Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц-599/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Ганько Ю.І.

з участю сторін, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Романівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання недійсним договору дарування, визнання права власності на Ѕ частину будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05 січня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, зазначивши третіми особами на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в якому просила визнати за нею, як спадкоємицею майна покійного чоловіка ОСОБА_8, який помер 13.10.1995 року, право на Ѕ частину спадкового майна, належного його покійній матері ОСОБА_9, яка померла 16.09.1985 року, та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 08.06.1990 року Дзержинською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10- брата чоловіка позивачки, який помер 14.07.2009 року.

Посилалась на те, що саме її чоловік ОСОБА_8 при житті постійно доглядав свою матір, здійснював її поховання, а після її смерті користувався її будинком та присадибною земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: м.Романів, вул.Червоноармійська, 9/1 Житомирської області, а отже вступив в управління спадковим майном. Однак брат чоловіка ОСОБА_10 безпідставно, на думку апелянта, оформив спадщину після смерті матері лише на своє імя, чим порушив спадкові права її чоловіка.

Зазначала, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину на все його спадкове майно, оскільки до дня його смерті постійно проживала разом з ним, а також оформила в Дзержинській державній нотаріальній конторі спадкові права на грошові вклади померлого чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.03.1997 року.

Обгрунтування суперечності між власними інтересами та інтересами третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_7 позивач в позовній заяві не навела.

В лютому 2010 року ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, в якій просила встановити факт прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_8 після смерті його матері ОСОБА_9, яка померла 16.09.1985 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.06.1990 року, видане Дзержинською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 в частині Ѕ частини житлового будинку; визнати за нею право власності на Ѕ частину спадкового будинку та майна в смт.Романів, вул. Червоноармійська, 9/1, Житомирської області.

В квітні 2010 року ОСОБА_2 подала позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій відповідачами зазначила ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а третіми особами на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_7, та просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку по вул.Червоноармійській, 9/1 в смт. Романів, видане 15.01.2010 року приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу на імя ОСОБА_3; визнати частково недійсним нотаріально посвідчений договір дарування в Ѕ частині житлового будинку по вул.Червоноармійській, 9/1 в смт. Романів, укладений 21.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Посилалась на те, що вказані правовстановлюючі документи порушують її майнові права на спірний будинок.

В травні 2010 року ОСОБА_2 подала позовну заяву про уточнення позовних вимог, в якій відповідачами зазначила ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третіми особами на стороні позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_7, третьою особою на стороні відповідачів Романівську державну нотаріальну контору, та просила встановити факт прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_8 на Ѕ частину житлового будинку по вул.Червоноармійській, 9/1 в смт. Дзержинську (нині Романів) після смерті його матері ОСОБА_9, яка померла 16.09.1985 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.06.1990 року, видане Дзержинською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 в частині Ѕ частини житлового будинку; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині Ѕ частину житлового будинку по вул.Червоноармійській, 9/1 в смт. Романів, видане 15.01.2010 року приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу на імя ОСОБА_3; визнати частково недійсним нотаріально посвідчений договір дарування в Ѕ частині житлового будинку по вул.Червоноармійській, 9/1 в смт. Романів, укладений 21.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку по вул.Червоноармійській, 9/1 в смт.Романів за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом.

Інтереси третіх осіб на стороні позивача щодо спірного майна позивач не обґрунтувала, документальних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 являються її дітьми від шлюбу з ОСОБА_8, суду не надала. Правових підстав визнання недійсними правовстановлюючих документів на спірне майно не зазначила.

04.02.2010 року відповідач ОСОБА_3 подала письмова заяву про застосування строку позовної давності.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.01.2011 року в задоволенні позову відмовлено за спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд не зясував усіх обставин, що мають значення для справи, не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального закону, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що судом не наведено обґрунтування щодо відмови в позові у звязку із закінченням строку позовної давності, що суперечить вимогам абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову за спливом строку позовної давності, суд виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими.

З таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він суперечить вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.529, 548, 549 ч.ч.1,2 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 16.09.1985 року померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок №9/1 по вул.Червоноармійській в смт.Дзержинськ (нині Романів) Житомирської області. Спадщину прийняв і оформив її син ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.06.1990 року, виданим Дзержинською державною нотаріальною конторою згідно реєстрового номера 331, яке було зареєстроване в Бердичівському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.64-67).

Суду не надано документальних доказів про те, що впродовж свого життя чоловік позивачки ОСОБА_8, який помер 13.10.1995 року, мав намір оформити свої спадкові права після смерті матері, оформив їх чи оспорював право власності свого брата на спадкове майно, а тому підстав вважати, що після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину спірного домоволодіння немає. На даний час виступати від його імені та в його інтересах щодо прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9, позивачка також повноважень немає.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина лише на банківські вклади, яку прийняла позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Дзержинською державною нотаріальною конторою 17.03.1997 року (а.с.7).

14.07.2009 року помер ОСОБА_10, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок №9/1 по вул.Червоноармійській в смт. Романів Житомирської області, яку прийняла його дружина ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2010 року, виданого приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу, реєстровий номер 45, і спірний житловий будинок подарувала своїй дочці ОСОБА_4 згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 21.01.2010 року, що був зареєстрований в комунальному підприємстві „Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради, реєстровий номер 67, що сторони не оспорюють (а.с.83).

Відповідно до вимог абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За даних обставин, з врахуванням того, що спадщина після смерті ОСОБА_8 на спірний житловий будинок не відкривалася, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Оскільки відповідачі не порушували прав та інтересів позивачки і перехід права власності на спірний житловий будинок був здійснений у відповідності з вимогами чинного спадкового та зобовязального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що судом неправильно застосовані норми матеріального закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Доводи апелянта щодо неврахування судом того факту, що її чоловік ОСОБА_8 при житті постійно доглядав свою матір, здійснював її поховання, а після її смерті користувався її будинком та присадибною земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: м.Романів, вул.Червоноармійська, 9/1 Житомирської області, а отже вступив в управління спадковим майном, є безпідставними, оскільки питання про визнання права власності на спадкове майно може ставити лише сам спадкоємець за свого життя. Повноважень на представлення інтересів свого чоловіка після його смерті позивачка не має.

Посилання апелянта на те, що суд неповно зясував обставини справи, повязані з порушенням її прав на отримання спадщини, і не звернув увагу на той факт, що вона являється єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, є необґрунтованими, оскільки суду не було надано конкретних доказів, які б свідчили про те, що на ОСОБА_8 було оформлено право власності на спірне домоволодіння чи його частину, а отже після його смерті відкрилася спадщина на це майно, яку могли б прийняти спадкоємці першої черги по закону, яких, до речі, було троє: позивач, як дружина померлого, та треті особи на стороні позивача доньки померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яких позивач не допустила до спадкування після смерті їх батька, отримавши свідоцтво про право на спадщину у вигляді банківських вкладів лише на своє імя.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05 січня 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді