Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1215/11
РІШЕННЯ

Іменем України

22.04.2011 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Дубас Т.В. при секретарі Іскрі І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Києво - Святошинського Бюро технічної інвентаризації, Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, зобовязання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в Київській області, ОСОБА_4, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та про визнання права власності на спадкове майно ,-

в с т а н о в и в :

У січні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з первинним позовом до ОСОБА_3, Києво - Святошинського Бюро технічної інвентаризації, Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, зобовязання вчинити дії.

Свої вимоги мотивують тим, що 3 липня 1978 року загинули в аварії ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Їх спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках були позивачі та відповідач. Кожний із них є співвласником житлового будинку № 4 по вулиці Котовського в селі Хотів Києво - Святошинського району Київської області з надвірними будівлями та належної до нього земельної ділянки. Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року, виданим Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою та довідкою Хотівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 3 лютого 1996 року № 70. Не дивлячись на наявність вказаного свідоцтва Перша Київська обласна державна нотаріальна контора повторно розглядає питання про спадкування та видає свідоцтво про право на спадщину за законом від 5 березня 1997 року на ? частину вказаного будинку на ОСОБА_3 та на ? частину вказаного будинку на ОСОБА_1. Враховуючи, що на час смерті батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були неповнолітніми всім спадковим майном фактично одноособово користується ОСОБА_3. Він відмовляється визнати за позивачами право користування частиною будинку, надвірних будівель та земельної ділянки. Він сам обробляє землю. В будинку змінені дверні замки і ключі позивачам не надані.

Просили визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03. 1977 року реєстровий номер 2-556 та від 09.10. 2001 року , реєстровий номер 4-3175 поділити в натурі спадкове майно .

В подальшому уточнили позовні вимоги просили визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 05. 03. 1997 року зареєстроване за № 2-556 та від 09.10. 2001 року , зареєстроване за № 4-3175, видані Першою Київською обласною нотаріальною конторою .

Зобов»язати Першу Київську обласну нотаріальну контору видати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року на ім.»я ОСОБА_1 , була вінця ОСОБА_7 .

Зобов»язати Києво- Святошинське міжміське БТІ зареєструвати за сторонами право власності по 1/3 за кожним із сторін на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом , зареєстроване за № 7628 від 10.11. 1983 року .

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в Київській області, ОСОБА_4, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 3 липня 1978 року загинули в аварії ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Їх спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках були позивач та відповідачі за зустрічним позовом. Кожний із них відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року, виданого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою є співвласником 1/3 частини спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 9 жовтня 2001 року є недійсним як незаконно повторно видане. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року також є недійсним. Тільки він прийняв спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном. На час смерті батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були неповнолітніми. Їх опікуном був дід і вони проживали в м. Орлі. На малолітніх і неповнолітніх діяв шестимісячний строк на прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року видане за його заявою. Він завжди турбувався про своїх братів. Надавав їм фінансову допомогу. Коли після смерті діда відкрилась спадщина на трьохкімнатну квартиру, він відмовився від своєї частки спадщини на користь братів. Вважає, що позивачі за первинним позовом не набули права на спадщину та пропустили строк позовної давності для оспорювання свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_1, який минув 9 жовтня 2003 року. ОСОБА_2 6 лютого 1996 року подав заяву про відмову від належної йому після смерті матері, ОСОБА_8, на користь брата, ОСОБА_3. В зустрічній позовній заяві він просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року, виданого на імя ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 жовтня 2001 року, виданого на імя ОСОБА_1, та визнати право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері. ОСОБА_8, а саме: на житловий будинок № 4 по вулиці Котовського в селі Хотів Києво - Святошинського району Київської області.

Позивачі та їх представник позов підтримали . В зустрічному просили відмовити . Представник сіданні зустрічний позов підтримав. Проти первинного позову заперечує.

Відповідач та його представник позов не визнали . Просили відмовити . Зустрічний позов просили задоволити.

ОСОБА_4 основний позов визнала. В зустрічному просила відмовити.

Суд вислухавши осіб , які брали участь у справі дослідивши письмові докази знаходить, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено , що 3 липня 1978 року загинули в аварії ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6 28 грудня 1982 року відкрита спадкова справ № 432 після смерті ОСОБА_5 10 листопада 1983 року відкрита спадкова справа № 425. Спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках ( по 1/3 частини кожний) є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зокрема кожний із них є співвласником житлового будинку № 4 по вулиці Котовського в селі Хотів Києво - Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року, реєстрові № № 7628, 7631, 7633 виданими Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. Перша Київська обласна державна нотаріальна контора 16 лютого 1996 року повторно розглядає питання про спадкування та видає свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 березня 1997 року та від 9 жовтня 2001 року відповідно на ? частину спадкового майна на ОСОБА_3 та на ? частину спадкового майна на ОСОБА_1. При видачі свідоцтв про право на спадщину за законом від 5 березня 1997 року та від 9 жовтня 2001 року Перша Київська обласна державна нотаріальна контора допустила порушення ст. 560 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, яка передбачала, що свідоцтво про право на спадщину видається тільки один раз. Вона не мала права видавати повторно свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 березня 1997 року та від 9 жовтня 2001 року, оскільки свідоцтва по спадковому майну вже видавались. Підстав для визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року недійсним немає. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Радянської районної Ради народних депутатів від 14 липня 1983 року № 259 ОСОБА_3 був призначений опікуном ОСОБА_1 та ОСОБА_2. До Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 10 листопада 1982 року надійшла заява від ОСОБА_3 від свого імені та від нього як опікуна від імені ОСОБА_1 та від ОСОБА_2, який за згодою опікуна ОСОБА_3, про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 4 по вулиці Котовського в селі Хотів Києво - Святошинського району Київської області та грошовий вклад в сумі 1641 руб 04 коп. в рівних частках. На підставі вказаної заяви видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року, реєстровий № 7628 та 7631. Це цілком відповідало ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, яка передбачала, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. Спадщина може бути прийнята і після перебігу вказаного строку і без звернення в суд при наявності згоди всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Що стосується строку позовної давності, то на час прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були неповнолітніми, а отже не могли знати про правовий характер здійснюваних опікуном дій та не мали права самостійно здійснювати дії по захисту своїх законних прав. Ч. 2 ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року передбачала, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За таких обставин зустрічний позов не підлягає до задоволення. Щодо визнання недійсним за зустрічним позовом свідоцтва , яке видане 09.10. 2001 року на ім.»я ОСОБА_1 на ? частину спадкового майна позов не підлягає до задоволення з тих підстав на які посилається позивач за зустрічним позовом.

Посилання на заяву ОСОБА_2 від 6 лютого 1996 року про відмову від своєї частки в спадщині на користь ОСОБА_3 не можу бути прийнята до уваги, оскільки на цей час Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року, реєстрові № № 7628, 7631, 7633. Крім того відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємець по закону або по заповіту має право відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку сукупність наявних у справі доказів свідчить про право ОСОБА_3 лише на 1/3 частину спадщини.

Що стосується вимог по первісному позову про зобовязання Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою видати дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом від 10 листопада 1983 року на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2 та зобовязання БТІ зареєструвати по 1/3 частині кожному ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частині житлового будинку № 4 по вулиці Котовського в селі Хотів Києво - Святошинського району Київської області, то задовольнити ці вимого неможливо. Суду не надано доказів звернення позивачів по первісному позов до вказаних органів і про відмову останніх вчинити вказані дії.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 4, 76, 80, 524, 529, 548-550, 553, 560 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року ст.ст. 11, 16, 316-319, 321, 328, 1216 1223, 1261 Цивільного кодексу України, п. 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 208, 209, 211, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Києво - Святошинського Бюро технічної інвентаризації, Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину свідоцтв про право на спадщину за законом видане 5 березня 1997 року за № 2-556 Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_3.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину свідоцтв про право на спадщину за законом видане 9 жовтня 2001 року за № 4-3175 Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_1.

В решті позову відмовити .

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в Київській області, ОСОБА_4, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по сплаті державного мита в сумі 170 грн 00 коп та витрати по сплаті ІТЗ в сумі120 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя