АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - «витребування майна» Доповідач: Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарях: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року по справі за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Бабаївський авторемонтний завод» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа - Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

встановила:

У лютому 2010 року ліквідатор Акціонерного товариства закритого типу «Бабаївський авторемонтний завод» звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі протоколу засідання конкурсної комісії про визначення основного переможця від 25 листопада 1993 року та укладеного 9 грудня 1993 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та товариством покупців членів трудового колективу державного Бабаївського авторемонтного заводу договору купівлі- продажу, товариство покупців, а згодом Акціонерне товариство закритого типу «Бабаївський авторемонтний завод» (АТЗТ «БАРЗ) набуло право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: с. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Карла Маркса 71 ( в подальшому - вул. Шумілова Командарма № 125-А та 125-Б).

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12 травня 2001 року майно АТЗТ «БАРЗ» було передано актами передачі від 21 березня 2002 року за накладними № 32а, 32б, 32г у вигляді внеску до статутного фонду ЗАТ «Антекс», яке за договорами купівлі- продажу від 05 вересня 2005 року продало його ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в свою чергу здійснили його подальше відчуження на користь відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1

З урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2006 року правочин щодо передачі майна від АТЗТ «БАРЗ» до статутного фонду ЗАТ «Антекс» було визнано недійсним, у звязку з чим спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею, а відповідачі не є його добросовісними набувачами, позивач просив визнати за АТЗТ «БАРЗ» право власності на розташовані за адресою смт. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Командарма Шумілова № 125-А нежитлові будівлі: механічно- складський цех літ. «Д-1», адміністративну будівлю літ. «В-1», виробничо-складське приміщення літ. «Ж-1», столярно-меблевий цех літ. «Г-1» з допоміжними будівлями та спорудами, а також розташовані за адресою: смт. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Командарма Шумілова № 125-Б: механічний корпус літ. «А-2», КПП літ. Б- 1», корпус електропідстанції літ. «Е-1», заготівельну дільницю літ. «Л-1», слюсарний цех літ. «К-1», дільницю штамповочного виробництва літ. «М-1», сталеварну заготівельну ділянку літ. «З-1» з допоміжними будівлями та спорудами, витребувати вказані приміщення із чужого незаконного володіння і зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути АТЗТ «БАРЗ» вищевказане нерухоме майно.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року позов задоволено частково, визнано за АТЗТ «БАРЗ» право власності на розташовані за адресою смт. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Командарма Шумілова № 125-А нежитлові будівлі: механічно-складський цех літ. «Д-1», адміністративну будівлю літ. «В- 1», виробничо-складське приміщення літ. «Ж-1», столярно-меблевий цех літ. «Г-1» з допоміжними будівлями та спорудами, а також розташовані за адресою смт. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Командарма Шумілова № 125-Б: механічний корпус літ. «А-2», КПП літ. «Б-1» , корпус електропідстанції літ. «Е-1», заготівельну дільницю літ. «Л-1», слюсарний цех літ. «К-1», дільницю штамповочного виробництва літ. «М-1», ухвалено витребувати із чужого незаконного володіння і зобов'язати ОСОБА_1В та ОСОБА_2 повернути АТЗТ «БАРЗ» вищевказане нерухоме майно. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, провадження у справі закрити, оскільки станом на 17 травня 2011 року проведено державну реєстрацію припинення АТЗТ «БАРЗ».

ОСОБА_2 та АТЗТ «БАРЗ» рішення суду в апеляційному порядку не оскаржене.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачі без відповідної правової підстави володіють належним на праві власності позивачеві нерухомим майном, у звязку з чим таке майно має бути витребувано у незаконних володільців.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 9 грудня 1993 року між Регіональним відділенням Фондом державного майна України по Харківській області та товариством покупців членів трудового колективу Державного Бабаївського авторемонтного заводу, був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу Державного Бабаївського авторемонтного заводу.

Товариством покупців згідно установчого договору від 17 червня 1994 року було створене господарське товариство - АТЗТ «БАРЗ», яке стало правонаступником Державного підприємства Бабаївський авторемонтний завод.

Згідно з п. 18 установчого договору та п. 4.2.2 статуту АТЗТ «БАРЗ» майно Державного підприємства Бабаївський авторемонтний завод було внесено до статутного фонду АТЗТ «БАРЗ».

На підставі рішення загальних зборів акціонерів АТЗТ «БАРЗ» від 12 травня 2001 року актами передачі від 21 березня 2002 року майно було передано за накладними № 32а, 326, 32г у вигляді внеску до статутного фонду ЗАТ «Антекс».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2006 року

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2006 року правочин АТЗТ «БАРЗ» про передачу майна, як основних засобів, до статутного фонду ЗАТ «Антекс» було визнано недійсним, зобовязано ЗАТ «Антекс» передати майно АТЗТ «БАРЗ».

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2002 року було задоволено позов АТ «Антекс» до АТЗТ «БАРЗ», визнано за АТ «Антекс» право власності на наступне нерухоме майно: головний корпус, кузовний цех, склад, цех нестандартного обладнання, термічний цех, зварювальна майстерню, склад готової продукції, контору заводу, туалет, прохідну заводу, котельну, трансформаторний кіоск, павільйон для зварювання верстаків, огорожу та інше.

На підставі вказаного рішення суду, АТ «Антекс» було зареєстровано право власності на вищевказані нежитлові будівлі, яким були присвоєні інші номери та літери, змінені найменування: головний корпус та термічний цех - присвоєно єдину літ. «А-2», кузовний центральний склад - літ. «Г-1», цех нестандартного обладнання - літ. «М-12, зварювальна майстерня - літ. «Д-1», склад готової продукції - літ. «Ж-1», контора заводу - літ. «В-1», туалет - вбиральня літ. «Ц», похідна заводу - літ. «Б-1», котельна - літ. «К-1», трансформаторний кіоск - літ. «Е-1», павільйон - павільйон для зварювання верстаків літ. «Л-1».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 9 лютого 2005 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2002 року було скасовано за нововиявленими обставинами, а ухвалою цього ж суду від 22 лютого 2005 року провадження у справі за позовом АТ «Антекс» до АТЗТ «БАРЗ» про визнання права власності закрито.

Таким чином, рішенням суду було встановлено неправомірність набуття АТ «Антекс» права власності на спірне майно, у звязку з чим товариство не мало права ним в подальшому розпоряджатись та укладати відносно цього майна будь-які угоди.

Рішеннями апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2008 року було задоволено апеляційні скарги АТЗТ «БАРЗ», рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2005 року про задоволення позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_3Ю до АТЗТ «БАРЗ» про визнання договорів купівлі-продажу, предметом яких було спірне майно, дійсними та визнання права власності скасовано, у задоволенні позовів відмовлено.

Як убачається із матеріалів справи, 25 березня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3Ю було створено товариство з обмеженою відповідальністю «Астек 2008», до статутного фонду якого його засновниками було внесено нежитлові будівлі за адресою: с. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Командарма Шумілова № 125А та 125Б (колишня адреса - вул. К.Маркса № 71). 17 липня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3Ю вийшли зі складу учасників товариства, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали його учасниками та після реєстрації припинення ТОВ «Астек 2008» набули право власності на спірне майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2006 року правочин АТЗТ «БАРЗ» про передачу майна, як основних засобів, до статутного фонду ЗАТ «Антекс» було визнано недійсним.

На підставі ст. 236 ЦК України угода визнана судом недійсною, є недійсною з моменту її укладення.

Статтею 392 ЦК встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з ч. З ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Встановивши, що спірне майно, яким ТОВ «Антекс» володіло на підставі визнаного господарським судом недійсним правочину, було безоплатно передано за нікчемними договорами купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а останніми - відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі не є добросовісним набувачами, у звязку з чим володіють ним неправомірно, та ухвалив рішення про витребування майна з їх незаконного володіння.

Доводи апеляційної скарги про втрату АТЗТ «БАРЗ» на час ухвалення оскаржуваного рішення цивільної правоздатності є безпідставними, оскільки ухвалу господарського суду Харківської області від 31 березня 2011 року, якою було ліквідовано АТЗТ «БАРЗ» постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27 квітня 2011 року було скасовано, у звязку з чим запис про реєстрацію припинення юридичної особи було виключено з реєстру ЄДРПОУ.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді