Справа 2-457 /2011рік
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2011 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд в складі : головуючого судді -Гура І.І.

при секретарі Демяненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чорнобай цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до СКВ Міжгіряпро визначення права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до СКВ Міжгіряпро визначення права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи тим, що, в період свого життя баба позивача ОСОБА_2, являлася членами колгоспу Радянська Українаякий в 1995 році перетворився в спілку колективних власників Міжгір'я. 1 квітня 1994 року згідно рішення Чорнобаївської районної ради КСП „ Міжгір'я" був виданий 21 липня 1994 року Державний акт на право колективної власності на землю Серія ЧР 19.4 з Додатком № 1 з списком громадян до цього акту.

Згідно Указу Президета України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям „ № 720/95, передбачено, що право на земельну частку (пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенціонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємтва, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі.

Представники відповідачів надіслали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, та не заперечували проти задоволення позову.

Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність , та не заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача Іркліївська сільська рада - надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнала не заперечувала проти його задоволення.

Суд , вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази встановив слідуючі обставини справи і відповідні їм правовідносини.

В період свого життя баба позивача ОСОБА_2, являлася членом колгоспу Радянська Українаякий в 1995 році перетворився в спілку колективних власників Міжгір'я. 1 квітня 1994 року згідно рішення Чорнобаївської районної ради КСП „ Міжгір'я" був виданий 21 липня 1994 року Державний акт на право колективної власності на землю Серія ЧР 19.4 з Додатком № 1 з списком громадян до цього акту.

Указом Президета України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям „ № 720/95, передбачено, що право на земельну частку (пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенціонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємтва, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 14 листопада 1998 року баба позивача померла, за життя вона не отримала сертифіката на земельну частку (пай), так як на той час земля яка була передана в колективну власність КСП "Міжгір"я" не була розпайована.

В зв"язку з тим, що позивач протягом шести місяців з дня смерті баби уступив в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Іркліївської сільської ради, позивач відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (1963р) вважається таким, що прийняв спадщину.

Переоформити на себе земельну частку (пай) своєї баби через нотаріальну контору позивач не має можливості так як відповідно до Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року в склад спадкового майна включається лише те майно, на яке є правовстановлюючі документи.

Земля, яка передана в колективну власність КСП „ Міжгір'я" і знаходиться в користуванні, до цього часу не розпайована, в супереч діючому законодавству України. Земля якою користується відповідач до цього часу знаходиться в колективній власності без визнання часток ( спільній сумісній власності) хоч ст. 89 Земельного Кодексу України встановлює, спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя, членів фермерського господарства, співвласників житлового будинку, а не юридичної особи.

Відповідач на порушення Указів Президента України, які відповідно ст. 106 Конституції України є обов'язковими для виконання на всій території України ігнорував їх йдучи при цьому на порушення статті 68 Конституції України яка встановлює, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей тим більше, що пункті 1.2 Статуту Відповідача відмічено, що В своїй діяльності спілка керується чинним в Україні законодавствомВ зв'язку з цим позови громадян, пов'язані з паюванням земель ( зокрема про визнання права на земельну частку ( пай ) можуть бути предметом розгляду судів і відповідачами в таких справах є КСП ( про що відмітив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові " Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ ).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", передбачено що, Членколективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додаєтьс до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну час (пай ) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай ).

В даний час в Україні діє новий Земельний Кодекс України ст. 126 якого встановлює документом який посвідчує право власності на земельну ділянку являється державний акт.

Для отримання державного акта із земель які знаходяться в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств діє Закон України Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )стаття 2 якого встановлює , що документом , що посвідчують право на земельну частку ( пай ) крім сертифіката являється також рішення суду про визнання права на земельну частку ( пай ), на підставі яких і видаються державні акти.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. а) ч.З ст. 152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав.

У відповідності до п. 1 ч.2 ст.16 ЦК України порушене право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання права.

Позивач є спадкоємцем за законом після смерті баби і вважаються таким, що прийняв спадщину. Визнання за позивачем права на земельні частки (паї), що належала його бабі дає позивачу можливість прийняти участь у паюванні землі як спадкоємцю при відсутності у померлого правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).

Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2П, копією із додатка (списка) до державного акта на право колективної власності на землю, копією Статуту Спілки колективних власників Міжгір`я.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права сторін, може бути прийняте судом.

Керуючись ст. ст. 10,11,130, 212,214,215 ЦПК України, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України п.а ч.3 ст. 152 ЗК України, ст.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) , що належала ОСОБА_2, померлої 14 листопада 1998 року, за рахунок нерозпайованих земель Спілки колективних власників Міжгір`яс.Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області, переданих у колективну власність згідно Державного акту серії ЧР 19.4 від 21 липня 1994 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги,рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга,подана після закінчення строків,установлених ст .294 ЦПК України,залишається без розгляду,якщо апеляційний суд за заявою особи,яка її подала,не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_3