АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 ( 1 ) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю:

представника відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціальногс страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом позивача ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області /далі-Відділення Фонду/ про стягнення моральної шкоди, у зв,язку із втратою професійної працездатності через нещасний випадок на підприємстві.

При цьому посилається на те, що з 1981 року працював підземним слюсарем по ремонту обладнання шахти ім.. Леніна, а з 1988 року - на шахті Гвардійська ВО «Кривбасруда» / нині ВАТ «КЗРК»/.

Висновком МСЕК від 23 Л 1.2005. йому встановлено 20% втрати працездатності безстроково, через нещасний випадок на виробництві 14.12.1983. Вважаючи, що втратою професійної працездатності через нещасний випадок на підприємстві йому спричинена моральна шкода, просив стягнути її у розмірі 36280 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2010 року позов задоволено частково: стягнуто Відділення Фонду на користь позивача 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн..

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідач вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього моральну шкоду, оскільки Фонд не зобов.язаний виплачувати таку шкоду всім потерпілим, а лише тим особам, яким не встановлено втрату працездатності; розмір стягнутої моральної шкоди судом не відповідає моральним стражданням позивача та п. 9 постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немаинової) шкоди».; позивач не надав доказів наявності факту заподіяння йому моральної шкоди, встановленого органами МСЕК; позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст.. 233 КЗпП України, для звернення до суду з таким позовом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 1981 року працював на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда».

Внаслідок нещасного випадку на виробництві 14 грудня 1983 року позивачу встановлено 20% втрати працездатності з діагнозом: дхухстороння нейросенсорна туговухість, про що 03.03.2005 був складений акт / а.с.5-7,10-12/. 23 листопада 2005 року після обстеження МСЕК позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково, з діагнозом: дух стороння нейросенсорна туговухість /а.с.8/.

Задовольняючи частково позовні вимоги та посилаючись на акт розслідування нещасного випадку від 03 березня 2005 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачу у зв,язку з виробничою травмою заподіяна моральна шкода.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач обмежений в спілкуванні, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

А оскільки позивач є застрахованою особою, відповідно до Закону «Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», то суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач у відповідності до положень п.1 «є» ч.З ст. 21 зазначеного Закону зобов.язаний своєчасно та у повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров,я у вигляді страхової виплати у відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідачів, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про

відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених

вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і

фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня

вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість

страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність

вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин

по справі і наслідків, що наступили. Колегія суддів вважає, що суд першої

інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманою ним виробничою травмою.

Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди через відсутність такого висновку МСЕК не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі.

Необгрунтованими вважає колегія суддів і доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов.язаної з ушкодженням здоров,я, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.З ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не допустився порушень норм матеріального або процесуального законодавства, у зв,язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути

оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею

законної сили.

Головуючий:

Судді: