно якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 10 000 дол.США, що еквівалентно 50 500 грн. терміном користування 240 місяців (а.с.16). У той же день ВАТ ОСОБА_3 Авальз відповідачем було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_2 для забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідача (а.с.65).

За час шлюбу у придбаній квартирі сторонами був зроблений ремонт, а саме були замінені вікна на метало- пластикові, вартістю 4860 грн., був встановлений котел вартістю 5113 грн., замінені труби вартість матеріалів складала 762.06 грн., замінені двері вартістю 2679.30 грн, а також придбано кахелю 18 кв.м. на суму 1349.70 грн., про що надані відповідні квитанції та що визнається сторонами.

30 вересня 2010 року шлюб між сторонами за рішенням суду було розірвано (а.с.7).

Відповідно до ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно,набуте за час шлюбу .( ст.68 СК України). При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України ).

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Таким чином,хоча судом і встановлено, що квартира була придбана за кредитні кошти у період шлюбу сторін, але позивачка вимоги про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя в натурі не заявляла, а вимоги, як спосіб поділу наявного майна, про стягнення з відповідача грошової компенсації витрачених у звязку з придбанням цього майна коштів, не є способом захисту встановленим нормами законодавства.

Отже враховуючи, що обраний позивачем спосіб поділу спільного майна шляхом стягнення грошової компенсації, коштів витрачених на погашення кредиту та сплати страхових платежів по кредиту не передбачений законодавством, а тому правових підстав для задоволення вказаних вимог позивача суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, з тих же підстав можна зробити висновок, що вимоги позивача про визнання спільним сумісним майном грошових коштів, витрачених на придбання та встановлення метало-пластикових вікон, котла, труб, кахелю та стягнення цих коштів у розмірі ? частини з відповідача не підлягають задоволенню , оскільки спільним сумісним майном є саме ці речі, а не кошти витрачені на їх придбання.

Крім того,судом встановлено, що на боргових розписках позивачки (а.с. 22,23) підпис відповідача відсутній , отже згоди на отримання в борг грошей відповідач не давав , доказів використання грошей, отриманих у позику, на придбання квартири позивачем не надано.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,27,31,57,88,215,223 ЦПК України, ст.65,68,69,70,71 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя, суд

В И Р І Ш И В:

У заволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.