Справа № 2-500/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2011 року сел. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Макарова М.О.

при секретарі Олійник Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу за позовом по справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Дніпропетровської районної державної нотарільної контори про визнання правочину нікчемним,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після його смерті за місцем його проживання відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. від 23 серпня 2001 року.
Також позивачка зазначила, що від першого шлюбу у спадкодавця є син - ОСОБА_2 , однак дружні батьківські відносини з ним не склалися. Та враховуючи, що він є єдиний син, спадкодавець 22 грудня 2007 року зробив на нього заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. за р.№368, в якому заповідав все своє майно.
Проте, після того як спадкодавець дуже тяжко захворів, син припинив будь-які відносини з батьком, жодного разу не поцікавився його станом здоров`я. Весь період хвороби поряд із спадкодавцем знаходилася вона, яка доглядала його, намагалася поставити на ноги, у зв`язку з чим ОСОБА_3 зробив новий заповіт на неї, який було посвідчено 22 жовтня 2009 року виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району за реєстраційним №136.
На момент складання заповіту внаслідок хвороби заповідач був прикутий до ліжка, саме тому на його особисте прохання та згідно ч.2 ст.42 Закону України Про нотаріатзаповіт посвідчувався посадовою особою органу місцевого самоврядування на дому з дотриманням вимог чинного законодавства за адресою: АДРЕСА_1 .
26 жовтня 2009 року вона отримала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі її заповіту Дніпропетровською філією державного підприємства Інформаційеий центрМіністерства юстицію України. Однак, звернувшись після смерті свого чоловіка у встановлений законом термін до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом, оскільки до неї звернувся зі своїм заповітом від 22 грудня 2007 року ОСОБА_2 , а тому просила визнати заповіт, що складений померлим ОСОБА_3 від 22 жовтня 2009 року, посвідчений секретарем Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за реєстраційним №136 дійсним.
В подальшому позивач змінга позовні вимоги та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 .
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні звіернувся також із позовом до ОСОБА_1 та Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори про визнання заповіту нікчемним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який після себе залишив нотаріально посвідчений заповіт на його користь щодо майна, яке належало йому на день смерті, а саме йому належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

Проте, після звернення до нотаріальної контори йому стало відомо, що є інший заповіт від 22 жовтня 2009 року, засвідчений секретарем Кіровської селищної ради на користь ОСОБА_1 ..

Враховуючи те, що з 2008 року на території с. Кіровське працює приватний нотаріус Руденко В.А., просив визнати заповіт, вчинений на ім`я відповідача ОСОБА_1 , нікчемним.

Представник відповідача Кіровської селищної ради в судовому засідання підтримав позов ОСОБА_1 та не визнав позов ОСОБА_2 , посилаючись на те, що Кіровська селищна рада, при посвідченні заповіту на ім`я ОСОБА_1 діяла в межах, визначених законом.

Відповідач державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на його необгрунтованність, та просила задовольнити позов ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був чоловіком позивача ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 .
Після його смерті за місцем його проживання відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 22 грудня 2007 року склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Р.О. та зареєстрованого в реєстрі №368, в якому ОСОБА_3 заповідав все своє майно ОСОБА_2 (а.с. 42), а ІНФОРМАЦІЯ_2 померлий ОСОБА_3 , склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який було посвідчено секретарем Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області МаляновоюТ.М. (а.с. 8).
Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 31 серпня 2010 року було відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки є інший заповіт на ім`я ОСОБА_2 , а також заповіт посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування у населеному пінкті де є нотраріус, вважається нікчемним (а.с.11).

Крім того, як вбачається з реєстраціїного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №383 виданого ОСОБА_4 , начальником Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 23 жовтня 2008 року та місце розташування робочого місця приватного нотаріуса зазначено: с. Кровське, вул. Центральна, 79а, Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 92).

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про нотаріату населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії:
1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна;

2) посвідчують заповіти (крім секретних);

3) видають дублікати посвідчених ними документів;

4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них;

5) засвідчують справжність підпису на документах";

2) частину другу статті 40 викласти в такій редакції:

До нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються:

1) довіреності військовослужбовців або інших осіб, які перебувають на лікуванні в госпіталях, санаторіях та інших військово-лікувальних закладах, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими або черговими лікарями;

2) довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ або військово-навчальних закладів;

3) довіреності осіб, які перебувають у місцях позбавлення волі (слідчому ізоляторі), посвідчені начальником місця позбавлення волі (начальником слідчого ізолятора);

4) довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

Оскільки, як зазначалося вище, на території с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропоетровської області з 23 жовтня 2008 року працює.приватний нотаріус Руденко В.А. то Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області не мала права посвідчувати відповідно до ст. 37 Закону України Про нотаріатзаповіт ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, тобто в даному випадку заповіт є правочин вчинений з порушенням закону.
Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Також на зазначене звернув увагу і п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, а саме: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, а в п. 14 зазнчено, що не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення. У цьому разі слід застосовувати статтю 1257 ЦК, оскільки норми глави 85 ЦК не передбачають можливості визнання заповіту дійсним.

На підставі викладеного суд вважає заповіт ОСОБА_3 від 22 жовтня 2009 року, який посвідчений секретарем Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області нікчемним, оскільки він вчинений з порушенням порядку посвідчення, а тому позов ОСОБА_2 є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 то суд їх вважає необгрунтованими, оскільки, як зазначалося вище заповіт ОСОБА_3 на ім`я позивача є нікчемним, а тому вона позбавлена права на спадкування за заповітом на нерухоме майно після смерті ОСОБА_3 .

Проте відповідно до ч.4 ст. 1257 ЦК України ОСОБА_1 не позбавлена права на спадкування за законом на загальних підставах, а також при наявності підстав на обов`язкову долю у спадщині, але цих вимог позивач перед судом не ставила.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проте позивачка інших доказів на підтвердження своїх вимог не надала, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 37 Закону України Про нотаріат, ст.ст. 215, 1257 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 88, 89, 208, 209, 214, 215, 216, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Дніпропетровської районної державної нотарільної контори про визнання правочину нікчемним задовольнити.

Визнати нікчемним заповіт від 22 жовтня 2009 року, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та посвідченого секретарем Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №136.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 17 грн. та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя М.О. Макаров