0527 № 2-1753/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2011 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Міросєді А. І.

при секретарі Ульянцевій С.А.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача --

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області «про зняття арешту з нерухомого майна», -

в с т а н о в и в :

26 вересня 2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області про зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 січня 2009 року помер її дядько ОСОБА_2, який залишив на її імя заповіт на все його майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, у тому числі і квартиру АДРЕСА_1. Коли вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, то зясувалося, що вказана спадкова квартира знаходиться під арештом. ОСОБА_3 витягу з єдиного реєстру, арешт на спадкову квартиру був накладений 20 вересня 2005 року. Просила зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_2

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представника відповідача до суду надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2009 року у м. Костянтинівка Донецької області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений 23 вересня 1998 року Костянтинівською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 3-2170, згідно якого все його майно, яке виявиться йому належним на день його смерті, в чому б воно не заключалося та де б воно не знаходилося, у тому числі і квартиру АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_1 (а.с. 7).

ОСОБА_3 витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 30505508 від 05 липня 2011 року, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 14 квітня 1994 року Костянтинівською держнотконторою, за реєстром № 3-1323, належала квартира АДРЕСА_2 (Октябрьській) м. Костянтинівка (а.с. 9).

ОСОБА_3 зі Спадкового реєстру, у Спадковому реєстрі є інформація щодо відкриття спадкової справи до майна померлого 30 січня 2009 року ОСОБА_2, яку відкрито за заявою ОСОБА_1 (а.с. 20, 21).

ОСОБА_3 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 32925454 від 13 вересня 2011 року, на квартиру АДРЕСА_3, постановою б/н від 28 вересня 1996 року МВВС м. Костянтинівка накладено арешт (а.с. 8).

Матеріалами кримінальної справи № 1-65-97 встановлено (а.с. 12, 78, 185-189):

- 11 липня 1996 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ч.3 ст. 81 КК України (1960 року);

- постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ б/н від 28 вересня 1996 року накладено арешт на цінності та інше майно ОСОБА_2, який мешкав у квартирі АДРЕСА_1, з метою забезпечення цивільного позову (виконання вироку в частині можливої конфіскації майна);

- вироком Костянтинівського міського суду від 20 січня 1997 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 81 КК України (1960 року) до 4-х років позбавлення волі без конфіскації майна умовно з іспитовим строком на 2 роки;

Позивачка фактично прийняла спадщину у вигляді належної померлому ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 (Октябрьській) м. Костянтинівка.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого . Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Тобто конфіскації підлягає тільки те майно, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 126 КПК України забезпечення можливої конфіскації майна проводиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

ОСОБА_3 зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2С, який помер 30 січня 2009 року у м. Костянтинівка, був засуджений вироком Костянтинівського міського суду від 20 січня 1997 року за ч.3 ст. 81 КК України (1960 року) до 4-х років позбавлення волі без конфіскації майна умовно з іспитовим строком на 2 роки, але даним вироком не було скасовано арешт на майно ОСОБА_2, накладений постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ б/н від 28 вересня 1996 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: варто зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 (Октябрьській) м. Костянтинівка, яка належала ОСОБА_2 який помер 30 січня 2009 року у м. Костянтинівка, накладений постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ б/н від 28 вересня 1996 року.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області «про зняття арешту з нерухомого майна» задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 (Октябрьській) м. Костянтинівка, яка належала ОСОБА_2 який помер 30 січня 2009 року у м. Костянтинівка, накладений постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ б/н від 28 вересня 1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя