АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-9341/ 2011р. Головуючий 1 інст.- Задорожна Я.Ю.
категорія втрата права користування житлом Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Харченко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Йорданова ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харковської області від 29 березня 2011 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 Йорданова до ОСОБА_3, 3-ї особи - Виконком Червонодонецької селищної ради, ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування» про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, стягнення витрат на утримання житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Йорданова про зобов'язання не чинити перепон в користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та стягнення витрат на утримання житлового приміщення. В обгрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_3 відсутня в квартирі за місцем реєстрації понад рік. 10.11.2010 року на виконання рішення Балаклійського районного суду про вселення відповідачка з'явилася на 3 години, а також через день тільки для вигляду, що позивач не розцінює як повернення. Крім того, з серпня 2009 року відповідач жодного разу не з'являлася в квартирі та всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладені на позивача. Посилаючись на те, що відповідно до ст.71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, позивач в особі свого представника просив суд: визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою №77 в будинку № 7 по вул.Спортивна, смт. Червоний Донець Балаклійського району; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 2657,77 грн. витрат на утримання квартириза період з серпня 2009 року по 1 листопада 2010 року, а також судові витрати по справі.

Рішенням Балаклійського районного суду Харковської області від 29 березня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1Й відмовлено в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_3В задоволено частково. Поновлено порушене право ОСОБА_3 на користування житловим приміщенням, зобов'язавши ОСОБА_1Й не чинити ОСОБА_3 перепони в користуванні житловим приміщенням - квартирою № 77, розташованою за адресою: Балаклійський район, с.Червоний Донець, вул.Спортивна, 7. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 500 грн. моральної шкоди, 8,50 грн. судового збору та 37грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держбюджету 8,50 грн. судового збору. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, а також відмови в задволенні зустрічного позову, посилаючись на ті обставини, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу перешкоджає ОСОБА_3 у здійсненні нею права користування квартирою, право проживання в якій вона має на підставі виданого у встановленому законом порядку ордеру, тоу суд обгрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення зустрічної позовної заяви в частині поновлення порушеного права ОСОБА_3, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перепони в користуванні вищезазначеним житловим приміщенням, оскільки остання, іншого житла не має, та не втратила зв'язку і зацікавленості до спірного будинку.

Судова колегія вважає, що дані висновки суду є правильними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам по справі та розясненням, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами житлових спорів» №9 від 6.11.1992р. із змінами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Балаклійського районного суду від 11 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2010 року, ОСОБА_3 вселено у житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1. Зазначене рішення суду виконане 10 листопада 2010 року, що підтверджується актом державного виконавця.

Судом 1 інстанції вірно встановлено, що з позовом щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування зазначеної вище житловою площею позивач звернувся до суду 26 січня 2011 року, посилаючись на те, що відповідач не користується квартирою з серпня 2009 року, тоді як на виконання рішення суду її вселено у спірну квартиру 10 листопада 2010 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на момент вселення ОСОБА_3, у спірній квартирі фактично мешкали позивач, неповнолітня донька сторін ОСОБА_4, а також дружина позивача - ОСОБА_5 без відповідного права користування даним житловим приміщенням.

Згідно до статей 71, 72, 163 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо не проживають в ньому без поважних причин понад 6 місяців.

Таким чином, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що на час звернення позивача до суду з вимогою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, встановлені законом строки, які дають відповідачу право на зберігання за ним жилого приміщення, не сплинули.

Згідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що позивач у відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України не навів переконливих та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачка без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад встановлені ч.1 ст.71 ЖК України строки.

Навпаки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу перешкоджає ОСОБА_3 у здійсненні нею права користування квартирою, право проживання в якій вона має на підставі виданого у встановленому законом порядку ордеру.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про задоволення зустрічної позовної заяви в частині поновлення порушеного права ОСОБА_3, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перепони в користуванні вищезазначеним житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди у відповідності до п.2 ч.2 ст.23, ст.1167ЦК України у зазначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги виводи суду про відмову в задоволені позовних вимог стосовно визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи, які викладено в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

В звязку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Йорданова ОСОБА_2Ю відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харковської області від 29 березня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: