АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3085 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія 52 Доповідач Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Колісниченка А.Г.,

суддів Вадзінського П.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Дремлюзі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою Херсонської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 10 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Херсонської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 10 травня 2011 року у позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним наказ Херсонської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» від 19 січня 2011 року № 11-к, в частині звільнення ОСОБА_3 з 19 січня 2011 року за систематичне порушення трудової дисципліни. Поновлено ОСОБА_3 на посаді приймальника автостоянки № 3 Херсонської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» з 19 січня 2011 року. Стягнуто з Херсонської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4520,88 грн. та судові витрати у розмірі 500 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзі Херсонська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні, представник апелянта наполягав на задоволенні апеляції, посилаючись на те, що судом неправильно оцінено докази у справі, внаслідок чого є невірним його висновок про безпідставність накладення на позивача дисциплінарного стягнення 14.01.2011 року, а також порушено норми процесуального права.

Позивач та його представник, у судовому засіданні, проти задоволення апеляцій заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Таким чином, звільнення працівника з підстав, передбачених п.3 ст.40 КЗпП України можливе лише в разі вчинення двох і більше дисциплінарних проступків, повязаних із невиконанням обовязків, покладених на нього трудовим договором, за які він притягувався до відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював у відповідача приймальником автостоянки № 3 з 25.12.2009 року (а.с.39). Наказом № 183-к від 30.11.2010 року ОСОБА_3 оголошено догану за порушення трудової дисципліни та невиконання ним посадових обовязків (а.с.27). Наказом № 11-к від 19.01.2011 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно з ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як свідчать матеріали справи, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення до ОСОБА_3 було застосовано за те, що 14.01.2011 року під час чергування позивача, у колодязі, на території автостоянки № 3 було пошкоджено скло лічильника води і стався її витік. Під час розслідування вказаного випадку адміністрація відповідача дійшла висновку про порушення ОСОБА_3 п.п.1.3,1.5,2.11 Посадових обовязків чергового приймальника (а.с.25). Згідно п.1.3 згаданого документу черговий приймальник приймаючи чергування зобовязаний впевнитись у наявності протипожежного інвентарю та іншого обладнання та їх справності. Пункт 1.5 зобов'язує чергового приймальника у присутності приймальника, якого він змінює зробити відповідні записи і підписи у журналі приймання-передачі чергувань. Пункт 2.11 покладає на приймальника обовязок забезпечувати у повному обсязі схоронність транспортних засобів,обладнання, інших матеріальних цінностей, що перебувають на автостоянці. Із записів у журналі приймання-передачі чергувань вбачається, що позивачем здійснено відповідний запис про подію, таким чином порушення п.1.5 Посадових обовязків чергового приймальника відсутнє (а.с.34). Також із названого журналу не вбачається, що лічильник води або запірна арматура водогону приймалась черговими під звіт. Враховуючи це, а також те, що в ході розслідування інциденту, що стався 14.01.2011 року не було встановлено ні причини пошкодження лічильника води та крану, причин витоку води, а також вини позивача у цьому, колегія суддів вважає правильним та погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за наказом № 11-к від 19.01.2011 року. Також колегія суддів відзначає, що відповідачем не було доведено суду наявності систематичності порушень трудових обовязків з боку позивача, що виключає можливість звільнення працівника на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів, вважає правильним та погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Доводи апелянта про те, що судом неправильно було розраховано та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження при перевірці апеляційним судом.

Також відхиляються доводи щодо незаконності стягнення витрат позивача на правову допомогу через відсутність доказів їх сплати, оскільки вони спростовуються квитанцією № 3 від 01.02.2011 року (а.с.46).

Решта доводів відхиляються через те, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не заперечують законності та обґрунтованості його рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав доля скасування чи зміни рішення суду, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» відхилити, а рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 10 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Колісниченко А.Г.

судді Вадзінський П.О.

ОСОБА_2