АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 46 (_4 ) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Карнаух В.В.,

суддів: Барильської А.П., Остапенко В.О.,

при секретарі - Бадалян Н.О.

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

відповідачки -ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6, про виключення частки із спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: квартиру № 59 у будинку № 63 на 5-ому мікрорайоні Зарічному у м. Кривому Розі, визнавши за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. 22 листопада 2007 року доповнив свої вимоги з проханням вселити його в спірну квартиру.

У грудні 2007 року ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом, який в подальшому уточнила, просила виключити із спільного сумісного майна подружжя спірну квартиру, стягнути з неї 7500 грн. на користь ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 10 листопада 2010 року у позові ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя та вселення відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 про виключення частки із спільної сумісної власності та

стягнення грошової компенсації задоволено. Суд також стягнув з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 81,58 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, оскільки судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального законодавства.

А саме, судом не взято до уваги того факту, що як однокімнатна квартира №37 у будинку № 23 на 5-ому мікрорайоні Зарічному у м. Кривому Розі /придбана у 2002 році/, так і спірна 4-хкімнатна квартира придбана сторонами у шлюбі. Тому сторона, яка вважає, що в придбання квартири вклала якісь інші кошти, які не належали подружжю, повинна це довести.

Висновок суду про те, що однокімнатну квартиру у 2002 році фактично придбала для подружжя мати відповідачки ОСОБА_6 та подарувала дочці 5000 грн. для придбання спірної квартири, є безпідставним і не підтверджується належними доказами.

Відповідач вважає неправильним також рішення суду в частині стягнення з відповідачки на його користь 7500 грн. компенсації, оскільки він на це згоди не давав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що квартира придбана сторонами за 47000 грн., із яких лише 15000 грн. є спільними коштами подружжя, а 22000 грн. відповідачці ОСОБА_4 подарувала її мати ОСОБА_6

Однак з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені судом в порушення норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2007 рік. Саме в період шлюбу ними були придбані однокімнатна квартира № 37 у будинку 23 на 5-ому мікрорайоні Зарічному у м. Кривому Розі та чотирьохкімнатна квартира № 59 у будинку № 63 на 5-ому мікрорайоні Зарічному у м. Кривому Розі і цього факту сторони не оспорюють.

Відповідно до положень ст..22 КоБС України та ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст..24 КоБС України та 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ст.. 44 ЦК України /ред.1963 р./ та ст.. 244 зазначеного

Кодексу угоди повинні укладатись громадянами між собою на суму понад сто карбованців у письмовій формі, а договір дарування на суму понад 500 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Частиною 5 ст. 719 ЦК України /ред.2004 рЛ передбачає, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п,ятидесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження факту надання чи дарування ОСОБА_6 відповідачці ОСОБА_4 будь-яких коштів на придбання спірної квартири останньою не надано жодного належного доказу. Розписки /а.с. 35,39,40/ та грошові перекази /а.с. 31,32/, що знаходяться в матеріалах справи та пояснення свідків такими доказами не є. Отже, на думку колегії суддів, жодного із передбачених ст.. 57 СК України випадків виникнення права особистої власності дружини ОСОБА_4 на спірну квартиру, яка набута під час шлюбу, не доведено. Тому при вирішені даного спору слід виходити із того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

А оскільки відповідно до положень ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, то підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про розподіл майна та визнання за ним права власності на 1/2 його частину.

Задоволенню підлягають також вимоги ОСОБА_2 про вселення в спірну квартиру, оскільки відповідно до ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Виходячи з наведеного, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, відповідно до положень п. 4 ч.І ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій: витрати на сплату судового збору -

сумі 168 грн., витрати на оплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - у сумі 150 грн., а всього 318 грн..

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст. 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИ ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити. Розподілити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 59 у будинку № 63 на пятому мікрорайоні Зарічному у м. Кривому Розі та вселити його в зазначену квартиру.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 318 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Г оловуючий Судді

Згідно з оригіналом Суддя-доповідач

/підпис/

/підпис/

ОСОБА_7