Справа № 2-103// 2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.08.11 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

У складі головуючого судді Тихоненко М.І.

При секретарі Лисейко Т.А.

З участю прокурора Жорова В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка цивільну справу за позовом прокурора Врадіївського району в інтересах держави в особі ПАТ „Державний ощадний банк України( далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 238142 грн. 35 коп.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся на адресу суду з позовом і просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ВАТ „Державний ощадний банк України заборгованість по кредитному договору у розмірі 210163, 35 грн.

Прокурор зазначив, що 19.02.2009 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №46 про надання кредиту у розмірі 145 тис. грн.. строком на 10 років, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23 % річних в порядку та на умовах та в строки, передбачені договором. Згідно п. 1.5 даного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 повинна погашати суму кредитної заборгованості та відсотки за користування кредитом щомісяця рівними платежами в сумі 1208,33 грн., згідно графіку до 19 числа кожного місяця. В порушення вимог п. 1.5 зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 ухилялася від виконання зобовязань та сплати відповідних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 210163, 35 грн.

В судовому засіданні прокурор уточнила позовні вимоги і посилаючись на те, що у звязку із зміною від 12.06.2011 року найменування банку із Відкритого акціонерного товариства „ Державний ощадний банк в Публічне акціонерне товариство „ Державний ощадний банк, а також з врахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення по кредиту та відсоткам, у звязку з чим у неї станом на 11.07.2011 року виникла заборгованість у розмірі 238142 грн. 35 коп.. Прокурор посилаючись на зазначене просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Державний ощадний банк України заборгованість за кредитним договором № 46 від 19.02.2009 року, у розмірі 238142 грн. 35 коп..

Представник позивача ПАТ „Державний ощадний банк ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги прокурора підтримав з тих же підстав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково та пояснила, що в дійсності між нею та ВАТ „Державний ощадний банк України в особі керуючого філією Кривоозерського відділення банку ОСОБА_3 19.02.2009 року було укладено кредитний договір №46 про надання кредиту у розмірі 145 тис. грн., строком на 10 років, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23 % річних в порядку та на умовах та в строки, передбачені договором. Після підписання умов зазначеного договору вона в приміщенні філії банку від ОСОБА_3 отримала кошти по кредиту в сумі 70000 грн., а розписалася в заяві на отримання коштів як за отримання коштів в сумі 145000 грн., так як ОСОБА_3 обіцяв їй іншу частину по кредиту в сумі 75000 грн., повернути пізніше, кошти які вона так ніколи і не отримала. Завчасно здійснювати погашення по кредиту кожного місяця вона не змогла по причині настання всесвітньої фінансової кризи та кабальними умовами укладеного нею кредитного договору № 46 від 19.02.2009 року, обставини які є в сукупності форс - мажорними, що призвели до зменшення її прибутків та можливості своєчасно сплачувати кошти по кредиту. Вона визнає позовні вимоги лише на суму 103894 грн., в іншій частині позовних вимог просить суд відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково тільки на суму в частині залишку стандартної заборгованості по кредиту, на суму 103894 грн., в іншій частині позову просив відмовити посилаючись на ті ж підстави, що і відповідач.

Аналізуючи докази, надані сторонами, та їх пояснення, суд дійшов до наступного висновку:

Так, в судовому засіданні встановлено, що:

- 19.02.2009 року між ОСОБА_1 та ВАТ „Державний ощадний банк Україна укладено кредитний договір № 46 за умовами якого банк зобовязувався надати ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі у розмірі 145 000 грн., строком на 10 років під 23% річних, а ОСОБА_1 відповідно до п.1.5 зобовязувалася здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1208,33 грн., та сплачувати проценти, нараховані на залишок заборгованості, щомісячно до 19 числа, місяця наступного за звітним. Згідно умов даного договору п. п. 1.6, 1.6.1,1.6.2, 1.6.3, 1.64, 1.7, 1.14, 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, передбачений механізм нарахування процентів за користування кредитом, порядок їх сплати, сплата комісійних, сплата штрафних санкцій, пені ( кредитний договір № 46 від 19.02.2009 року, графік погашення кредиту та відсотків та сукупних платежів до кредитного договору №46 від 19.02.2009 року, що є невідємною його частиною, пояснення сторін);

- 19.02.2009 року ВАТ „Державний ощадний банк Україна відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 145 000 грн., про отримання яких в зазначеній заяві в графі підпис отримувача стоїть підпис ОСОБА_1А.( висновки кредитної служби ВАТ „Державний ощадний банк України за результатами розгляду кредитної заяви ОСОБА_1 про видачу їй кредиту на суму 145 тис. грн.., від 19.02.2009 року, пояснення ОСОБА_1, заявка на видачу готівки №3161 від 19.02.2009 року,);

- у період з 19.02.2009 року по 11.07.2011 року в зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість по сплаті стандартної та простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, пені та комісійним, загальна сума якої складає 238142 грн. 35 коп.,( з якої становить: залишок стандартної заборгованості - 103894,00 грн., сума простроченої заборгованості - 38688,00 грн., сума прострочених відсотків - 67576,82 грн., сума пені - 25916,12 грн., сума несплачених комісійних - 2067,41 грн.), яка станом на день розгляду справи в суді не погашена.( довідка про наявність заборгованості позичальника Ощадного банку ОСОБА_1 по кредитному договору №46 від 19.02.2009 року);

- 22.06.2009 року Банком відповідачу ОСОБА_1 надіслана письмова „претензія позичальнику „ про усунення порушення по погашенню простроченої заборгованості по кредиту не пізніше 30 днів з моменту отримання письмового повідомлення, яке ОСОБА_1 отримала згідно поштового відправлення 30.07.2009 року.( претензія позичальнику від 22.06.2009 року №1267, поштове відправлення від 30.07.2009 року);

- 22.11.2010 року відповідачу ОСОБА_1 надіслана письмова вимога про усунення порушень шляхом дострокового погашення існуючої за нею заборгованості по кредитному договору №46 від 19.02.2009 року протягом 30 днів з дня отримання зазначеної вимоги, з попередженням про примусове стягнення заборгованості у судовому порядку, яку ОСОБА_1 отримала згідно поштового відправлення 30.11.2010 року. (вимога про усунення порушень № 1539 від 22.11.2010 року , поштове відправлення від 30.11.2010 року).

- 12.06.2011 року найменування банку із Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України було змінено на Публічне акціонерне товариство „ Державний ощадний банк. ( свідоцтво про реєстрацію публічного товариства „ Державний ощадний банк №0000564, виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ №532465, пояснення представника позивача).

Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

При прийнятті рішення суд керується ст.ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими передбачено, що зобовязання мають виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки. Також ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якими встановлено, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти у розмірі та умовах, встановлених договором та неустойку відповідно до ст. ст. 549 552 ЦК України; ст. ст. 549, 551, 625 ЦК України згідно яких розмір неустойки, процентів може бути встановлений договором; та кредитним договором, - п. п. 1.14 розділу 1, згідно якого за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди, - за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% до залишку фактичної заборгованості, але не менше 5 грн., п. 4.2.2 розділу 4, яким передбачено право кредитора, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та процентам, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих платежів, в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; п.п 5.2, відповідно до якого за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту, процентам, комісійних винагород, та інших платежів, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочки; п. 6.2 згідно з яким спори за цим договором, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів протягом 30 днів вирішуються в судовому порядку; п. 7.8 про те що сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобовязань позичальника (в тому числі … комісійних винагород, пені) .

Посилання відповідача про те, що вона в Банку отримала суму по кредитному договору №46 від 19.02.2009 року замість 145 000 грн., лише 70000 грн., є безпідставними та спростовуються доказами по справі - заявкою на видачу готівки №3161 від 19.02.2009 року в якій відповідач власноручно розписалася про отримання 145000 грн. Будь яких доказів на підтвердження своїх доводів про отримання по зазначеному кредитному договору замість 145 000 грн., лише 70000 грн., відповідачем суду не надано та такі докази відсутні в матеріалах справи.

Доводи відповідача та його представника відносно того, що головною причиною яка стала на заваді виконання відповідачем умов кредитного договору № 46 від 19.02.2009 року щодо погашення кредиту є самі кабальні умови даного кредитного договору та світова фінансова криза яка виникла під час дії зазначеного договору, що по суті є форс - мажорними обставинами які призвели до зменшення прибутків та можливості відповідача своєчасно сплачувати кошти на погашення кредиту, є на думку суду безпідставними. Оскільки зазначений договір був укладений за спільним волевиявленням сторін, а саме по собі зменшення прибутку у відповідача внаслідок неефективності розпорядження кредитними коштами не є обставинами, які можна віднести до форс - мажорних, а світова фінансова криза є явищем, яке не належить до обставин непереборної сили, що позбавляють відповідача необхідності виконувати умови укладеного договору. Тому суд при даних обставинах вищезазначені доводи та твердження відповідача та її представника не бере до уваги та відхиляє їх.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором № 46 від 19.02.2009 року, виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконала, внаслідок чого за нею рахується заборгованість у розмірі 238142 грн. 36 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 2381 грн. 40 коп.. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10,11,209,213,214,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Врадіївського району в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України (Т/р 373959005 МФО 386218 ЗКПО 02763162) заборгованість за кредитним договором № 46 від 19 лютого 2009 року в сумі 238142( двісті тридцять вісім тисяч сто сорок дві) грн.. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2381( дві тисячі триста вісімдесят одну) грн.. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: