Справа № 2-3895/11
Провадження № 2/1015/4342/11
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Усатова Д.Д. при секретарі Шевчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради про визнання права на земельну ділянку зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У травні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як дитина війни.

Позивачка декілька разів зверталась до відповідача з проханням виділити їй земельну ділянку, але відповіді так і не отримала.

Просила визнати за нею право на земельну ділянку для індивідуального будівництва, садівництва та городництва площею 0,25 га та зобов'язати відповідача виділити їй земельну ділянку у розмірі 0,25 га в натурі на місцевості для індивідуального будівництва, садівництва та городництва, розташованої на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради.

Уточнила позовні вимоги та просила зобов'язати Михайлівсько-Рубежівську сільську раду першочергово виділити їй земельну ділянку у розмірі 0,25 га у с. Михайлівська-Рубежівка відповідно плану детального планування села, як дитині війни.

Представник позивачки вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити.

Вислухавши сторін, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як дитина війни. Це підтверджується листом Києво-Святошинської держадміністрації від 27.02.2009 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни надається пільга щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва.

Відповідно до ч.І ст. 121 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» громадяни мають право на безоплатну передачу їх земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га.

Позивачка декілька разів зверталась до відповідача з проханням виділити їй земельну ділянку, але відповіді так і не отримала.

Відповідно до листа Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 12.02.2009 року, позивачка користується земельною ділянкою площею 0,40 га в с.Михайлівська Рубежівка по вул. Жовтневій, 24, але документів щодо права власності чи оренди землі вона не має.

Отже, позивачка має можливість отримати земельну ділянку на використання свого права. Більше того, сільська рада не оспорює права позивачки отримати земельну ділянку, як дитина війни. Однак у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що вільні землі для використання з такою метою у запасі сільської ради відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки щодо зобов'язання відповідача надати їй, як дитині війни, земельну ділянку першочергово. Однак, враховуючи пояснення відповідача стосовно обставин справи, суд вважає недоведеною вимогу позивачки про надання їй земельної ділянки у обсязі саме 0,25 га, оскільки розміри земельних ділянок, які надаються громадянам у власність, відрізняються між собою у залежності від місцевості. Доказів обов'язку відповідача надати їй у власність, виділивши на місцевості, 0,25 га позивачка не надала, та таких доказів не зазначила.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказами є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою не доведено, що відповідач зобов'язаний надати земельну ділянку позивачці саме у таких розмірах, виділивши її в натуру на місцевості, доказів цього нею не надано. Суд вважає їх надуманими та оцінює такі твердження позивачки критично.

Керуючись ст.5, ч.1 ст. 121 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ст. ст.60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Михайлівсько-Рубежівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області першочергово виділити ОСОБА_1 земельну ділянку у с.Михайлівська Рубежівка чілповідію до плану детального планування села, як дитині війни.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня, наступного за його проголошенням.

Суддя: Д. Д. Усатов