Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія -26 (ІІІ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Алісовій Т.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши V відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "'Криворізький залізорудний комбінат" на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 105 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненою профзахворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він тривалий час з 1980 року по 1996 рік працював в підземних умовах на шахтах ВО «Кривбасруда». З 1996 року по 10.01.2008 року працював та шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда». У зв'язку із встановленим професійним захворюванням та втратою професійної працездатності він переносить моральні страждання.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «КЗРК») на користь ОСОБА_2М 57750 грн. у відшкодування модальної шкоди, без урахування утримання податків та обов'язкових платежів. Стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати : 15 гри. витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи та 8,50 грн. судового збору.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2011 року заяву представника відповідача ПАТ «КЗРК» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди: не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; вважають, що акт розслідування хронічного професійного захворювання не може бути належним доказом по справі; розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції, не відповідає засадам розумності , виваженості і справедливості; судом не враховано, що позивач протягом 15 років працював у шкідливих умовах на інших ліквідованих шахтах, правонаступником яких відповідач не є і відповідальності не несе.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1980 року по 1982 року , з 1984 року по 1996 рік працював підземним машиністом електровозу на шахтах ВО «Кривбасруда» . З 03.01.1996 року по 10.01.1008 року на шахті «Гвардейська» ВО «Кривбасруда», правоприємником якої є ПАТ «КЗРК», в шкідливих умовах праці.

Рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової

медицини від 22 листопада 2007 року позивачу встановлено професійне захворювання.

ОСОБА_4 № 26 розслідування професійного захворювання позивача від 14 грудня 2007 року , комісією встановлено, що причиною захворювання ОСОБА_2 є тривала робота протягом 25 років в умовах тяжкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, винними у профзахворенні є адміністрація шахт «Північна - Вентиляційна» «Об'єднана» , «Першотравнева-2» РУ ВО

«Кривбасруда»; шахти «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» , ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період праці позивача на цих підприємствах (а.с. 18).

За висновком МСЕК від 18 січня 2008 року позивачу було встановлено 55% втрати професійної працездатності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_4 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником та уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав і призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в і правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснене, що відповідно , статті 237-1 ч.3 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждай втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з ОСОБА_4 розслідування професійного захворювання від 14 грудня 2007 року причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах тяжкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, які виникли у зв'язку з порушенням керівництвом підприємств, де працював ОСОБА_5, ст. 153 КЗпП України, якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорон праці.

Отже, враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку ушкодженням здоров'я ОСОБА_2,., пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виникло позивача з 08.01.2008 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійно працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідне до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нормі якого є спеціальними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням. встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує профілактичного, амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення; обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно ненадання позивачем доказів спричинення йому моральні її шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони з здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Також необґрунтованими вважає колегія суддів посилання відповідача ПАТ «КЗРК» щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з ушкодженням здоров'я, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п. 3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 7-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, дано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача визначений судом першої інстанції без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному окремому випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і жалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, а також того факту, що позивач багато років працював у шкідливих умовах на інших шахтах , правонаступником їх відповідач не є.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.

.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також пов'язані з отриманим професійним захворюванням фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, з урахуванням того, що позивач працював і на інших підприємствах із шкідливими умовами праці, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 57 750 грн. до 45000 грн. в іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309 ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 березня 2011 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2 з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», зменшивши його розмір до 45 000 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: