АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Соколан Н.О.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в м. Кривому Розі ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У 2004 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ «Кривбасзалізрудком»), третя особа - ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - ОСОБА_4 Фонду), про відшкодування шкоди, посилаючись на незастосування за період 1997-2000 рр. ВАТ «Кривбасзалізрудком» всіх встановлених коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів, що спричинило зменшення суми відшкодування шкоди. У подальшому на підставі розрахунків, наданих ОСОБА_4 Фонду також сплачувались йому суми відшкодування шкоди у заниженому розмірі.

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, позивач просив суд залишити без розгляду його вимоги до ВАТ «Кривбасзалізрудком», залучивши його до участі у спраі, як третю особу та стягнути з ОСОБА_4 Фонду на його користь недоплату по щомісячним страховим виплатам за період з 01.08.2001 року по 01.02.2010 року у розмірі 14107,52 грн., також у подальшому стягувати з ОСОБА_4 Фонду на його користь щомісяця, починаючи з 01.02.2010 року страхові виплати у розмірі 1087,56 грн. до зміни обставин, які тягнуть перерахунок виплат.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду міста ОСОБА_6 від 27 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_2 недоплату по щомісячних платежах за період з 01.08.2001 року по 01.02.2010 року в розмірі 14107,52 грн., а також щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.02.2010 року, в розмірі 1087,56 грн. до зміни обставин, які тягнуть перерахунок або припинення виплат.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення процесуального права.

Суд безпідставно залучив ОСОБА_4 Фонду до участі у справі як відповідача.

Суд не перевірив, чи відбулося на підприємстві фактичне підвищення заробітної плати і неправомірно застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів за оспорювані періоди.

Не перевірено відповідність розрахунків п.3.7.2 Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам сімей); не враховано положення цього пункту про те, що відкоригована заробітна плата не може перевищувати максимальну величину, з якої справляються страхові внески до Фонду, на дату проведення перерахунку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 Фонду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у шкідливих умовах на різних посадах в ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», де й отримав професійні захворювання.

Висновком МСЕК від 04.10.1995 року йому первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі. Висновком МСЕК від 16.10.1996 року при повторному огляді хворого встановлено втрату профпрацездатності в загальному розмірі 40%, з них 35% - повторно по вібраційній хворобі та 5% - первинно по кохлеарному невриту. При подальших оглядах відсоток втрати профпрацездатності позивача залишився незмінним.

Наказом № 705 від 23.10.1995 року ВО «Кривбасруда» призначило ОСОБА_2 виплати у відшкодування частини втраченого заробітку в розмірі 10101300 куп., виходячи із заробітної плати 33671000 куп.

Починаючи з 01.11.1996 року по 01.11.2011 року за наказами № 627 від 29.11.1996 року, № 527 від 16.10.1997 року, № 700 від 11.12.1998 року, № 675 від 22.11.1999 року виплати позивачу у відшкодування втраченого заробітку проводилися підприємством в розмірі 168,36 грн.

На час передачі особової справи позивача до ОСОБА_4 Фонду, тобто станом на 25.10.2001 року, щомісячна сума відшкодування шкоди склала 254,07 грн.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, застосування підприємством коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів при розрахунку відшкодування шкоди ВАТ «Кривбасзалізрудком», починаючи з 01.07.1999 року, що потягнуло неправильне її нарахування та виплату, а з жовтня 2001 року страхових виплат ОСОБА_4 Фонду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з права позивача на отримання заборгованості від ОСОБА_4 Фонду з 01.08.2001 року по 01.02.2010 року та щомісячних страхових виплат, починаючи з 01.02.2010 року, оскільки підприємством ВАТ «Кривбасзалізрудком» неправильно розраховані суми відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя позивача, бо здійснюючи перерахунок втраченого заробітку, підприємство неправильно застосувало коефіцієнти реального росту зарплати замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за період 01.07.1999 року по 01.04.2001 року. Після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, останнє також неправильно виплачувало страхові суми.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що оскаржується, зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці» та Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (далі Правила), чинних на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоровя, складається з виплат втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Дійшовши висновку про неправомірне застосування ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», у період з 01.07.1999 року по 01.05.2000 року коригуючих коефіцієнтів при перерахуванні розміру щомісячного втраченого заробітку, що призвело до неправильного визначення розміру щомісячних платежів і їх виплати після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, суд не врахував положення ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», Галузевих угод між Міністерством промислової політики, виробничими об'єднаннями і ЦК профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 1996-2000рр., які передбачали, що перерахунок розміру відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, проводиться одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнти фактичного підвищення заробітної плати за даною професією.

Отже, якщо при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок немає.

Оскільки в період з 1999-2000 роки підприємство правильно проводило перерахунок сум відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти збільшення заробітної плати, що ґрунтується на законі, та визначило розмір страхового відшкодування на час передачі справи до ОСОБА_4 Фонду, у суду не було підстав для перерахування цих платежів.

Виходячи із розміру страхового відшкодування в сумі 254,07 грн., ОСОБА_4 Фонду відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р. здійснювало ОСОБА_2 щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду, які прийняті в межах його компетенції і є обовязковими для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Згідно з п.п. 4.4.2-4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці і соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 р. № 7 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 01 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому, відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахунок максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Аналогічна норма міститься й в новій редакції Порядку (2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: з 01 березня 2002 року на коефіцієнт 1,193, з 01 березня 2003 року на коефіцієнт 1,182, з 01 березня 2004 року на коефіцієнт 1,152, з 01 березня 2005 року на коефіцієнт 1,238, з 01 березня 2006 року на коефіцієнт 1,203, з 01 березня 2007 року на коефіцієнт 1,183, з 01 березня 2008 року на коефіцієнт 1,125, з 01 березня 2009 року на коефіцієнт 1,063.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_4 Фонду на його користь недоплати по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 01.08.2001 року по 01.02.2010 року в сумі 14107,52 грн. та щомісячних страхових виплат в сумі 1087,65 грн., починаючи 01.02.2010 року.

Враховуючи те, що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м .ОСОБА_6 Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_6 від 27 грудня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам, перерахунок розміру щомісячних страхових платежів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: