30 березня 2011 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Новікової Н.В.
при секретарі: Похвалітовій М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 січня 2009 року приблизно о 19 годині 50 хвилин сталося ДТП, в результаті якого пасажир автомобіля „MERSEDES-BENS -312 D ОСОБА_4 був смертельно травмований та помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.
04 червня 2010 року вироком Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_3 засуджений за ст. 286 ч 2 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3К звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, строком на 2 роки.
26 червня 2010 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 04.06.2010 року відносно ОСОБА_3 залишений без змін, а апеляція прокурора без задоволення.
Передчасною смертю чоловіка позивачці завдано непоправної втрати, неоцінимої моральної шкоди. Життєва трагедія погіршила стан здоров,я позивачки, у звязку з чим вона проходила курс лікування.
Після смерті чоловіка, позивачка змушена працювати, бо повинна виконувати кредитні зобовязання, які були взяті її родиною до трагедії, що приводить до збільшення психологічного навантаження, тривоги, страху перед майбутнім.
В судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, просили їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивачка зазначила, що вважає доцільним предявити позов саме до відповідача ОСОБА_2, з огляду на те, що інші особи, зобовязані за законом наряду з ним нести відповідальність в добровільному порядку частково відшкодували моральну шкоду.
Відповідач ОСОБА_2, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином у судове засідання не зявився; причини неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надав.
Третя особа в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Так, 27 січня 2009 року приблизно о 19 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи мікроавтобусом „ MERSEDES BENS-312 D державний номер АР 5772 А1, здійснював рух по автошляху Харків- Сімферополь, зі сторони Сімферополя в напрямку Харкова на території Запорізького р-ну Запорізької області.
В цей же час на вказаному автошляху в заїзному кармані АЗС частково на проїзній частині стояв автомобіль НОМЕР_1 з напівпричепом „TRAILER, державний номер НОМЕР_2. Водій даного автомобілю ОСОБА_6 не знаходився у транспортному засобі.
В районі 303 кілометра вказаної автодороги , водій ОСОБА_3, маючи обєктивні можливості своєчасно розпізнати перешкоди для руху у вигляді стоячого на його полосі руху вантажного автомобіля, і маючи при цьому технічну можливість запобігти зіткненню та безпечно його обїхати, належних заходів до зниження швидкості навіть до зупинки транспортного засобу або збільшенню безпечного інтервалу при обїзді перешкоди не прийняв і здійснив наїзд на стоячий автомобіль „VOLVO FH-12 державний номер ВТ 7411АЕ з напівпричепом „TRAILER.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля „MERSEDES-BENS -312 D ОСОБА_4 був смертельно травмований та помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Дані обставини та вина водія ОСОБА_3 у ДТП встановлені вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 4 червня 2010 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ст. 286 ч 2 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3К звільнений від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
26 червня 2010 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 04.06.2010 року відносно засудженого ОСОБА_3 залишено без змін.
Позивачка ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 І-ЖС № 017869 від 12.08.2006 р., копія якого є в матеріалах справи.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з вимогами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Приймаючи до уваги, що вина водія ОСОБА_3 у вчинені ДТП встановлена вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 04.06.2010 р.; доказів вини відповідача ОСОБА_2 у вчинені ДТП не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст.7, 10, 11, 60, 64, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя: