АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія визнання угоди недійсною Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю. А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Ковач О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 липня 2011 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними договір купівлі-продажу квартири № 29 в будинку №116 по Салтівському шосе, в м.Харкові, посвідчений 09.06.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий №1890 та договір купівлі-продажу квартири №30 по Салтівському шосе, 116 в м. Харкові посвідчений 09.06.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий №1886, посилаючись на те що їй на праві приватної власності належала двокімнатна ізольована квартира, розташована по Салтівському шосе, № 116, кв.№ 30 в м.Харкові, а на підставі договору довічного утримання від 11.03.1996 року, посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-1404, їй на праві приватної власності належала двокімнатна ізольована квартира, розташована по Салтівському шосе, № 116АДРЕСА_1 в м.Харкові.

Навесні 2010 року у позивача склалося скрутне матеріальне становище, їй терміново були потрібні гроші в сумі 6,5 тис. доларів США, у зв'язку з чим вона вирішила, що гроші можна взяти отримавши кредит. Через об'яву в газеті «Прем'єр» вона познайомилася з відповідачами, які бралися допомогти їй отримати необхідну суму грошей. Відповідачі пояснили позивачу, що для отримання грошей необхідно у нотаріуса укласти договір іпотеки під нерухоме майно. Під час спілкування з відповідачами вона розповіла їм, що має на праві власності дві квартири, розташовані поруч одна з одною. Також вона розповіла, що в квартирі № 30 по Салтівському шосе вона зареєстрована і постійно проживає, це її єдине місце для проживання. Відповідачі пояснили їй, що гроші можна взяти під заставу квартири № 29 по Салтівському шосе в м.Харкові, але для з'ясування всіх можливих варіантів отримання грошей потрібні копії документів на обидві квартири. На прохання відповідачів, на початку червня позивач передала їм копії документів на квартири. Через деякий час відповідачі зателефонували їй і повідомили, що 09 червня 2010 року з ними необхідно бути у приватного нотаріуса.

В призначений час сторони приїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_4 Відповідачі постійно знаходилися поруч з позивачем, розмовляли на різні теми, що не стосуються отримання грошей. Через деякий час ОСОБА_1 стала себе погано почувати, у неї запаморочилась голова, вона ледь не втратила свідомість, погано себе контролювала. Не зважаючи на її погане самопочуття, нотаріус дала позивачу на підпис якісь документи. ОСОБА_1 їх підписала, майже не прочитавши. Вона вважала, що підписує договір позики, але грошей від відповідачів вона так і отримала.

Через деякий час, вона з'ясувала, що 09 червня 2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної ізольованої квартири, розташованої по Салтівському шосе, 116, кв.30 в м.Харкові. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, реєстровий № 1886. В цей же день між нею та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної ізольованої квартири, розташованої по Салтівському шосе, 116, кв.29 в м.Харкові. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, реєстровий № 1890.

Коли ОСОБА_1 зрозуміла, що відповідачі ввели її в оману і за документами вона нібито продала їм обидві належні їй квартири, в тому числі квартиру, що є її єдиним місцем проживання, вона звернулася до органів міліції та з позовом до суду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 липня 2011 року року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, та постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на ті обставини, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд 1 інстанції обгрунтовано виходив з того, що договора купівлі- продажу квартир відповідають вимогам чинного законодавства, достатніх доказів, які б вказували на відсутність наміру у ОСОБА_1 на укладання договорів, чи введення її в оману, позивачем суду не надано

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Матеріали справи містять дані про те, що 09.06.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: місто Харків, Салтівське шосе, 116, кв.№ 30. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером №1886 та зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Також між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 09.06.2010 року у того ж нотаріуса було оформлено договір купівлі-продажу на квартиру № 29 по в будинку № 116 по Салтівському шосе в місті Харкові, що належала позивачу.

Згідно з нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 09.06.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2.о. позивач продала відповідачу ОСОБА_2 спірну квартиру за 200000 грн.

Згідно з нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 09.06.2010 року між позивачем ОСОБА_1та ОСОБА_6 позивач продала відповідачу ОСОБА_6 іншу спірну квартиру також за 200000 грн.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка була присутня при посвідченні договору купівлі-продажу та особисто підписала їх. Під час розгляду цивільної справи судом 1 інстанції також було встановлено факт підготовки всіх необхідних документів для продажу квартир самою позивачкою, а саме отримання витягів для оформлення договору відчуження з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджує намір ОСОБА_1 укласти договори відчуження квартир.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що дані договори купівлі-продажу відповідають вимогам чинного законодавства, передбачених ст.ст. 203, 208, 209, 210 ЦК України, а саме, вчинений в письмовій формі та нотаріально посвідчений.

Судова колегія вважає обгрунтованим висновок суду про те, що позивач під час розгляду справи в суді не надала жодних доказів, що підтверджували поганий стан її самопочуття в день оформлення договорів купівлі-продажу 09.06.2010 року, а також доказів які б вказували на фіктивність спірних правочинів.

Крім того, у судовому засіданні позивачка надала пояснення, що на неї під час оформлення правочинів було здійснено психологічний тиск, який полягав в зовнішній обстановці та поведінці відповідачів під час оформлення правочинів. Проте, така позиція позивача не підтверджена жодними доказами.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий договір може бути визнаний судом недійсним. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щопозивачкою у відповідності до ст.ст.11,60,61 ЦПК України не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б вказували на відсутність наміру у ОСОБА_1І на укладання договору купівлі-продажу, чи введення її в оману.

Правильні висновки суду 1 інстанції про те, що посилення позивачки на те, що в Червонозаводському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розслідується кримінальна справа за її заявою не може бути підставою для визнання правочинів недійсними. Судом встановлено, що 02 березня 2001 року Ст. слідчим СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харкіській області ОСОБА_7, була винесена постанова про порушення кримінальної справи за фактом заволодіння шахрайським шляхом офіційними документами за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, проте в мотивувальній частині постанови мова йде про події жовтня 2008 року, та ці події повязані з діяльністю Кредитної спілки «Соколов», проте, в позовній заяві позивач ставить питання про визнання договорів купівлі-продажу недійсними які були укладені 09.06.2010 року, тобто майже через 2 роки після вказаних у постанові подій.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеністі.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, ст.ст.314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 липня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді