Справа № 22ц-5712/11 Головуючий в 1 інстанції Дубас Т.В.
Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Яворського М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.

при секретарі Соловйову А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2011 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», третя особа голова правління Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» ОСОБА_4 про поновлення на роботі, зміну причин звільнення та стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 25 червня 2011 року звернувся в суд з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Ккяжа Вієнна ОСОБА_3», третя особа - Голова Правління Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» ОСОБА_4, про поновлення на роботі, зміну причин звільнення та стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні, мотивуючи тим, що він, працював в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» з 04 вересня 2009 року на посаді заступника начальника юридичного управління, з березня 2010 року виконував обов'язки начальника управління, з 29 червня 2010 року на посаді начальника юридичного управління.

Наказом № 331-к від 01 червня 2011 року його було звільнено у зв'язку зі скороченням штату, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Своє звільнення вважає незаконним і необґрунтованим, та вказує, що 28 березня 2011 року його було повідомлено про зміни адміністративно-організаційної структури які мали відбутися з часом.

Відповідачем 30 травня 2011 року позивачу було надано лист-пропозицію від 23 травня 2011 року № 103-пр за підписом Третьої особи з пропозицією обійняти посаду «Фахівець відділу агентської мережі Управління організації та розвитку каналів продажів департаменту організації та розвитку продажів». Також в листі міститься посилання на наказ № 75-к від 24 березня 2011 року щодо введення в дію нової управлінської адміністративно - організаційної структури.

Позивач вважає, що при його звільненні відповідачем було порушено норми трудового законодавства, зокрема позивач посилається на частину третю статті 492 Кодексу законів про працю України, що власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, та статтей 43, 40, 41 КЗпП України, що при розірванні трудового договору, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнн ОСОБА_3» не отримано необхідної зголи первинної профспілкової організації, членом якої він є, а також не враховано передбачене КЗпП України його переважне право залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд змінити підстави його звільнення з п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату) на звільнення згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України (за власною ініціативою, у зв'язку з порушенням його трудових прав як працівника) та просив стягнути з відповідача на його користь 139 214,87 грн. в тому числі: вихідну допомогу 81 975,00грн., невиплачену заробітну плату 13 488,00 грн., компенсацію моральної шкоди 5 000,00грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2011 року по 10.08.2011 року в розмірі 38 751,82грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач підтримав змінений позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти зміненого позову заперечував.

Третя особа в судове засідання не з'явилась. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, письмово просив справу слухати в його відсутність.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2011 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог, з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача направив до суду заперечення на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд вказав в рішенні, що в наказі № 331-к від 01 червня 2011 року про звільнення ОСОБА_2 чітко визначені підстави розірвання договору. Наведене в наказі формулювання причини звільнення відповідає чинному законодавству України. Наказ позивачем в судовому порядку не оспорений. За відсутності позовних вимог щодо наказу суд не вправі виходи за межі позовних вимог. Наказ має юридичну силу, відсутні обставини, які дають можливість змінити підстави розірвання трудового договору. Змінити формулювання причини звільнення можливо лише у випадку визнання самого звільнення неправильним або здійснення формулювання звільнення, яке не відповідає чинному законодавству.

В рішенні суд зазначив, що в заяві від 31.05.2011 року ОСОБА_2 вказав про наміри, а не вимогу, розірвати трудові відносини з підприємством з 1.06.2011 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

А тому, не виявивши порушень трудових прав позивача суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не можна.

Суд фактично не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки доказам по справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» та працював на посаді заступника начальника юридичного управління з 04 вересня 2009 року по лютий 2010 року, в березні - червні на посаді виконуючого обовязки начальника юридичного управління, з 29 червня 2010 року - на посаді начальника юридичного управління.

Наказом № 331-к від 01 червня 2011 року звільнений у зв'язку зі скороченням штату, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що судом встановлено всі фактичні обставини справи та правовідносини, які виникли між сторонами спору, проте невірно застосовано норми матеріального права у зв'язку з неправильними висновками щодо порушення відповідачем трудових прав.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі пп. 3 і 4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, сторони по справі цього не заперечують, що, ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» працюючи на посаді заступника начальника юридичного управління з 04 вересня 2009 року по лютий 2010 року, з березня по червень 2010 року на посаді виконуючого обовязки начальника юридичного управління, з 29 червня 2010 року по 1 червня 2011 року - на посаді начальника юридичного управління.

Згідно до наказу голови правління ПАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_3 груп» № 75 від 24 березня 2011 року з 01.06.2011 року було введено в дію нову управлінську адміністративно-організаційну структуру товариства, затверджену ОСОБА_5 Товариства згідно Протоколу №3-2011 від 3 березня 2011 року.

За вказаним наказом необхідно було привести наявний штат у відповідність до нової структури Товариства, зокрема здійснити скорочення штату внаслідок проведення змін в організації виробництва і праці Товариства (а.с.9 т.1).

Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України, щодо порядку вивільнення працівників, в ч.1 закріплено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

24 березня 2011 року ПАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_3 груп» було складено лист-попередження ОСОБА_2, про зміни в організації виробництва і праці та про скорочення його посади, з яким він ознайомився 28 березня 2011 року (а.с.10).

За змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Але відповідачем - ПАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_3 груп», в супереч вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП України лише 23 травня 2011 року (майже через 2 місяці) позивачу було надано лист-пропозицію обійняти іншу посаду, а саме - фахівця відділу агентської мережі Управління організації та розвитку каналів продажів Департаменту організації та розвитку продажів з посадовим окладом 960,00грн.(а.с.11).

У відповідь на вказану пропозицію ОСОБА_2 31 травня 2011 року надав заяву про незгоду на пропозицію обійняти іншу посаду, де вказав на допущені порушення при проведенні скорочення його посади, та порушення трудового законодавства товариством щодо нього за час перебування в трудових відносинах. А також заявив про свій намір розірвати трудові відносини з Товариством з 1 червня 2011 року на підставі частини 3 ст.38 КЗпП України (а.с.12,13 т.1).

Наказом № 331-к від 01 червня 2011 року звільнений у зв'язку зі скороченням штату, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.8).

Відповідно до довідки про середню заробітну плату ОСОБА_2 від 6 червня 2011 року № 60/06 (а.с.15) середньоденна заробітна плата складає 465,24 грн.

Відповідно до розрахункового листка за червень-жовтень 2011 року оклад ОСОБА_2 по днях склав 572,60 грн.

Згідно письмових пояснень головного бухгалтера ПАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_3 груп» дана довідка містить помилково відображену заробітну плату ОСОБА_2 за один робочий день 01.06.2011 року. Розмір посадового окладу за вказаний день становить 520,55грн.

З розрахункових листків ОСОБА_2 убачається, що заборгованість перед ним ПАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_3 груп» була в жовтні, листопаді 2010 року (а.с.18) та в січні, лютому 2011 року (а.с.19), що підтверджує посилання позивача про виплату йому заробітної плати у неповному обсязі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно до ч. З ст. 235 КЗпП України У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

В своїй заяві від 31.05.2011 р. ОСОБА_2 заявив, що має намір розірвати трудові відносини з Товариством з 1.06.2011 р. на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України з виплатою йому компенсації у розмірі місячного середнього заробітку, з проведенням повного погашення недоплаченої заробітної плати за лютий 2011 р. та квітень-червень 2010 р. та компенсацією невикористаної відпустки.

З матеріалів справи вбачається порушення трудових прав позивача зокрема щодо виконання норм ст. 110 КЗпП України, яка передбачає, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата.

З наданих позивачем довідок вбачається, що подібні довідки йому видавались лише на його письмове звернення, відповідно до ст. 47 КЗпП України, в порушення норм ст. 110 КЗпП України.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

ОСОБА_2 вказав що він є членом професійної спілки, але з розрахункових листів встановлено, що відрахування до професійної спілки з його заробітної плати не утримувалось, що підтверджує пояснення представника відповідача щодо відсутності угоди між відповідачем та первинною профспілковою організацією, членом якої був позивач, про відрахування внесків.

Виявивши вказані порушення трудового законодавства ПАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_3 груп» відносно ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що вимога позивача про задоволення його позовних вимог в частині зміни формулювання причин звільнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» як незаконно звільненого за скороченням штату згідно пункту 1 статті 40 КЗпПУ України на звільнення згідно з частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю України за власної ініціативою у зв'язку з порушенням роботодавцем (ПрАТ «УСК ««Княжа Вієнна ОСОБА_3») трудових прав підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 вихідної допомоги підлягають до задоволення.

Розмір вихідної допомоги, що підлягає до стягнення складає 34 356 гривень 30 копійок (з розрахунку: 520,55грн. (заробітна плата ОСОБА_2 за один робочий день) х на 22 робочих дні (за один місяць) = 11 452,10 грн. х на три місяці = 34 356,30).

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь держави необхідно стягнути 343 (триста сорок три) гривні 56 копійок державного мита.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що позивач не довів свого позову в повній мірі, що є його обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, розяснював сторонам їх права та обовязки.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інших сум не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому в цій частині позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 303, 304, ч.1 п.2 ст.307, 313, 314, 316, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 серпня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити підстави звільнення ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» із звільненого за скороченням штату згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України на звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України за власною ініціативою у звязку з порушенням роботодавцем Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 34 356 (тридцять чотири тисячі триста пятдесят шість) гривень 30 копійок вихідної допомоги, на користь держави 343 (триста сорок три) гривні 56 копійок державного мита.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_6