Справа № 22ц-6682/2010 Головуючий у 1 інстанції Очківський В.М.
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м.Василькові Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Василькові Київської області, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Київській області про зобов»язання вчинити певні дії, -

встановила:

В березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про проведення перерахунку та виплату раніше призначеної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, які передбачені ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом другої групи з 28 грудня 2009 року внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то просив суд зобов»язати відповідача провести перерахунок і виплату з 30 грудня 2009 року державної пенсії, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2010 року позов задоволено, зобовязано відповідача призначити, провести перерахунок та виплату позивачу з 30 грудня 2009 року з урахуванням раніше здійснених виплат державної пенсії як інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов»язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області з 30.12.2009 року припинити пенсійне забезпечення за вислугою років ОСОБА_2, призначене з 30.04.2002 року КОВК.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з 28 грудня 2009 року внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та внаслідок профзахворювання, пов'язаного із роботами із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно з нормою ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України у Київській області. Позивача визнано інвалідом 2-ої групи та, згідно ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 від 28.02.1991 року, віднесено до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, у позивача, з дня встановлення інвалідності, виникло право на отримання пенсії по 2-ій групі інвалідності на підставі ст. 54 та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач, як особа, яка має одночасно право на різні види пенсії, має право на призначення одного із видів пенсії за його вибором.

05.01.2010 року, у відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області із заявою щодо реалізації своїх особистих прав і законних інтересів. На що, 21.01.2010 року листом № 8 Головного управління пенсійного фонду України у Київській області йому було запропоновано звернутися в управління Пенсійного фонду за місцем проживання.

04.02.2010 року, на підставі вищевказаного листа Головного управління, позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії у відповідності до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до управління пенсійного фонду України в м. Василькові, що, в порушення вимог ч. З ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», 03.03.2010 року листом № 105/7-C-04 повідомило позивача про те, що його звернення направлено за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Таким чином, позивач, будучи позбавленим із незалежних від нього причин можливості реалізувати своє право вибору на отримання одного із видів державної пенсії, звернувшись з метою захисту свого права до суду в порядку ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», має право на призначення та виплату йому управлінням пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області пенсії як інваліду 2-ої групи 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановленої вимогам Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня встановлення інвалідності, тобто з 30.12.2009 року. Головному УПФ України в Київській області слід припинити з 30.12.2009 року нарахування та виплату позивачу державної пенсії за вислугою років у зв»язку із призначенням іншого виду пенсії.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200, 205-206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Василькові Київської області залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2010 року - без змін.

Копію рішення суду апеляційної інстанції надіслати особам, які беруть участь у справі, протягом трьох днів з моменту підписання постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, згідно ч. 3 ст. 197 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: