Справа № 2-302/2011 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року

м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого: судді Керніцького 1.1, секретаря судового засідання: Оленюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Долина справу за позовом Долинської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить постановити рішення, яким знести самочинне будівництво - гаражі розміром 3,75 м. на 6,40 м. та 4,34 м. на 6,35 м., збудованих в дворі будинку по вул.. Обліски, 12 в м.Долина Івано-Франківської області громадянкою ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що громадянка ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_1 самоправно збудувала два гаражі у дворі будинку № 12 по вул.. Обліски, фундаменти стрічкові бетонні, стіни цегляні, оштукатурені, що підтверджується актом обстеження від 10.08.2010 року. Згідно ч.І ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. Оскільки у громадянки ОСОБА_1 ні документів, які стверджують про відвід земельної ділянки для здійснення будівництва гаражів у дворі будинку, ні рішення виконавчого комітету про дозвіл на будівництво та належно затвердженого проекту, ні дозволу на початок будівельних робіт немає, то слід вважати дане будівництво самочинним. Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Представник позивача - Долинської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити. Вказав, що міська рада заперечує щодо будівництва вказаних гаражів чи узаконення цього будівництва.

Відповідач в судовому засіданні позовних вимог не визнала та суду пояснила, що в її та її дочки власності перебуває квартира АДРЕСА_1, яку вона отримала на підставі договору дарування. Земельна ділянка будинку є її прибудинковою територією. На ній, крім житлового будинку розташовані і господарські будівлі мешканців будинку: сараї, гаражі. Згідно довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» № 202 від 01.04.2011 року їх будинок у звязку з відсутністю підвальних приміщень здавався в експлуатацію разом з господарськими будівлями. Отже господарські будівлі існували з часу введення будинку в експлуатацію і за всі ці роки позивач не мав і не має жодних претензій до користувачів цих господарських будівель, крім неї. Попередній власник однієї з їхніх квартир також мав у своєму користуванні металевий гараж, який після набуття права власності на квартиру перейшов в їхнє користування і який нею перебудовано, а поряд збудували ще один гараж. Дане будівництво проведено з дотриманням будівельних норм та правил, на земельній ділянці, де розташоване належне їм нерухоме майно, воно не порушує інтересів інших осіб, що підтверджується заявою мешканців будинку. Вважає, що

позивач упереджено відноситься до неї, а тому звернувся до суду з цим позовом. Додатково пояснила, що раніше на місці збудованого гаража був металевий нестаціонарний гараж, який вона демонтувала та збудувала стаціонарний гараж, а поряд збудувала ще один гараж. Будь- якої проектної документації на будівництво цих гаражів в неї немає та немає рішення виконавчого комітету міської ради на початок будівельних робіт.

Суд, вислухавши доводи сторін, оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з диспозиції ч.2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та держаної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

Такі землі віднесено до власності територіальних громад сіл, селищ, міст, а орган місцевого самоврядування в особі Долинської міської ради є представником територіальної громади м.Долина.

Згідно ч.І ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення № 1254 від 25.08.2010 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень.

Відповідно до довідки № 08/192 від 07.02.2011 року, виданої відділом земельних ресурсів Долинської міської ради, земельна ділянка по вул.. Обліски, 12 в м.Долина громадянці ОСОБА_1 для будівництва гаражів не відводилась.

З довідки № 01/193 від 07.02.2011 року, виданої Долинським міським головою вбачається, що на засіданнях виконавчого комітету та сесіях Долинської міської ради питання про надання громадянці ОСОБА_1 дозволу на будівництво гаражів у дворі будинку по вул.. Обліски, 12 в м.Долина не розглядалося.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки вказані гаражі збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, їх слід вважати такими, що збудовані самочинно та з урахуванням того, що Долинська міська рада як власник земельної ділянки заперечує щодо визнання на права власності на це нерухоме майно, воно підлягає знесенню відповідачем.

З урахуванням наведеного суд вважає, що даний позов слід задоволити.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі ст. 83 Земельного кодексу України, ст. 376 Цивільного кодексу України, керуючись ст..ст. 208, 209, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

РІШИВ:

Позов Долинської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва задоволити.

Зобовязати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво - гаражі розміром 3,75 м. на 6,40 м. та 4,34 м. на 6,35 м., збудованих в дворі будинку по вул.. Обліски, 12 в м.Долина Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 94,10 гривень судового збору

та на-користь Долинської міської ради 30 гривень витрат, повязаних з інформаційно- технічним забезпеченням розгляду справи судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення суду виготовлено 17.11.2011 року.

Суддя Долинського районного суду 1.1. Керніцький