АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Зубакової В.П., Неклеси В.І.

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання повідомлення та пункту кредитного договору недійсними.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_4

Анатоліївна. -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом доПублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання повідомлення та пункту кредитного договору недійсними, посилаючись на те, що 07.12.2007 року між відповідачем та ним було укладеного кредитний договір на суму 103 913,00 грн. зі строком дії договору до 05.12.2014 року та сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,48% від суми виданого кредиту.

Відповідачем письмово його було повідомлено про збільшення розміру процентної ставки за договором з 01.02.2009 року до 21,36% річних.

Оскільки згоди на підвищення процентної ставки він не давав, вважає, що відповідач в односторонньому порядку змінив істотні умови укладеного договору, тим самим порушивши його права, як споживача, а тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати недійсними п. 2.3.1 кредитного договору №КRРОАW від 07.12.2007р. та повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» без номера від 06.01.2009р. щодо збільшення відсоткової ставки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 5,10 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не було враховано, що повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки по договору подано з порушенням порядку, передбаченого п. 2.3.1. кредитного договору, не погоджені з позичальником, а тому не можуть бути правою підставою для збільшення процентної ставки. Крім того, в повідомленні взагалі не вказано причини такого підвищення й підвищено її всупереч положенням ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, яка забороняє це за відсутності згоди позичальника.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір був укладений на власний розсуд кредитодавця і позичальника з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, що були чинними на момент його укладення, та за його умовами сторони взяли на себе певні зобовязання, погодили порядок вирішення окремих питань, в тому числі щодо збільшення розміру процентної ставки, дострокового розірвання договору.

Колегія суду погоджується з висновками суду. ' .

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості,

Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що 07.12.2007 року між ОСОБА_2та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, за яким банк надав позивачеві 103 913,00 гри. на строк з 07.12.2007 року по 05.12.2014 року, а він зобовязався повернути грошові кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,48% від суми виданого кредиту, а також інших платежів, в порядку та на умовах визначених договором.

Письмовим повідомленнями від 06.01.2009 року банк повідомив ОСОБА_2 про підвищення розміру процентної ставки за користування грошовими коштами.

Вимоги банку не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Так, згідно підпункту 2.3.1. договору сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір відсоткової ставки за користування кредитом у разі наслання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору кредитор відповідно до умов договору може змінити розмір відсоткової ставки в сторону збільшення у разі настання обставин, зазначених у договорі.

При цьому, сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених договором, кредитор може збільшити розмір відсоткової ставки при дотриманні процедури, а саме: банк не пізніше 7 календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової ставки, із зазначенням нового розміру та дати початку дії такої ставки.

Новий розмір ставки починає застосуватись з дати, що зазначена у повідомленні без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору.

Як убачається з матеріалів справи і не спростовано в суді, банком дотримано визначену договором процедуру збільшення відсоткової ставки.

Позивач отримав повідомлення в строк, зазначений в договорі.

Посилання позивача на незаконність зміни умов договору без укладення додаткових угод, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до умов договору від 07.12.2007 року, збільшення банком відсоткової ставки не передбачає укладення відповідної угоди або переукладення договору.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування незаконності одностороннього збільшення, банком відсоткової ставки з 01.02.2009 року посилається на ч.2 ст. 1056-1 ЦК України про заборону збільшення встановленого договором розміру процентів в односторонньому порядку після набрання чинності 10.01.2009 року зазначеної норми закону.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів, зважаючи на закріплений Конституцією України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.І ст. 58), виходить з того, що рішення банку щодо зміни процентної ставки прийняте 06.01.2009 року, про що належним чином повідомлено позивача.

Отже банком виконана процедура прийняття рішення про підвищення процентної ставки до 10.01.2009 року - дня набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року № 661 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банком змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким було внесено зміни до Закону України «Про банки і банківську діяльність» та доповнено Цивільний кодекс України статтею 1056-1.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин норми ст. 1056-1 ЦК

України.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що укладаючи 07.12.2007 року договір, сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали договір, в якому передбачили умови підвищення ставки, які мають виконуватися і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Зазначений пункт договору погоджений сторонами. Договір позивачем укладено на власний розсуд, й не суперечить вимогам ст. 203 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів, апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)