Справа №2-5159/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С. В.

при секретарі Шолудченко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення грошових коштів з відповідача, посилаючись на те, що 13.03.2008 року він позичив відповідачу 126250,00 гривень, що на момент надання коштів становило еквівалент 25000,00 дол. США, які відповідач зобовязався повернути в термін до 06.05.2008 року, про що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 13.03.2008 року.

На підтвердження укладання договору позики сторони уклали акт-прийому передачі грошових коштів від 13.03.2008 року.

Як зазначає позивач, після спливу встановленого терміну грошові кошти відповідач не повернув, від виконання свого зобовязання ухиляється, від зустрічі з позивачем відмовляється, на телефонні дзвінки не відповідає.

З огляду на те, що відповідач від виконання зобовязання про повернення грошових коштів ухиляється, від зустрічі з позивачем відмовляється, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 126250,00 гривень, інфляційні нарахування в сумі 38,212,00 гривень, три відсотки річних від простроченої суми позики 107312,00 гривень та один відсоток штрафу за кожен місяць прострочення боргу в сумі 35770,00 гривень, що в загальній сумі становить 307544,00 гривень.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відправленими судом конвертами, які надійшли до суду із відміткою відділення поштового звязку про їх повернення за закінченням терміну зберігання (а.с.36,43).

Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

За таких обставин та за згодою представників позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2008 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 126250,00 гривень, які він зобовязувався повернути в термін до 06.05.2008 року, про що був укладений договір позики та складений акт прийому-передачі грошових коштів.

Після спливу встановленого договору терміну грошові кошти відповідач не повернув, від виконання свого зобовязання ухиляється, від зустрічі з позивачем відмовляється, на телефонні дзвінки не відповідає.

Так внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань відповідачем було порушено умови договору, у звязку з чим виникла заборгованість перед позикодавцем, яка відповідно до розрахунку наданому позивачем, станом на 28.02.2011 р. становить 307544,00, яка складається: борг за договором позики 126250,00 гривень; інфляційні нарахування 38212,00 гривень; три відсотки річних від простроченої суми позики 107312,00 гривень, один відсоток штрафу за кожен місяць прострочення боргу 35770,00 гривень.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Статтями 1212, 1214 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4 Договору позики від 12.03.2008 року що був укладений між позивачем та відповідачем, встановлено, що у разі коли позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1% (одного) проценту від простроченої суми.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зважаючи на вищенаведене, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1700,00 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 1212, 1214 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 307544 (триста сім тисяч пятсот сорок чотири) гривні 00 копійок, 1700 гривень 00 копійок судового збору, 120 гривень 00 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 309364 (триста дев'ять тисяч триста шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з для отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Зінченко С.В.