Справа № 22ц-1115/11 Головуючий в І інстанції
Категорія 67 Доповідач Вербицька Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Вербицької Л.І.,

суддів Капітан І.А.,

ОСОБА_2

при секретарі Ільченко К.П.,

за участю прокурора Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпровського району м. Херсона на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 лютого 2008 року по цивільній справі за заявою До ОСОБА_3, зацікавлена особа: Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Херсонській області про встановлення факту проживання на території України,-

В С Т А Н О В И Л А :

До суду із зазначеною заявою звернувся До ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Міжурядової угоди про направлення та прийом вєтнамських громадян на професійне навчання і роботу на підприємствах та в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, він у 1991 році приїхав на територію УРСР до м. Нікополя та розпочав працювати на Нікопольському прядильно-нитковому комбінаті на посаді зйомника пряжі третього розряду. Після закінчення дії Міжурядової угоди від 1981 року його було звільнено з підприємства і він переїхав із родиною до м. Одеси, де проживав до вересня 2007 року. З вересня 2007 року проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки він бажає набути громадянство та отримати паспорт громадянина України і таке право йому надано ст.8 Закону України «Про громадянство України», просив встановити факт постійного проживання на території України з 1991 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 лютого 2008 року встановлено факт постійного проживання заявника на території України з 1991 року.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким заявнику у задоволенні його вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та представника УМВС України в Херсонській області, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із поданої До ОСОБА_3 заяви про встановлення факту проживання на території України з 1991 року вбачається, що встановлення цього факту необхідне для набуття громадянства за територіальною ознакою згідно ст.8 Закону України «Про громадянство».

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Як свідчать матеріали справи, заявник До ОСОБА_3 знаходився на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_4 про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, про що свідчить Довідка № 234 від 22.12.2005 року, тому проживав на території України тимчасово на період роботи та після завершення мав повернутися до ОСОБА_4, чого не зробив і таким чином перебував на території України без законних підстав (а.с.11). Заявник є громадянином ОСОБА_4, свій національний паспорт він отримав у травні 2006 року(а.с.6). Дані про те, що станом на 24 серпня 1991 року заявник зареєстрував свій національний паспорт, мав посвідку на проживання на території України або статус біженця чи притулок в Україні, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що надані заявником докази (а.с. 10-12) не підтверджують факт постійного його проживання на території України з 1991 року, а інші відомості щодо постійного і безперервного його проживання на території України з 1991 року на законних підставах в матеріалах справи відсутні, колегія суддів вважає, що заява До ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Ухвалене рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні заяви .

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Херсона задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2008 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити До ОСОБА_3 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 1991 року.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: