АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 41 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Соколан Н.О.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника третьої особи Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 31» - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 31», про визнання права на житлову площу, визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання права на жилу площу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.06.1980 року на підставі ордеру його батькові ОСОБА_7 на склад сімї з трьох чоловік була надана в користування квартира № 134 у будинку № 17 на мкрн. 7-й Зарічний у м. Кривому Розі. Після розірвання шлюбу між батьками, він разом з матірю виїхав з вказаної квартири на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. В грудні 2003 року він на прохання батька став знову проживати в квартирі з ним однією сімєю аж по 08 травня 2005 року - день смерті останнього.

Оскільки відповідач відмовляється визнати його право на житло та зареєструвати його в спірній квартирі в добровільному порядку, просив суд визнати за ним право на жилу площу квартири № 134 у будинку № 17 на мкрн. 7-й Зарічний у м. Кривому Розі.

Доповнивши позовні вимоги та заявивши їх також до ОСОБА_5, ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним ордер № 30 від 22.02.2006 року, виданий на імя ОСОБА_5 на право зайняття квартири № 134 у будинку № 17 на мкрн. 7-й Зарічний у м. Кривому Розі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на те, що судом не враховано доведеність факту постійного його проживання без реєстрації в квартирі № 134 у будинку № 17 на мкрн. 7-й Зарічний у м. Кривому Розі як члена сімї померлого ОСОБА_7 та наявність у звязку з цим в нього права на користування нею, при цьому вважає, що його прописка в будинку № 32 по вул. Володимирській у м. Кривому Розі не є підтвердженням факту проживання в ньому. Крім того, судом не враховано, що квартира надавалася ОСОБА_7 на підставі ордеру на склад його сімї, тобто й на нього як на члена сімї основного наймача. Не погоджується позивач з оцінкою судом доказів по справі, й вважає, що суд не розглянув по суті його вимоги про визнання ордеру, виданого на імя ОСОБА_5 недійсним, не звернувши уваги на те, що він є належним позивачем.

В запереченнях ОСОБА_5 та КП «ЖЕО-31» вважають рішення обґрунтованим і законним та просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира № 134 у будинку № 17 на мкрн. 7-й Зарічний у м. Кривому Розі є комунальною власністю м. Кривого Рогу й була надана на підставі ордеру № 4375 від 28.06.1980 року в користування ОСОБА_7 на склад сімї з 3-х чоловік

08.05.2005 року ОСОБА_7 помер й був знятий з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Рішенням виконкому Жовтневої районної у місті ради № 57 від 15.02.2006 року квартирі № 134 у будинку № 17 на мкрн. 7-й Зарічний у м. Кривому Розі надано статус службової та за ордером № 30 від 22.02.2006 року надано в користування ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених ним позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім*ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов*язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім*ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім*ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживав в квартирі з ОСОБА_7, про що підтвердили свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Факт не проживання в спірній квартирі також підтверджується актами складеними 03.03.2006 року, 02.06.2006 року (а.с.64, 78,79), із яких вбачається, що в квартирі ніхто не мешкав та квартиру було опечатано.

Відповідно до ч.1ст.106 ЖК України повнолітній член сім*ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім*ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім*ї наймача.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_2 просив суд про визнання права на житлову площу, та ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні не просив суд про встановлення факту спільного проживання з батьком, та ведення спільного господарства, та визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім*ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім*ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім*ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім*ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, за життя ОСОБА_7 не звертався до КП «Житлово-експлуатаційна організація №31» з письмовою заявою про реєстрацію свого сина позивача ОСОБА_2 за адресою кв.134 в буд.№17 на 7-му мікрорайоні Зарічному у м.Кривому Розі і доказів про те, чи мав він такий намір, позивачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо відмови в позовних вимогах ОСОБА_2 про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, оскільки судом встановлено, що спірна квартира №134 в буд.№17 на 7-му мікрорайоні Зарічному у м.Кривому Розі рішенням виконкому Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу за узгодженням з управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, є службовим жилим приміщенням.

Відповідачу ОСОБА_5 надано вказану квартиру, яка працює в КП «ЖЕО-31» та стояла на обліку для отримання службового приміщення.

Суд дійшов вірного висновку, що тільки особа, право якої порушено, або порушується, має право на звернення до суду про захист свого порушеного права.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що судом не враховано доведеність факту постійного його проживання без реєстрації в спірній квартирі, як члена сім*ї померлого ОСОБА_7 та наявність у зв*язку з цим у нього права на користування квартирою колегія суддів не приймає до уваги, оскільки квитанції зі сплати комунальних послуг, надані позивачем за період 2003-2005 р.р., видані на ім*я ОСОБА_7 та не є доказом проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі.

Не приймає й до уваги колегія суддів посилання позивача на акти, як доводи щодо проживання його в спірній квартирі з померлим ОСОБА_7, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме актом від 16.05.2005 року, з якого вбачається, що в спірній квартирі ніхто не проживає та квартира опечатана (а.с.143), а також із актів від 02.06.2006 року(а.с.143,144, акту від 19.03.2008 року (а.с.142) вбачається, що з ОСОБА_7 позивач ОСОБА_2 не проживав.

Посилання ОСОБА_2, що суд по суті не розглянув його позовні вимоги про визнання ордеру недійсним та не звернув уваги на те, що він є належним позивачем, висновків суду про відмову в позові не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом по справі ухвалено законне та обґрунтоване рішення, у зв*язку з чим підстав для задоволення скарги і скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: