Справа № 2-73/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2011 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

- головуючого судді Марченко Н.В.,

при секретарі - Диченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.06.2007 року звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до ОСОБА_3, змінивши позовну заяву (а.с. 96-97) звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно довіреності від 26.03.2005 року він має право керування автомобілем НОМЕР_1. 10.04.2006 року він керуючи вказаним транспортним засобом на підставі довіреності проїжджав через автодорогу Кіровоград Запоріжжя, де в цей час ОСОБА_2, на невідомій йому підставі керував автомобілем Опель Кадет н.з. 689-32 АА та порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого сталося зіткнення і його автомобіль отримав механічні пошкодження в передню ліву частину. Постановою судді від 04.05.06 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, його було піддано стягненню у вигляді штрафу. ОСОБА_2 не намагався відшкодувати шкоду, він запрошував ОСОБА_2 для участі у проведенні експертизи, однак ОСОБА_2 так і не зявився. Була проведена товарознавча експертиза автомобіля, яка показала, що матеріальна шкода внаслідок пошкодження його автомобіля складає 6488 грн. 45 коп.. Він звертався з претензією до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, але не відповіді ні відшкодування збитків не отримав. Крім матеріальних збитків, йому була нанесена моральна шкода, з вини відповідача його машина знаходиться в не пригідному стані, на неї потрібні значні кошти, вся сукупність подій та наслідків погіршилося на стані його здоровя, став нервовий, часто підвищується артеріальний тиск, болить голова. Вважає, що на підставі ст. 1187 ЦК України матеріальна та моральна шкода повинні бути відшкодовані відповідачем, оскільки відповідач не надає доказів, що спростовують те, що він правомірно керував автомобілем.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_4, яка діяла на підставі договору, пояснила, що позов підтримує, оскільки у позивача на підставі довіреності є право керування транспортним засобом, 10.04.2006 року він керував автомобілем ОСОБА_5 на підставі довіреності, відбулось зіткнення його автомобіля з автомобілем, яким керував відповідач. Позивачу невідомо на якій підставі керував автомобілем відповідач, однак вважає, що правомірно. Відповідач не зявився для участі у проведенні експертизи, не відшкодував збитків та моральної шкоди, визнаний винним у вчиненні правопорушення, тому вважає, що повинен відшкодувати йому завдану матеріальну та моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2М у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що дійсно було ДТП, не памятає на якій підставі на той час керував транспортним засобом, можливо була довіреність, можливо був присутній в автомобілі власник, вважає, що позивач не має права вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки не є власником автомобіля. Він не памятає чи отримував телеграму про проведення дослідження, однак, якщо у позивача є докази отримання, то отримував. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності, у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що на даний час відсутня довіреність на підставі якої керував відповідач автомобілем на момент ДТП, можливо в автомобілі був присутній володілець, який мав право керування транспортним засобом на підставі довіреності, однак це була не ОСОБА_7 та не власник. Не заперечує факту ДТП, однак вважає, що позивач не має права вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки не є власником автомобіля, а керував транспортним засобом на підставі довіреності. Крім того, позивач не надав доказів того, що всі перелічені у висновку пошкодження автомобілем отримано в результаті ДТП Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанови з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2006 року, встановлено, що ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п. 12.1, 13.3, 14.6 б. Правил дорожнього руху України, та піддано стягненню у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП за те, що він 10.04.2006 року о 18.20 годині керував автомобілем Опель Кадет н.з. 68932 АА на 191 км. автодороги Кіровоград Запоріжжя, не вибрав безпечної швидкості руху, виконуючи обгін на залізничному переїзді не вибрав безпечний інтервал з автомобілем ОСОБА_5 номерний знак 27480АА допустив з ним зіткнення. Після зіткнення автомобіль Опель Кадет н.з. 68932 АА виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 2109 н.з. 79959 АВ, автомобілі отримали механічні ушкодження.

Дану постанову відповідач не оскаржив.

Постановою не визначено які саме механічні ушкодження отримали автомобілі.

З оглянутого в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення та схеми до протоколу від 10.04.2006 року встановлено, що на автомобілі ОСОБА_5 р.н. НОМЕР_2 виявлені ушкодження: деформація лівого переднього крила, пошкоджено кріплення передньої лівої фари.

22 червня 2006 року на підставі заяви позивача було проведено товарознавче дослідження автомобіля, яким визначено розмір матеріальної шкоди у розмірі 6488, 45 грн, що підтверджується актом № 58/37-27 від 22 червня 2006 року та калькуляцією доданою до нього.

Відповідач повідомлявся про проведення дослідження, однак не зявився, доказів, які б підтверджували отримання автомобілем НОМЕР_3 механічних ушкоджень за інших обставин відповідач не надав, клопотань про призначення експертизи не заявляв, тому суд приходить до висновку, що висновком авто товарознавчого дослідження підтверджено розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_4 внаслідок ДТП, що мало місце 10.06.2006 року, який складає 6488,45 грн..

За ст. 11 ЦК України, завдання матеріальної та моральної шкоди є підставами виникнення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї, членів сімї, близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, ділової репутації.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

На момент ДТП 10.06.06 року автомобілем ОСОБА_5, 1989 р.в. реєстраційний номерний знак 274 80 АА керував ОСОБА_1, а автомобілем Опель Кадет керував ОСОБА_2, саме їх підписи містяться на всіх протоколах огляду, план схемі, від них, кожного окремо, відібрані пояснення, як водіїв, які керували транспортними засобами.

В судовому засіданні сторонами не надано доказів тієї обставини, на якій саме правовій підставі ОСОБА_2 10.06.06 року керував автомобілем Опель Кадет н.з. 68932 АА, оскільки:

- позивачу це не відомо,

- згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль належить ОСОБА_7, і на якій правовій підставі ОСОБА_1 керував автомобілем 10.06.06 року під час складання протоколу не зясовано,

- згідно пояснень представника відповідача особа, яка мала право керування транспортним засобом, прізвище якої відповідач не памятає, однак не ОСОБА_8, на той час знаходилась в автомобілі,

- згідно пояснень відповідача довіреностей на керування транспортним засобом у нього на даний час не збереглось,

- з довідки від 19.02.2008 року Нікопольського відділення РЕР ДАІ УМВС України в області встановлено, що станом на 14.02.08 року згідно компютерної бази даних автомобіль Опель Кадет зареєстрований за ОСОБА_9 (л.д.60).

Враховуючи відсутність прямих доказів на підтвердження даної обставини, та те, що у відношенні ОСОБА_2 10.06.06.2006 року у момент ДТП не складено протокол про керування транспортним засобом без належних документів, суд приходить до висновку про відсутність підстав не довіряти поясненням представника відповідача, згідно яких на момент ДТП особа, яка мала право на підставі довіреності керування транспортним засобом, прізвище якої відповідач не памятає, на той час знаходилась в автомобілі.

Керування транспортним засобом за таких обставин має правові підстави, оскільки відповідно до п. 2.2. ПДР власник транспортного засобу а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон, можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тобто відповідач керував транспортним засобом на правових підставах.

Заперечення представника відповідача про те, що позивач не має права вимагати відшкодування матеріальної шкоди, оскільки він не є власником автомобіля не можуть бути, на думку суду, підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, дійсно, з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про реєстрацію ТЗ встановлено, що ОСОБА_10 є власником автомобіля ОСОБА_5, 1989 р.в. реєстраційний номерний знак 274 80 АА. (а.с. 22). З дослідженої в судовому засіданні довіреності, посвідченої 26.03.2005 року нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11, встановлено, що ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_12, які можуть діяти кожен самостійно розпоряджатися, у тому числі керувати, продавати, здавати в оренду, під заставу, отримувати у разі необхідності нове свідоцтво про реєстрацію ТЗ, проходити техогляд, знімати з обліку в органах МРЕВ ДАІ для відчуження автомобілем ОСОБА_5, 1989 р.в. реєстраційний номерний знак 274 80 АА. Для цього вони уповноважені виконувати всі дії, повязані з довіреністю (а.с. 8).

Таким чином позивач ОСОБА_1 мав речове право на чуже майно.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. Статтею 386 глави 29 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Тому, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як особа, яка мала право на чуже майно, має право на захист порушеного права у тому числі на відшкодування йому шкоди.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 10.06.06 року на правовій підставі керував джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем Опель Кадет н.з. 68932 АА, вчинив правопорушення, завдав ОСОБА_1 матеріальний збиток на суму 6488,45 грн., спричинив моральну шкоду, а тому на підставі ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України повинен відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду. Достатньою для відшкодування моральної шкоди буде сума 500 грн.

Керуючись ст. 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 488 гривень 45 копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., державне мито у розмірі 64,88 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 120 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, однак не були присутні під час проголошення рішення суду у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_13