Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц-579/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Пюра Г.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа комунальне підприємство „ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації ОСОБА_4 обласної ради, про визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку №16 по вул.Панаса Мирного в с.Вереси Житомирського району Житомирської області, посилаючись на те, що спірний обєкт нерухомого майна за життя належав на праві власності його батькові ОСОБА_5, який помер 16.10.2009 року, не встигнувши оформити документи в органах технічної інвентаризації. Вказував, що сторони по справі являються спадкоємцями першої черги: він як син померлого, відповідач як дружина померлого.

Зазначав, що прийняв спадщину згідно вимог закону, однак ОСОБА_4 державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на обєкт незавершеного будівництва з посиланням на те, що державна реєстрація права власності відбулась 14.09.2010 року, тобто після смерті власника.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12.01.2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального закону, не звернув увагу на те, що спірний будинок будувався його батьком на законних підставах і належав йому за життя на праві власності, і що відмова державної нотаріальної контори видати свідоцтва про право на спадщину позбавляє сторони по справі оформити свої спадкові права будь яким іншим способом, окрім як в судовому порядку.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з врахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що з наданого позивачем витягу з реєстру права власності на нерухоме майно не зрозуміло, яке саме нерухоме майно було зареєстроване на праві приватної власності за померлим ОСОБА_5: чи земельна ділянка, чи обєкт незавершеного будівництва, а отже не доведено, що мало місце порушення спадкових прав позивача.

З таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.1261,1267,1268,1269,1270 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини або якщо він подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 16.10.2009 року помер батько позивача (свідоцтво про народження серії І-ЯК №155974, видане 12.06.1969 року ОСОБА_4 міським бюро ЗАГС) та чоловік відповідачки (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ТП №351730, видане Камянобрідською сільською радою Коростишівського району Житомирської області) ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №130105 (а.с.12). А отже сторони по справі являються спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5

За життя ОСОБА_5 отримав земельну ділянку №305 для будівництва житлового будинку площею 0,10га в с.Вереси Житомирського району згідно рішення виконкому Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16.11.2000 року №72, на якій розпочав будівництво житлового будинку згідно будівельного паспорта, оформленого 14.11.2002 року, отже він був офіційним забудовником.

На день його смерті незавершене будівництвом домоволодіння 76% готовності за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Вереси, вул.Панаса Мирного, 16 складалося з житлового будинку загальною площею 274,3 кв.м, житловою площею 57,5 кв.м інвентаризаційною вартістю 409781грн.; господарської будівлі вартістю 40676грн.; уборної вартістю 2976грн.; огорожі вартістю 7510грн.; колодязя вартістю 2718грн. і було зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_5 14.09.2010 року як обєкт незавершеного будівництва, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

05.03.2010 року відповідачка, а 02.04.2010 року позивач подали до Другої житомирської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

З пояснень сторін по справі та письмової заяви відповідачки про визнання позову вбачається, що як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 визнали, що спірний обєкт незавершеного будівництва належав померлому на праві приватної власності і це право жоден з них на час розгляду справи не оспорює.

Крім того, не оспореною на час розгляду справи судом першої інстанції була і постанова державного нотаріуса Другої житомирської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2010 року №1303/02-31, якою відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя і відмовлено ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний обєкт незавершеного будівництва. А тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості робити будь-які висновки щодо її обґрунтованості.

За даних обставин, коли документально підтверджено факт належності ОСОБА_5, як забудовнику, обєкта незавершеного будівництва на праві приватної власності, готовність якого складає 76%, що дає можливість визначити його як обєкт нерухомого майна домоволодіння, і цей обєкт зводився у встановленому законом порядку при наявності дозвільних документів, слід вважати, що після смерті власника відкрилася спадщина на спірне нерухоме майно, у оформленні якої через органи нотаріату позивачу, як спадкоємцю першої черги, відмовлено, а отже не визнано право позивача на отримання спадщини установою, що наділена повноваженнями в сфері оформлення майнових прав громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 та ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що підстав для задоволення позову немає, так як не було доведено, що були порушені майнові права та інтереси позивача. А тому рішення суду, як таке що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову і визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 16 жовтня 2009 року, на Ѕ частину обєкту незавершеного будівництва (незакінченого будівництвом домоволодіння) №16 по вул.Панаса Мирного в с.Вереси Житомирського району Житомирської області.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 січня 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 16 жовтня 2009 року, на Ѕ частину обєкту незавершеного будівництва (незакінченого будівництвом домоволодіння) №16 по вул.Панаса Мирного в с.Вереси Житомирського району Житомирської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді