АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанський А. Д.

суддів: Перепелюк І.Б., Чупікової В.В.

секретар Варгоцька Н.С.

за участю: представника апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2

І.К. його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартиру та визначення порядку користування квартирою, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.

Посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, па підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2001. Квартира № 7 складається з двох житлових кімнат, загальна площа - 52,4 кв.м., жилою - 27,5 кв.м..

І4.11.1987 року між ним та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.01.2010 року розірваний.

__________________________________________________________________

Справа № 22ц-937 2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Гончарова І.М.

Категорія: 2/5 Доповідач: Галичанський А.Д.

Вказував, що хоча квартира АДРЕСА_2 була

придбана ним під час перебування у шлюбі із відповідачкою, дане майно не є обєктом спільної сумісної власності. Дана нерухомість є його особистою приватною власністю, оскільки дане майно набуте ним за час шлюбу, але за його особисті кошти і в той час, коли вони з відповідачкою фактично припинили шлюбні відносини та проживали окремо.

Ще до укладення шлюбу, за договором дарування від 06.03.1986 року він прийняв у дар від своєї родички 13/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, що знаходяться у м. Чернівці по вул. Мінській, 3.

Вже перебуваючи у шлюбі, він виїжджав до Сполучений Штатів Америки, звідки привіз зароблені кошти в сумі 9937 доларів США.

Через декілька місяців, у березні 1996 року він продав подаровану йому квартиру, та доклавши частину зароблених коштів, придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 13.05.1996 року.

Хоча дружина певний час проживала з ним в цій квартирі, вже з кінця 1999 року вона почала їздити на роботу до Італії, потроху сім'я почала розпадатися. Оскільки для нього одного трикімнатна квартира була завеликою, а відповідачка повідомила, що не збирається жити з ним однією сім'єю. 24.05.2001 він продав її за договором купівлі-продажу, а 13.07.2001 придбав двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 у м Чернівці, в якій проживає по сьогоднішній день.

Приблизно влітку 2001 року відповідачка приїхала з Італії з метою лікування та попросила зареєструвати її в купленій мною квартирі. Відповідно до відмітки у паспорті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 11.09.2001, та проживала разом з ним під час лікування, проте вже в кінні року виїхала назад до Італії.

Зазначає, що колишня дружина завжди визнавала, що дана квартира є його особистою власністю і не заявляла жодних майнових претензій, коли покинула його і переїхала на постійне проживання до Італії.

В даний час він хотів би продати квартиру, в якій проживає, проте він не може скористатись своїм правом через те, що дане майно по закону вважається спільним сумісним майном подружжя він не може реалізувати своє майно без письмової згоди колишньої дружини яка перебуває за кордоном.

Позивач просив суд визнати квартиру АДРЕСА_5 його особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 2 листопада 2010 року позови ОСОБА_2 до ОСОБА_4 об»єднані в одне провадження із позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання право власності на Ѕ частини квартири та визначення порядку користування нею.

Зазначав, якщо колишня дружина ОСОБА_4 вже не є членом його сім'ї і не проживає в його квартирі понад дев'ять років, тому вона втратила право користування цим житлом.

Просив суд усунути йому перешкоди в користуванні належною на праві власності квартирою №7 по вул. Комарова, 29-Б у м. Чернівці, шляхом зняття з реєстрації за даною адресою його колишньої дружини ОСОБА_4.

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до відповідача, в якому зазначила, що 14 листопада 1987 року між нею та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який заочним рішенням Шевченківського районною суду м. Чернівці від 22.01.2010 року був розірваний.

Шлюбний договір між сторонами не укладався. В період шлюбу, а саме 13.07.2001 року сторонами за спільні кошти подружжя було придбано 2-х кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_6, яка є предметом спору. Право власності на зазначену квартиру було оформлено на ОСОБА_2

Відповідно до технічної характеристики загальна площа квартири складає 52,40 кв.м., вона складається з 2-ох кімнат житловою площею 27,50 кв.м.. у тому числі 1-а кімната - 15,40 кв.м., 2-а кімната - 12,10 кв.м., кухні площею - 7,50 кв.м, вбиральні площею - 1,20 кв.м., ванної кімнати площею - 2,60 кв.м., коридора площею - 9,10 кв.м..

Враховуючи, те, що квартира була придбана в період шлюбу і за спільні кошти подружжя, вважає, що вона має право на 1/2 частину за значеної квартири.

Крім того в зв'язку з тим, що згоди між сторонами про поділ квартири не досягнуто, вважає за доцільне визначити порядок користування квартирою, а саме: кімнату площею 15,40 кв.м. виділити Їй, а кімнату площею 12,10 кв.м. виділити ОСОБА_2, а кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, комору залишити в спільному користуванні.

Просила визнати за нею, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7, а також встановити порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_8 і виділити їй у користування кімнату площею 15,40 кв.м., а ОСОБА_2 - кімнату площею - 12,10 кв.м., кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, комору залишити в спільному користуванні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_9 особистою приватною власністю ОСОБА_2.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні належною йому на праві власністю квартирою № 7 в будинку № 29-Б по вул.. Комарова в м. Чернівці шляхом зняття з реєстрації за цією адресою його колишньої дружини ОСОБА_4.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири та визначення порядку користування квартирою - відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_4 в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на предмет його скасування з постановленням нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання правав власності на нерухоме майно, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частини квартири № 7 за адресою м. Чернівці, вул.. Комарова, 29-Б та визначення порядку користування квартирою задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального та процесуального права.

В заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її відхилити та залишити в силі рішення суду першої інстанції, вважає його прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права з врахуванням правильно встановлених обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 14 листопада 1987 року по 22 січня 2010 року. Спірна квартира АДРЕСА_10 була придбана ОСОБА_5 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_4

06 березня 1986 року ОСОБА_2 отримав в дар від ОСОБА_6 13/100 частин жилого будинку з відповідними господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_11, і будучи його власником продав 06 березня 1996 року за 140 000 000 крб., а 13 червня 1996 року він придбав квартиру АДРЕСА_12 за 161 000 000 крб..

24 травня 2001 року ОСОБА_2 продав квартиру по вул.. Червоноармійській, 115 за 39563 грн. і 13 липня 2001 року придбав кв. № 7 в буд.. 29-Б по вул.. Комарова м. Чернівці за 16 453 грн..

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.01.2010 року шлюб між подружжям ОСОБА_2 було розірвано та встановлено, що сторони більше 10 років назад припинили подружні стосунки у звязку з виїздом ОСОБА_4 за кордон.

Таким чином, спірна квартира була придбана ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 однак дане майно не є обєктом спільної сумісної власності, а є приватною особистою власністю ОСОБА_2, оскільки воно набуте під час шлюбу, але за його особисті кошти, виручені від реалізації власного майна.

Крім цього судом встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрована у спірній квартирі, але з 2001 року в ній не проживає, а тому втратила право користування нею, а її реєстрація перешкоджає здійснювати ОСОБА_2 своє право як власника житла.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Вищезазначені обставини встановлені судом першої інстанції повно і всебічно на підставі належних і допустимих доказів, яким дана вірна юридична оцінка і до встановлених таким чином спірних правові відносин правильно застосовані норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги про спільну сумісну власність на спірну квартиру та про безпідставність висновку суду про особисту приватну власність ОСОБА_2 на неї в звязку з тим, що в основу її купівлі стала виручка від 13/100 подарованої йому частини квартири до шлюбу за адресою Мінська, 3 в м. Чернівці спростовуються ч.1 ст. 24 КпШС Української РСР від 29 червня 1969 року (який діяв під час виникнення спірних правовідносин) та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України, якими встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно судам необхідно зясувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них.

Суд першої інстанції з врахуванням обставин справи та вищезазначеної норми матеріального права прийшов до вірного висновку, що квартира АДРЕСА_13 була придбана за рахунок коштів від реалізації 13/100 частин жилого будинку по вул.. Мінській, 3, який був власністю ОСОБА_2, а тому вона також стала приватною власністю ОСОБА_2, а реалізувавши її і придбавши за рахунок цих коштів спірну квартиру ОСОБА_2 також став її власником.

Стаття 60 СК України не регулює спірних правовідносин так як не існувала на момент виникнення спірних правовідносин. Разом з тим, ст. 57 СК України аналогічно з ст. 24 КпШС України регулює спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення і не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: