Справа № 22-ц-5970/11 Головуючий у І інстанції Пироженко О. В.
Категорія 54 01.12.2011
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Антоненко В.І.,

суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

при секретарі: Косенко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Саливінківський цукровий завод» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Саливінківський цукровий завод» про вирішення трудового спору та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року позивач ОСОБА_2П, звернувся до суду з вищезазначеним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 5 жовтня 2009 року Васильківський міськрайонний суд Київської області виніс рішення про поновлення позивача на роботі на ВАТ «Саливінківський цукровий завод» на посаді інженера-програміста та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 травня 2009 року по 5 жовтня 2009 року, допустивши негайне виконання в частині поновлення на роботі та виплати середньої заробітної плати за один місяць. Рішення вступило в законну силу 23 червня 2009 року.

Відповідач з формальних та надуманих підстав вдався до затягування розгляду справи з метою надати законного вигляду затримці виконання судового рішення цього представниками ВАТ «Саливінківський цукровий завод» подавалася апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області, касаційна скарга до Верховного Суду України, заява про виправлення описок в судовому рішенні до Васильківського міськрайонного суду. З тією самою метою представник ВАТ «Саливінківський цукровий завод» подав заяву про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа.

Також представники ВАТ «Саливінківський цукровий завод» неодноразово зверталися до суду зі скаргами на рішення та дії державних виконавців під час виконання судового рішення.

В такий спосіб ВАТ «Саливінківський цукровий завод», маючи за мету обмежити виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу розміром, стагунтого Відділом ДВС Васильківського МРУЮ Київської області в примусовому порядку не виконувати судове рішення та не виплачувати йому середній заробіток за весь термін вимушеного прогулу.

Оскільки судове рішення виконано частково, шляхом примусового вилучення грошових коштів з рахунку Відповідача, в розмірі оплати середнього заробітку вимушеного прогулу від 14 травня 2009 року до 5 жовтня 2009 року, а вимушений прогул 6 жовтня 2009 р., по теперішній час залишається не оплаченим, чим порушується законне право, унормоване ст. 236 КЗпП України.

Таким чином відповідач повинен сплатити позивачу грошові кошти, які на момент подання позовної заяви становить 64 453, 61 грн.

Просив визнати за ним право на оплату вимушеного прогулу. Стягнути з ВАТ «Саливінківський цукровий завод» грошові кошти на оплату всього часу вимушеного прогулу від 06.10.2009 р. до дня постановлення судового рішення в сумі 66 026 грн. 84 коп.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто ВАТ «Саливінківський цукровий завод» 66 026 грн. 84 коп. заборгованості за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач ВАТ «Саливінківський цукровий завод» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду від 05 жовтня 2009 року, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2009 року, ухвалою Верховного Суду України від 09 червня 2010 року., було поновлення позивача на роботі та стягнуто кошти за час вимушеного прогулу (а.с. 3-10).

З металів справи вбачається, а саме з відповідного запису у трудовій книжці ОСОБА_2, в якому зазначено, що на час розгляду справи поновлено на роботі позивача не було. (а.с.11).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядатиметься більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. (стаття 235 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР від 05.06.75; Законами № 871-12 від 20.03.91, № 18.02.92).

Згідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку відносно затримки. (Стаття 236 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2134-12).

Відповідно до ч.1. ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 60 ЦПК України апелянт не надав доказів та не довів ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в апеляційній скарзі апелянта.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Саливінківський цукровий завод» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді