Справа № 22-ц-4136/11 Головуючий у І інстанції Примаченко В.О.
Категорія 38 08.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Волохова Л.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про отримання грошової компенсації вартості частки в спільному майні та припинення права власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.06.2010 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1692, кожному з них на праві власності належить по ? частині квартири № 2, що знаходиться в місті Біла Церква по вулиці Водопійній, будинок № 9-а та належала на праві власності ОСОБА_7, померлому 29.04.2009 року. Власником іншої 1/2 частини вищевказаної квартири на підставі договору дарування від 17.09.2010 року є відповідач ОСОБА_5 Квартира, співвласниками якої є сторони, має 17,2 кв.м. жилої площі та складається з однієї житлової кімнати. Спільне користування квартирою неможливе в зв»язку зі створенням відповідачем ОСОБА_5 позивачам перешкод у цьому, а тому, оскільки виділити в натурі їхні частки неможливо, позивачі і просили суд зобов»язати її відшкодувати кожному з них грошову компенсацію вартості частки в спільному майні квартирі АДРЕСА_1, по 50000 грн., припинивши їхнє право власності на частки після сплати грошової компенсації, а також зобов»язати їх, позивачів по справі, здійснити відчуження частки в спільному майні на користь відповідача після сплати нею грошової компенсації.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2009 року помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належала йому на праві власності.

Спадкоємцями квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.06.2010 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1692, стали позивач ОСОБА_2, позивач ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4, та дочки померлого від першого шлюбу - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по ? частині кожен (а.с.23). В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 17.09.2010 року подарували свої частки матері ОСОБА_5, відповідачу по справі, яка стала власником ? частини квартири.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що спосіб захисту прав, вказаний позивачами у позові, не передбачений діючим законодавством, оскільки матеріальне право не передбачає можливості примусового зобов»язання співвласника виплатити матеріальну компенсацію вартості частки у спільному майні іншим співвласникам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають обставинам справи та прийняті на підставі діючого законодавства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 заперечувала проти стягнення з неї на користь позивачів грошової компенсації за належні їм на праві власності частки в спільній квартирі та на припиненні їхнього права власності у ній не наполягала, в зв»язку з чим обґрунтованим також є і висновок суду першої інстанції про відсутність доказів, які б свідчили про факт порушення відповідачем прав позивачів, що є обов»язковою умовою для звернення особи до суду за захистом своїх прав в розумінні ст. 3 ЦПК України.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: