РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2011 року Справа № 2-23/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Чабан Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 13 жовтня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки по забезпеченню виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 щодо повернення позики у розмірі 323 300,00 грн., що еквівалентно 61 тис. доларів США, з нарахуванням відсотків у розмірі 3% щомісячно у термін з 13.10.04 року по 13.02.05 року. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстраційним № 5306.

Предметом іпотеки за даним договором є нежитлова будівля ремонтно-будівельного цеху загальною площею 1772,0 кв.м., розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, буд. 32.

Позивач є власником вищезазначеної нежитлової будівлі на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (ВВМ №188723 реєстр. №8179), виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.09.2004 року. 22.09.2004 року ОСОБА_1 надав на ім'я ОСОБА_8 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, на продаж, заставу (іпотеку) нежитлової будівлі №32 по вул. Молодо гвардійській у м. Дніпропетровську, згідно з якою довіритель міг здійснювати тільки в інтересах позивача продаж, заставу (іпотеку) даної нежитлової будівлі, та за його узгодженням.

В порушення умов даної домовленості, ОСОБА_3 свої обов'язки не виконав та належне позивачу майно передав в іпотеку для забезпечення особистих зобов'язань, про що власника не повідомив. Окремого доручення на отримання позики від ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_3 позивач не надавав, особистих зобов'язань перед ОСОБА_2 не мав.

Позивач зазначає, що даний договір укладений в порушення ст.ст. 5, 18 Закону України Про іпотеку, оскільки предметом іпотеки може бути майно, що належить іпотекодавцю на праві власності, у разі забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекою нерухомого майна, що належить третій особі (майновому поручителю), майновий поручитель є іпотекодавцем відповідно до іпотечного договору, але позивач не виступав по спірному договору, як майновий поручитель і не може відповідати своїм майном за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_3 Крім зазначеного, в порушення норм ст.18 Закону України Про іпотеку договір іпотеки на нежитлову будівлю № 32 по вул. Молодогвардійській у м.Дніпропетровську не має опису предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації. У зв'язку з укладанням відповідачами договору іпотеки, який зареєстровано в реєстрі обтяжень нерухомого майна, позивач, як власник, не може у повному обсязі користуватися та розпоряджатися нежитловим приміщенням за його цільовим призначенням, тому просив суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 13.10.2004 року за реєстраційним номером 5306.

У подальшому позов було доповнено, позивач уточнив підстави позову та зазначив, що договір іпотеки від 13 жовтня 2004 року був укладений від його імені ОСОБА_3 з фізичною особою ОСОБА_2, але при цьому, як зазначено в договорі, ОСОБА_3 діяв на підставі довіреності від 22 вересня 2004 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №2003. Зазначеною довіреністю відповідача ОСОБА_3 уповноважено бути лише його представником в установах, організаціях: в тому числі банківських установах, та жодним пунктом не передбачено укладати від імені позивача угоди з фізичними особами. До того ж, зазначена довіреність уповноважує відповідача діяти в інтересах позивача і таке твердження випливає зі змісту самої довіреності, домовленості між сторонами та зі змісту чинного законодавства. Відповідно до п.п. 1,2 ст.237 ЦК України повірений діє від імені та в інтересах сторони, яку він представляє. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 не мав права на укладення договору іпотеки по своїх зобов'язаннях, оскільки це прямо заборонено ст. 238 ЦК України.

Як вбачається, довіреність була видана ОСОБА_3 22.09.2004 року, а 13.10. 2004 року він уклав спірний договір іпотеки з ОСОБА_2, при цьому про укладення зазначеного договору позивача не було повідомлено жодним з відповідачів. Лише 19.02.2005 року ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 про факт перебування нерухомого майна, розташованого у м. Дніпропетровську по вул. Молодогвардійській, 32, що належить йому на праві власності, в іпотеці за зобов'язаннями ОСОБА_3 перед ОСОБА_2, що свідчить про неправомірність укладення договору іпотеки в своїх інтересах, так як дана іпотека забезпечує його грошові зобов'язання.

Домовленістю сторін не було передбачено передача майна позивача в іпотеку по зобов'язаннях відповідача ОСОБА_3, у зв'язку з чим позивач відразу відізвав надану йому довіреність та 14.03.2005 року звернувся до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним.

Окрім цього, зазначений договір іпотеки в будь якому разі не підлягає виконанню, оскільки він не містить усіх істотних умов, передбачених чинним законодавством, зокрема ст.18 Закону України „Про іпотеку", де повинно бути зазначене: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діяв від імені позивача.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував та суду пояснив, що 13.10.2004 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно з яким він позичив у відповідачки грошові кошти у сумі 61 000 доларів США з нарахуванням та виплатою щомісячно процентів у розмірі 3%, та зобов'язався повернути зазначену суму в строк до 13.02.2005 року.

Раніше 22.09.2004 року позивачем було видано довіреність на ім'я ОСОБА_3 бути його представником в усіх установах, організаціях в тому числі в банківських установах по всіх питаннях пов'язаних з продажем, заставою (іпотекою) за ціну та на умовах на його розсуд належної позивачу нежитлової будівлі, яка знаходиться в м. Дніпропетровську, вулиця Молодогвардіиська, буд. 32.

Дана довіреність відповідає усім вимогам чинного законодавства щодо порядку її оформлення та була достатньою підставою для укладення договору іпотеки від 13.10.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Видаючи дану довіреність на представництво інтересів і конкретизуючи повноваження представника (представляти інтереси з усіх питань, пов'язаних з продажем, заставою (іпотекою) за ціну та на умовах на його розсуд належної довірителю нежитлової будівлі, яка знаходиться в м. Дніпропетровську, вулиця Молодогвардійська, 32, для чого надаються повноваження одержувати довідки та інші довідки, подавати від імені довірителя заяви, оформляти кредитні договори, замовляти та одержувати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно в МЕТІ, підписувати попередній договір, договір авансу та інші договори, розривати укладені договори, розписуватись за довірителя, підписувати договір купівлі-продажу, застави (іпотеки), одержувати належні довірителю грошові кошти, а також виконувати усі інші дії, пов'язані з цією довіреністю), позивач припускав можливість, що такі дії можуть бути вчинені. Для укладення оскаржуваного договору іпотеки від 13.10.2004 року додаткове погодження з боку довірителя не потребується, оскільки право на його укладання передбачено самою довіреністю.

Окрім цього, в довіреності зазначено, що представник має право вирішувати питання щодо продажу, застави (іпотеки) на власний розсуд, тому представник був наділений правом вільно обирати спосіб виконання повноважень, тому просив у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності.

Треті особи надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних від 06.09.2004 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_1 належить на праві власності будівля ремонтно-будівельного цеху літ.М-1, площею 1772,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 32 (а.с.11).

22.09.2004 року ОСОБА_1 надав на ім'я ОСОБА_3 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, згідно з якою уповноважив відповідача бути його представником в усіх установах, організаціях в тому числі в банківських установах по всіх питаннях пов'язаних з продажем, заставою (іпотекою) за ціну та на умовах на його розсуд належної йому нежитлової будівлі №32 по вул. Молодогвардійській у м. Дніпропетровську (а.с.7).

13 жовтня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки по забезпеченню виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 щодо повернення позики у розмірі 323 300,00 грн., що еквівалентно 61 тис. доларів США, з нарахуванням відсотків у розмірі 3% щомісячно у термін з 13.10.04 року по 13.02.05 року. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстраційним № 5306. Предметом іпотеки за даним договором є нежитлова будівля ремонтно-будівельного цеху загальною площею 1772,0 кв.м., розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, буд. 32 (а.с.25, 26).

19.02.2005 року позивач скасував довіреність у встановленому законом порядку (а.с.5).

Як вбачається, відповідач для забезпечення особистих зобов'язань передав в іпотеку належне позивачу майно, про що власника не повідомив. Даний факт у судовому засіданні визнаний сторонами. Окремого доручення на отримання позики від ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_3 позивач не надавав, особистих зобов'язань перед ОСОБА_2 не мав.

Слід зазначити, що позивач не виступав по спірному іпотечному договору також і як майновий поручитель, тому не може відповідати своїм майном за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_3.

Відповідно до ст.5 Закону України Про іпотеку, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за умов, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності, але в даному випадку іпотекодавцю майно не належало.

Також згідно зі ст.18 Закону України „Про іпотеку", в договорі іпотеки повинно бути зазначено: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, але ці відомості вищевказаний договір не містить.

Відповідно до п.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої від одночасно є, тому на думку суду, даною довіреністю відповідач ОСОБА_3 уповноважений був діяти в інтересах позивача, що також вбачається зі змісту довіреності. Окрім цього, у судовому засіданні відповідач не довів, що між сторонами існувала інша домовленість щодо передачі майна відповідача в іпотеку по зобов'язаннях ОСОБА_3.

Також на думку суду є хибними посилання відповідача на те що, видаючи довіреність на представництво інтересів і конкретизуючи повноваження представника, позивач припускав можливість, що такі дії можуть бути вчинені, а також що для укладення оскаржуваного договору іпотеки від 13.10.2004 року додаткове погодження з боку довірителя не потребується, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 237, 238 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає визнати недійсним договір іпотеки, укладений 13 жовтня 2004 року між ОСОБА_3, діючим по довіреності від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_2, посвідчений 13.10.2004 року приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №5306.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 850 гривень витрат у справі на користь ОСОБА_1, та по 60 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 237, 238 ЦК України, ст.ст.5, 18 Закону України Про іпотеку, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору іпотеки недійсним, - задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 13 жовтня 2004 року між ОСОБА_3, діючим по довіреності від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_2, посвідчений 13.10.2004 року приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №5306.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 850 гривень витрат у справі.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 850 гривень витрат у справі.

Стягнути із ОСОБА_2 60 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_3 60 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя