Єдиний унікальний номер 2-181/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2011 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Чорній О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення часток в спільній сумісній власності на житло та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділення часток в спільній сумісній власності на житло та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 17 серпня 1994 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, була приватизована квартира АДРЕСА_1, про що отримано свідоцтво про право власності на житло від 18.08.1994 р. В даному свідоцтві вказано, що дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та вищезазначеним особам.

Зазначив, що вартість даної квартири становить 93109 грн. відповідно до довідки Чернівецького міського комунального БТІ від 08.07.2010 року,

30 травня 2008 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку в спірній квартирі, яку позивач фактично прийняв, оскільки проживав разом з померлою в цій квартирі як по день її смерті, так і після цього та фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки не відмовлявся від неї.

Просив виділити рівні частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 у наступних частках: 1/4 частка - за померлою ОСОБА_5, 1/4 частка - за ОСОБА_3, 1/4 частка - за ОСОБА_2 та 1/4 частка - за ОСОБА_1 Визнати право власності на ? частку в квартирі АДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився від його представника ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, а також у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обємі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_3 визнала в повному обсязі. Вказана заява була завірена у консульському відділі Посольства України у Грецькій республіці 25 червня 2010 року, на адресу суду надійшла у конверті від ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час і дату розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила.

До суду надійшла також заява ОСОБА_7 про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_3 визнала в повному обсязі. Вказана заява була завірена у консульському відділі Посольства України у Грецькій республіці 25 серпня 2010 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, повно та всебічно зясувавши обставини справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається із матеріалів справи, виходячи із предмету позову, змісту заяв відповідачів, визнання відповідачами позову суперечить закону та порушує їх права, а тому суд не бере до уваги їх заяви, оскільки не визнає їх належними та достовірними доказами з наступних підстав.

Судом встановлено, що вказана позовна заява зареєстрована у канцелярії Першотравневого районного суду м. Чернівці 12.08.2010 року, ухвалою суду від 13.08.2010 року відкрито провадження по справі. Разом з тим, заява відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог до неї завірена та складена ще до предявлення позову, а саме: 25.06.2010 року, що ставить під сумнів її достовірність, у звязку із чим не може братися судом до уваги та не є допустимим доказом по справі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 не є стороною, що бере участь у справі. Суду, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надано доказів щодо зміни прізвища відповідача ОСОБА_3 на «Іванішина» та із «Пападопулу» на «Зюлковська». Виходячи із наведеного, судом не береться до уваги заява про визнання позову ОСОБА_7

Судом встановлено, що дійсно на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 серпня 1994р. Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому позивачу а також ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_4 (а.с. 10).

30 травня 2008 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 травня 2008 року (а.с.9), однак як вбачається із листа Першої Чернівецької державної нотаріальної контори за №2221А/01-14 від 07.12.2010 року та витягу із спадкового реєстру №25548359 від 07.12.2010 року Перша Чернівецька державна нотаріальна контора підтвердила відсутність спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 49,50).

Згідно з довідкою ЧМКБТІ за №1288 від 08.07.2010 року дійсна вартість квартири АДРЕСА_5 становить 93109 гривень (а.с.6).

У відповідності до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виходячи із змісту вказаної вище норми закону співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ в натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники спільної сумісної власності не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначенні розміру часток співвласників вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

За таких обставин, а також виходячи із змісту позовних вимог, суд вважає, що вимога позивача про виділення часток в спільній сумісній власності на житло є безпідставною та не підлягає до задоволення, оскільки дана вимога позовної заяви може ставитися тільки після визначення частки у праві спільної власності.

Що стосується вимог позивача визнання права власності на спадкове майно, то вони також не підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Із довідки управління житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради № 1298 від 22.06.2010 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 разом з нею у квартирі АДРЕСА_6 проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вказаний доказ спростовує посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_5 не проживала разом з нею у спірній квартирі, у звязку із чим не має права на прийняття спадщини.

Позивачем не надано жодних доказів постійного проживання із спадкодавицею у спірній квартирі. Виходячи із наведеного, посилання позивача на фактичне прийняття ним спадщини у звязку із постійним проживанням із спадкодавцем є безпідставним.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦПК України не заявив про відмову від неї.

Крім того, згідно п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, нотаріус може видавати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Так, судом встановлено, що право позивача на спадщину ніким не було порушено та ніким не оспорюється, а позивач навіть не виявив бажання прийняти спадщину, про що свідчить інформація Першої Чернівецької державної нотаріальної контори про відсутність спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 355, 356, 358, 364, 365, 370, 1264, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення часток в спільній сумісній власності на житло та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна