АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: стягнення боргу ОСОБА_1
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2011 року м. Харків

удова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Коліснику Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року по справі за заявою ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_3 про стягнення з неї на користь останнього суми боргу за договором позики.

В обґрунтування своєї заяви відповідачка ОСОБА_2 вказувала на те, що зазначене рішення суду першої інстанції набрало законної сили й на підставі виконавчого листа, виданого стягувачеві ОСОБА_3 звернене до виконання.

Постановою державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 20.12.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 суми боргу за договором позики в розмірі 20 500,00 грн., а також 280,00 грн. судових витрат.

Крім того, 12.05.2011 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачці на праві спільної сумісної власності з її онуком ОСОБА_5, який на теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вона є пенсіонеркою, має низку захворювань і в силу свого віку не спроможна негайно виконати рішення суду, а в разі примусового продажу належної їй частки квартири вона залишиться без житла, відповідачка ОСОБА_2 просила суд розстрочити виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року шляхом сплати нею боргу в розмірі 50 % від отримуваної пенсії щомісяця до повного погашення суми боргу позивачу.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтримала свою заяву про розстрочку виконання судового рішення й просила суд задовольнити її у повному обсязі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення відмовлено.

Не погодившись із таким процесуальним рішенням районного суду, відповідачка ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати зазначену вище ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про розстрочку виконання Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, вирішуючи ініційоване нею питання, не в повній мірі врахував наведені нею обставини, зокрема, те, що в разі примусового продажу належної їй частки квартири, яка є її єдиним місцем проживання, вони з онуком залишаться без житла.

Перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

При цьому закон окремо наголошує на тому, що заява державного виконавця чи сторони може бути задоволена тільки у виняткових випадках, за наявності реально існуючих обставин, що утруднюють виконання судового рішення та свідчать про доцільність і необхідність надання відстрочки, розстрочки, зміни чи встановлення способу і порядку його виконання.

Таким чином, обставинами, що утруднюють виконання рішення суду, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, в строки та у порядку, визначених у ньому.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2010 року суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що заявницею не надано переконливих доказів на підтвердження винятковості випадку та існування реальних обставин, що ускладнюють або виключають його виконання.

Доводи ж апелянта про те, що внаслідок звернення стягнення на належну їй частку квартири, вона, особа похилого віку залишиться без житла, судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки ці побоювання апелянта є передчасними й такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, позаяк накладення арешту на майно боржника та його опис є загальновідомою процедурою, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження», будь-яких реальних дій щодо визначення частки боржниці ОСОБА_2 у спільному сумісному майні, яким є житло, її відповідної оцінки та можливої реалізації державним виконавцем не вчинялось, а крім того, відповідачка не позбавлена можливості в установленому законом порядку оскаржити дії державного виконавця з приводу накладення арешту на належне їй нерухоме майно за наявності іншого, рухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення на виконання судового рішення.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: