Справа № 22-ц-3197/11 Головуючий у І інстанції Медвідь Н.О.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 28.04.2011
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі: Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсним розпорядження ОСОБА_4 сільської ради,

ВСТАНОВИЛА:

19 січня 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_4 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_8, про визнання недійсним розпорядження ОСОБА_4 сільської ради № 28 від 25.01.2003 року про передачу у приватну власність ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_1. Вимоги мотивувала тим, що з 27.07.1991 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_9, від спільного проживання з яким має дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_9 з 1993 року перебував на квартирному обліку з сім»єю в складі 3-х осіб: нього, дружини, позивача по справі ОСОБА_2, та їхньої спільної дочки ОСОБА_3 Після загибелі чоловіка 22.04.2006 року, позивач з його паспорту дізналася, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. За місцем роботи чоловіка позивачу повідомили, що йому на сім»ю в складі трьох осіб на підставі ордеру дійсно була надана квартира, а ордер № 000055 виданий на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради від 25.10.2002 року за № 46. Пізніше розпорядженням ОСОБА_4 сільської ради від 25.01.2003 року за № 28 вищевказана квартира була передана у власність ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.01.2003 року. Оскільки розпорядженням ОСОБА_4 сільської ради від 25.01.2003 року за № 28 порушено права позивача та її неповнолітньої дочки, як членів сім»ї, які отримали разом з ОСОБА_9 у 2002 році квартиру, позивач і звернулась до суду з позовом про визнання цього розпорядження недійсним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 27.07.1991 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_9, від спільного проживання з яким має дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_9 з 1993 року перебував на квартирному обліку з сім»єю в складі 3-х осіб: він, дружина, позивач по справі ОСОБА_2, та їхня спільна дочка ОСОБА_3 Після загибелі чоловіка 22.04.2006 року, позивач з його паспорту дізналася, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

За місцем роботи чоловіка позивачу повідомили, що йому на сім»ю в складі трьох осіб на підставі ордеру дійсно була надана квартира, а ордер № 000055 виданий на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради від 25.10.2002 року за № 46. Пізніше розпорядженням ОСОБА_4 сільської ради від 25.01.2003 року за № 28 вищевказана квартира була передана в особисту власність ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.01.2003 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні з позовом до суду пропущено строк позовної давності, на застосуванні якого наполягала інша сторона, в зв»язку з чим суд і застосував ч. 4 ст. 267 ЦК України. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила..

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, застосованої судом першої інстанції, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції належним чином досліджено обставини пропуску позивачем ОСОБА_2 строків позовної давності, проаналізовано причини пропуску та обґрунтовано відмовлено в зв»язку з їхньою неповажністю. Ці висновки суду відповідають матеріалам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :