Справа № 2-20/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кадигроб С.М.

при секретарі Кужельній І.П.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, де третьою особою із самостійними вимогами є ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 22 лютого 2005 року удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу дійсним, та позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ :

08 жовтня 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року та визнання за нею права власності. (Т.1 а.с.4)

11 січня 2010 року ОСОБА_4 подала до суду уточнений позов до ОСОБА_2, де третьою особою є ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири від 22 лютого 2005 року удаваним правочином. Крім того, просила визнати договір купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року дійсним та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. (Т.1 а.с.20)

29 вересня 2010 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору від 22 лютого 2005 року нікчемним, а договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним. (Т.1 а.с.119-120)

09 листопада 2010 року третя особа ОСОБА_3 доповнила свої позовні вимоги та просила визнати удаваний договір дарування нікчемним, договір купівлі-продажу квартири нікчемним та нікчемний договір купівлі-продажу недійсним. (Т.1 а.с.134-135)

29 грудня 2010 року суддею Кадигроб С.М. прийнято до розгляду дану цивільну справу і 12 січня 2011 року, до початку розгляду справи по суті, третя особа ОСОБА_3 змінила свої позовні вимоги та просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним та стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на її користь понесені витрати повязані з явкою до суду. (Т.1 а.с.207-208)

Таким чином, остаточними вимогами ОСОБА_4 є визнання договору дарування від 22 лютого 2005 року удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу дійсним, а третьої особи ОСОБА_3 - визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та стягнення з відповідачів понесених нею витрат повязаних з явкою до суду.

Позивач ОСОБА_4, яка була присутньою на першому судовому засіданні свій позов підтримала повністю, а позов третьої особи не визнала.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов ОСОБА_4 підтримала та пояснила, що 22 лютого 2005 року між позивачем та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 21 лютого 2005 року, було укладено договір дарування квартири № 79, що знаходиться по вул.Молодіжній, 1 «б»в смт.Власівка м.Світловодськ, на її користь. 20 лютого 2005 року ОСОБА_2 за відчуження квартири було сплачено кошти в сумі 6000 доларів США, а 22 лютого того ж року, відчуження квартири оформили як договір дарування. Причиною того, є значно менша сплата державного мита при його оформлені в нотаріальній конторі. Таким чином, договір дарування є удаваним правочином, який насправді приховує договір купівлі-продажу.

Позов третьої особи ОСОБА_3 представник позивача не визнав, обгрунтувавши це тим, що визнати договір купівлі-продажу недійсним неможливо, оскільки він нотаріально не укладався. А стосовно того, що при оформленні довіреності від 21 лютого 2005 року ОСОБА_5, в силу перенесеного інсульту не міг керувати та розуміти значення своїх дій, на підставі якої було оформлено договір дарування, нічим не підтверджується.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_4 визнав повністю та пояснив, що в грудні 2004 року його батько ОСОБА_5 переніс інсульт. В звязку з тим, що батько після хвороби почав проживати разом з ним за місцем його проживання, він в свою чергу здійснював круглодобовий догляд за ним і був позбавлений можливості працювати. ОСОБА_3, яка приходиться йому рідною сестрою, а батькові відповідно дочкою, жодним чином не надавала допомогу ні в здійсненні догляду за ним, ні матеріально. Тому батько повідомив йому, що має бажання продати квартиру, яка розташована на Власівці в м.Світловодськ, а гроші витрачати на їх проживання та лікування. В результаті чого, він знайшов покупців на спірну квартиру. 20 лютого 2005 року отримав за неї кошти в сумі 6000 доларів США, 21 лютого того ж року батько оформив вдома з нотаріусом довіреність і 22 лютого того ж року було оформлено договір дарування квартири. Причиною не оформлення договору купівлі-продажу квартири, який насправді мав місце було значно більше державне мито, ніж за договір дарування.

Стосовно позову третьої особи ОСОБА_3, то відповідач ОСОБА_2 його не визнав повністю.

Прокурор, який представляв інтереси третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, про те, що в позові ОСОБА_4 просять відмовити за безпідставністю вимог, а третьої особи задовольнити повністю.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3, в судовому засіданні позов ОСОБА_4 визнала частково, лише щодо визнання договору дарування удаваним правочином. Стосовно визнання дійсним договору купівлі-продажу заперечувала, мотивувавши це тим, що на момент його укладення ОСОБА_5 не мав необхідною цивільної дієздатності, волі та волевиявлення. Крім того, договір купівлі-продажу як такий відсутній, нотаріально не оформлений, не містить в собі істотних умов.

Крім того, пояснила, що вона приходиться рідною дочкою померлому ОСОБА_5, який ще за життя склав на її користь заповіт на все його майно, з чого б воно не складалось. Спадщину вона прийняла, окрім спірної квартири. Вважає, що оформлення договору дарування спірної квартири порушує її права, як спадкоємця за заповітом.

Свій позов ОСОБА_3 підтримала повністю.

Свідок ОСОБА_6, яка є державним нотаріусом Світловодської райдержнотконтори в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона посвідчувала договір дарування квартири в лютому 2005 року, проте детально сам процес оформлення не памятає, оскільки пройшло близько 6 років.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає повному задоволенні, а позов третьої особи із самостійними вимогами не підлягає задоволенню, за безпідставністю вимог.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 приходиться рідною дочкою ОСОБА_5. (Т.2 а.с.38, 40, 41)

20 квітня 2000 року ОСОБА_5 склав заповіт на імя своєї дочки ОСОБА_3, на все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось. (Т.2 а.с.20)

14 грудня 2004 року ОСОБА_5, будучи інвалідом ВВВ І групи, переніс інсульт. За станом здоровя потребував постійного стороннього догляду, знаходився під наглядом свого сина ОСОБА_2, за місцем його проживання: вул.Г. Родімцева, 35/1-3 в м.Кременчук Полтавської області. (Т.2 а.с.43)

21 лютого 2005 року ОСОБА_5 склав довіреність на імя ОСОБА_2 для того щоб, останній подарував ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1 «б»в смт.Власівка м.Світловодськ Кіровоградської області. (Т.1 а.с.102)

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2010 року визнано недійсною довіреність ОСОБА_5 від 21 лютого 2005 року та договір дарування квартири від 22 лютого 2005 року, а за ОСОБА_3 визнано право власності. (Т.1 а.с.70-73)

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2010 року вищевказане рішення суду скасовано. (Т.1 а.с.83-85)

Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 6816 від 27 жовтня 2009 року, згідно якого рукописні тексти та підписи від імені ОСОБА_5 виконанні ОСОБА_2 та акт посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 від 25 лютого 2011 року, згідно якого 21-22 лютого 2005 року страждав на психічний розлад у вигляді розладу особистості, суд розцінює як неналежний доказ. (Т.1 а.с.215-218, Т.2 а.с.32-35)

Згідно ст.66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Оскільки, учасники процесу не заявляли під час розгляду справи по суті клопотання про призначення судово-почеркознавчої чи посмертної судово-психіатричної експертизи, а третя особа в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася лише на копію висновку і акту отриманих нею із матеріалів кримінальної справи, по якій відсутній ще обвинувальний вирок, який набрав законної сили, суд вважає, що вони не можуть бути прийняті за належні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_5 не підписував довіреність від 21 лютого 2005 року та ще й не розумів значення своїх дій в той період часу.

22 лютого 2005 року ОСОБА_2, від імені ОСОБА_5, на підставі довіреності від 21 лютого 2005 року уклав договір дарування спірної квартири. Згідно якої обдарованою є ОСОБА_4. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Світловодської райдержнотконтори ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 1-191. (Т.1 а.с.5, 6)

14 березня 2008 року ОСОБА_5 помер. (Т.1 а.с.8)

24 березня 2008 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 20 листопада 2008 року вона отримала в спадок грошові заощадження з відсотками та компенсаційними виплатами. (Т.2 а.с.21, 22, 23, 26)

В судовому засіданні встановлено, що позов ОСОБА_4 в частині визнання договору дарування від 22 лютого 2005 року удаваним правочином відповідач ОСОБА_2 та третя особам ОСОБА_3 визнали.

Факт передачі та отримання коштів в сумі 6000 доларів США за спірну квартиру, сторони визнали, а тому він не підлягає доказуванню.

Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Оскільки, при укладенні договору дарування мало місце передача коштів за квартиру, що не передбачено обовязковими умовами укладення договору дарування, суд приходить до висновку, що договір дарування від 22 лютого 2005 року є удаваним правочином, і укладений для приховування договору купівлі-продажу.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року укладений між ОСОБА_2, від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_4 є дійсним, оскільки одна сторона передала кошти, а інша їх отримала.

Судові витрати по справі за позовом ОСОБА_4 складають судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та судові витрати з ІТЗ в сумі 37 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позов підлягає задоволенню, то з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 45 грн. 50 коп.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3, то суд відмовляє в їх задоволенні з наступних підстав.

Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно із ст.ст.1281 та 1282 ЦК України вимоги, повязані з визнанням правочинів недійсними, можуть предявлятися також кредиторами спадкодавця до спадкоємців сторони правочину.

Оскільки, ОСОБА_3 не є стороною договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2005 року, а також кредитором спадкодавця ОСОБА_5, а ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно не є спадкоємцями за законом чи за заповітом померлого ОСОБА_5, то ОСОБА_3 не має права звертатися до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Згідно ст.85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення сплачується іншою стороною добові, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Оскільки, ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову повністю, то не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування відповідачами на її користь витрат повязаних з її явкою до суду з м.Кременчук до м.Світловодськ.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст.218, 235 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-64, 66, 85, 88, 208-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, де третьою особою із самостійними вимогами є ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 22 лютого 2005 року удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.

В задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити повністю, за безпідставністю вимог.

Визнати договір дарування від 22 лютого 2005 року квартири АДРЕСА_2 міста Світловодськ, укладений між ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від 21 лютого 2005 року, від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-191, таким, що був вчинений для приховання іншого правочину удаваним правочином.

Визнати договір купівлі-продажу від 22 лютого 2005 року квартири АДРЕСА_2 міста Світловодськ, укладений між ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від 21 лютого 2005 року, від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-191 дійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та судові витрати з ІТЗ в сумі 37 грн., а всього 45 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області ОСОБА_7