АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 45 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів - Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора - Денисової Інни Борисівни,

відповідача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 травня 2011 року по справі за позовом Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2009 року Криворізький міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (надалі прокурор) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на те, що відповідач без достатніх на те правових підстав використовує земельну ділянку площею 0,0143 га, розташовану по пр. 200-річчя ОСОБА_5 в м. Кривому Розі, під складування будівельних матеріалів. У звязку з чим прокурор просив суд зобовязати відповідача повернути самовільно зайняту ним вказану земельну ділянку державі в особі Криворізької міської ради.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 травня 2011 року у задоволенні позовних вимог Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Криворізької міської ради відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм процесуального права. Зокрема, судом не з'ясовано та не досліджено чи є ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні документи, які це підтверджують, при цьому матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 купив розпочату будівництвом будівлю оздоровчого комплексу як фізична особа, матеріали перевірки додержання земельного законодавства складено відносно громадянина ОСОБА_2, а не фізичної особи-підприємця.

В порушення вимог ЦПК України суд, закривши провадження по справі, одночасно вирішив спір по суті, висловивши свою думку про недоведеність позовних вимог, чим позбавив прокурора права звернутись до суду, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи. Крім того, в своєму рішенні суд зазначив всі письмові докази, наявні в матеріалах цивільної справи, однак в порушення вимог ст. 212 ЦПК України їх не дослідив й не оцінив, обмежившись лише їх переліком.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, як убачається зазначене рішення не відповідає вимогам закону.

В мотивувальній частині ухваленого рішення вказано, що суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі та посилається при цьому на норми Господарського процесуального кодексу та Цивільно процесуального кодексу України, але при цьому в резолютивній частині рішення в задоволенні позовних вимог Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої ділянки відмовляє.

Колегія суддів не може погодитися з таким рішенням з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста належить розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням екологічного та земельного законодавства.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Дніпропетровській області від 06.03.2009 року встановлено, що на підставі рішення Криворізької міської ради № 1322 від 30.05.2007 року земельна ділянка загальною площею 0,282 га по пр.200-річчя Кривому Рогу на землях житлової та громадської забудови надана в строкове платне користування ФОП ОСОБА_4 терміном на два роки для будівництва багатофункціонального комплексу. Право користування зазначеною земельною ділянкою посвідчено договором оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 09 липня 20097 року за № 41.

На зазначеній земельній ділянці загальною площею 0,282 га по пр.200-річчя Кривого Рогу ОСОБА_2 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку загальною площею 0,0143 га для складування будівельних матеріалів та розміщення розпочатого будівництва будівлі оздоровчого комплексу, яке придбане ОСОБА_2 відповідно договору купівлі-продажу від 14.02.2007 року (а.с.7).

Факт самовільного зайняття вказаної земельної ділянки підтверджується також і актом обстеження земельної ділянки від 06.03.2009 року (а.с.8-9) та протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.211 ЗК України за № 5/5 від 06 березня 2009 року.

З протоколом та з приписом № 5/6 від 06.03.2009 року ОСОБА_2 ознайомлений, але від підпису відмовився (а.с.11,13). Про незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КпАП України доказів не надано.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконно користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що14.02.2007 року ОСОБА_2, як фізична особа, відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№1411 придбав у ОСОБА_7, який у свою чергу придбав у ТОВ «Лік-Люкс» розпочату будівлю оздоровчого комплексу по пр.200-річчя Кривого Рогу буд. 20-а. Цей договір було зареєстровано у березні 2007 року.

В апеляційному суді встановлено, що рішення про реєстрацію вищезазначеного права власності прийняте реєстратором ОСОБА_8, 16.03.2007 року погашено цим же реєстратором. В апеляційному суді ОСОБА_8 пояснила, що 16.03.2007 року нею дійсно було зареєстровано право власності на спірне майно, але при більш детальному вивченні документів виникли сумніви щодо статусу майна: незавершене будівництво чи будівельні матеріали ( в п.1 договору купівлі-продажу зазначено «розпочате будівництво будівлі оздоровчого комплексу, а в п.5,6 цього ж договору зазначено «будівельні матеріали». Оскільки реєстратор не має права тлумачити закон, то в квітні 2007 року нею ж погашений запис про право власності на оригіналі договору купівлі-продажу і внесено відповідні зміни в реєстр прав власності. Діяла вона відповідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5))0582-10), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Як встановлено в апеляційному суді, що і не заперечує ОСОБА_2 дії реєстратора ОСОБА_8 не були визнані незаконними.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що відомості про право власності на спірне майно відсутні (а.с.247).

Відповідно до положень ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно ч.1 ст.116, ст.125 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Із наявної в матеріалах справи довідки Криворізької міської ради вбачається, що до грудня 2010 року ОСОБА_2 не звертався в Криворізьку міську раду з питань надання йому в оренду спірної земельної ділянки.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення міської ради від 29.07.2009 року № 3386 зазначена земельна ділянка, площею 0,282 га надана в орендне користування ФОП ОСОБА_4 строком на два роки (договір оренди від 16.04.2010 року № 07) (а.с.166-169).

Отже, відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, що він має право користуватися спірною земельною ділянкою.

Посилання відповідача, що договір оренди спірної земельної ділянки між Криворізькою міською радою та ФОП ОСОБА_4 укладено з порушенням діючого земельного законодавства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки цей договір не визнаний недійсним.

Посилання, що Криворізький міжрайонний природоохоронний прокурор діє не в інтересах держави, а в інтересах ФОП ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки спірна земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади, від імені якої повноваження щодо розпорядження землею здійснює Криворізька міська рада, а ФОП ОСОБА_4 земельна ділянка надана лише у строкове користування за договором оренди строком на два роки (договір чинний до квітня 2012 року).

Отже, як вбачається рішення ухвалено з невідповідністю висновків суду обставинам справи і неправильним застосуванням норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 94,10 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Позов Криворізького міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задовольнити.

Зобовязати відповідача ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0143 га розташовану по пр. 200-річчя ОСОБА_5 в м. Кривому Розі державі в особі Криворізької міської ради.

Зобовязати ОСОБА_2 за власний рахунок привести вказану земельну ділянку у придатний до використання стан, включаючи знесення наявних на ділянці споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 94,10 грн. на користь держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: