Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.

суддів: Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.

при секретарі- Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення

Білоцерківського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року у справі за

позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету

Білоцерківської міської ради, ОСОБА_1, третя особа

ТОВ «Білоцерківський домобудівельний комбінат» про визнання свідоцтва про

приватизацію квартири недійсним та визнання права власності на квартиру.

Встановила:

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що він,

працюючи на ДГІ «Білоцерківський механічний завод» 30.08.1995 року сплатив

894200000 кулоно-карбованців для дольової участі в будівництві житла та

отримав квартиру АДРЕСА_1

Церква.

Квартиру йому передано було згідно акту передачі від 28.09.1995 року.

29.01.1996 року він отримав ордер на заселення в квартиру на сім»ю з двох осіб-

він та його мати ОСОБА_3 В квартиру заселилися та постійно

зареєструвалися.

В 1998 році він одружився з відповідачкою, дружина поселилася в спірній

квартирі, у 2003,році у них народилася донька ОСОБА_4.

Оскільки їх сім»я розпалася за його позовом в 2010 році шлюб було

розірвано.

Під час розлучення та розподілу спільного майна від відповідачки він

дізнався, що їх квартира, без його відома, була приватизована на трьох осіб-

членів його сім»ї.

З заявами про приватизацію він не звертався, квартиру придбав шляхом

дольової участі в будівництві до реєстрації шлюбу ще в 1995 році, приватизація

проведена з порушеннями вимог чинного законодавства, відповідачка

безпідставно отримала у власність частину спірної квартири.

Просив визнати свідоцтво про приватизацію спірної квартири недійсним та

визнати його право власності на квартиру.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22

серпня 2011 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду з підстав

невідповідності його вимогам матеріального і процесуального права та ухвалити

нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_5, працюючи на ДГ1 «Білоцерківський

механічний завод», 30.08.1995 року сплатив 894200000 купоно-карбованців для

дольової участі в будівництві житла та отримав квартиру №102 в будинку 7 по

провулку Студентському в м. Біла Церква.

Згідно акту від 28.09.1995 року квартиру № 102 в будинку №7 по

пр.Студентський, площею 52,6 кв.м. , вартістю 894200000 карбованців відділом

капітального будівництва виконкому Білоцерківської міської ради передано

Білоцерківському мехзаводу для передачі працівнику заводу ОСОБА_5

згідно сплаченого ним рахунку від 30.08.1995 року.

Відповідно до спільного рішення адміністрації та профкому механічного заводу

від 21.12.1995 року , виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради від

29.01.1996 року ОСОБА_2 видано ордер на кв.102 по Студентському

провулку,7, з 2-х кімнат, житловою площею 29,3 кв.м., сім»я 2 чоловіки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3П.(мати) постійно зареєстровані в квартирі

21.08.1996 року. *

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у 1998 році. Від шлюбу

мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи видно, що розпорядженням начальника Комунальної

служби приватизації державного фонду м.Біла Церква №1-2-45 від 04.10.2004

року квартира АДРЕСА_2

передано у спільну часткову власність. Згідно свідоцтва про право власності

ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 належить по 1/3 частин

квартири.

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи, проведеної НДЕКЦ при ГУ

МВС України в Київській області рукописні записи в графах бланку заяви

міста від наймача квартири, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_2М.( в тому числі і короткий рукописний запис «по 1/3 кожному», що

написаний почерком другої особи) виконані не ОСОБА_2, а іншими

особами.

Верхній підпис в графі «Підписи наймача та повнолітніх членів сім»і :» заяви

завідуючому комунальною службою приватизації державного житлового фонду

міста ОСОБА_8 від наймача квартири, що проживає за адресою

АДРЕСА_3 ОСОБА_2 виконаний не ОСОБА_2, а іншою

особою ( а.с.77-82).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд виходив з положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, а саме положень ст..8 Закону, відповідно до яких, приватизація житла проводиться за умовами особистої подачі заяви про це, як наймача квартири, так і членів його сім»ї та дійшов обґрунтованого висновку, що приватизація спірної квартири та отримання свідоцтва про приватизацію, проведено з грубим порушенням чинного

законодавства.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду, що позивачем надано

достовірні докази, що останній ще до реєстрації шлюбу з відповідачкою, шляхом

дольової участі в будівництві житла, працюючи на державному підприємстві «Білоцерківський механічний завод», сплатив власними коштами вартість

квартири №102, яку йому і було передано 28.09.1905 року на сім»ю з двох осіб

(він та його мати).

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду,

викладені в рішенні.

Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст..ст. 307, 308 ЦІІК України, колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: