Провадження № 2/2517/3329/11
Єдиний унікальний № 2-1299/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

за участю позивачки, та представника відповідача адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями , -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за період перебування у шлюбі сторони придбали (купили) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Алгазіна, 11. Проте згідно з договором купівлі-продажу будинку від 16.08.2004 р. покупцем зазначений лише відповідач, за яким в подальшому було зареєстровано право власності в КП Прилуцьке МБТІна даний обєкт нерухомості. Оскільки будинок придбаний за період перебування сторін у шлюбі, тому є їх спільною сумісною власністю, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження ним. Вирішити спір в позасудовому поряду не можливо, тому позивачка і просить суд визнати зазначений вище житловий будинок обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 позовних вимог не визнав, посилаючись на їх безпідставність, оскільки нерухоме майно, на яке позивачка просить визнати право власності на Ѕ його частину, на сьогоднішній день є повністю перебудованим і належним чином не оформленим у відповідних державних органах, а тому і просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

згідно з копією свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Бідник) зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області 27 лютого 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 43 (а. с. 5).

З копії рішення Прилуцького міськрайсуду від 26.05.2011 р., що набрало законної сили 07.06.2011р., вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 7). Тобто сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2002 р. по 07.06.2011 р.

За час шлюбу сторони придбали спільне майно, а саме: з копії договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської держнотконтори 16.08.2004 р., вбачається, що ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Прилуки, вул. Алгазіна, буд. 11 (а. с. 24).

Згідно з ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ст. 68 ч. 1 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з вимогами ст. 70 СК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Сторонами не було надано жодних доказів та судом не встановлено підстав для зміни розміру часток між позивачем і відповідачем.

Також, застосовуючи норми сімейного законодавства, суд враховує, що у даній справі жодна сторона не подала доказів того, що на час реєстрації шлюбу 27.02.2002 року між ними, подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існував шлюбний контракт чи інший належно складений договір, яким би обмежувались права дружини (позивачки ОСОБА_2 М.) у її правах щодо набуття нею права спільної сумісної власності на спірний будинок, чи те, що їй буде належати лише якась певна частка, або ж вона взагалі буде позбавлена у правах спільної сумісної власності на нерухоме майно в період шлюбу.

За таких обставин вимоги позивачки є цілком законними та обгрунтованими, даючи суду право визнати за нею право власності на Ѕ частину спірної нерухомості.

Доводи представника відповідача щодо незаконності вимог позивачки є безпідставними, та такими, що не перешкоджають визнанню за позивачкою права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: м. Прилуки, вул. Алгазіна, 11 Чернігівської області, придбаного ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу жилого будинку від 16 серпня 2004 року, під час шлюбу з позивачкою.

Згідно з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 193,12 грн., повязані зі сплатою судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі ст.ст. 60-61, 63, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст.328, 357, 368 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: м. Прилуки, вул. Алгазіна, 11 Чернігівської області, придбаного ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу жилого будинку від 16 серпня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-3001, та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 12 квітня 2005 року, як на майно, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, набутого за час шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 193 грн. 12 коп. в рахунок відшкодування судових витрат по справі, понесених позивачкою при подачі позову до суду, повязаних зі сплатою судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. Циганко