АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6512/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року м. Дніпропетровськ

09 червня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Гребенкіній Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості; -

встановила:

У квітні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, та згідно уточнених позовних вимог зазначив, що 14.11.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 206072 відповідно до якого відповідачу наданий кредит в сумі 120000 евро зі сплатою 12,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 14.11.2011 року.

20.04.2007року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 206218, відповідно до якого відповідачу наданий кредит в сумі 140000 евро зі сплатою 10 % на рік з кінцевим терміном повернення 19.04.2010 року. Зобовязання відповідача за кредитним договором забезпечені порукою на підставі договорів поруки з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та ОСОБА_3. Оскільки невиконання своїх зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором № 206218 від 20.04.2007 року -41536,63 евро, за договором №206072 від 14.11.2006 року -72051,50 евро, та судові витрати, стягнути на його користь солідарно з відповідачів - 200,00 грн. за договором № 206218 від 21.05.2007 року , за договором №206072 від 14.11.2006 року - 200,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 206218 від 20.04.2007 року - 41536,63 евро, за договором №206072 від 14.11.2006 року - 72051,50 евро. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 400,00 грн., витрати ІТЗ 120 грн., судовий збір 1820,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2- ОСОБА_4 вказує на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати, постановити нове рішення, яким ПАТ КБ "ПриватБанк" в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.11.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 206072 відповідно до якого відповідачу наданий кредит в сумі 120000 евро зі сплатою 12,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 14.11.2011 року.

20.04.2007року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 1.1, був укладений кредитний договір № 206218, відповідно до якого відповідачу наданий кредит в сумі 140000 евро зі сплатою 10 % на рік з кінцевим терміном повернення 19.04.2010 року. (а.с. 19-22,31-35)

20.04.2007року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 217-2, за умовами якого поручитель зобовязався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором, (а.с. 13)

12.01.2009 року між ТОВ «Українську фінансове агентство «Верус» та позивачем укладено договір поруки № 467 та додаток до нього № 1, за умовами якого ТОВ «УФА «Верус» зобовязалось відповідати перед позивачем за виконання відповідачем своїх зобовязань за укладеним договором, (а.с. 17)

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 543 ЦК України, в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - якого з них окремо.

Відповідно до СТ..1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком, а також іншими видами зобовязання, передбаченими договором або законом.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( ст.. 554 ЦК України) .

За таких обставин задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі не виконують свої зобовязання за кредитним договором, тому на підставі вище викладених норм законодавства стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по кредиту від 20.04.2007 року - 41536,63 евро, по кредиту від 14.11.2006 року в сумі 72051,50 евро.

Судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача 400 грн., та солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1700 грн. судового збору та 120 грн. ИТЗ, а всього 1820 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не підставою для скасування рішення суду першої інстанції, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному,повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглядаючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін і дав їм правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.209,218,303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2011 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: