Лисянський районний суд Черкаської області
, м , тел. (факс):
__________________________________________________________________________________________________________________
27.10.2011 Справа №: 2-32/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року Лисянський районний суд

в складі: головуючого Золотоверхого О.І.

при секретарі Гонтар І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позов та пояснили, що 25 квітня 2009 року помер брат позивачки ОСОБА_3, який знаходився в будинку для пристарілих в с. Хижинці, Лисянського району, Черкаської області. Коли вона, як спадкоємець другої черги звернулася за отриманням спадщини, то виявилося що ОСОБА_3 31 липня 2001 року в Шестеринській сільській раді Лисянського району склав заповіт, в якому все майно заповів ОСОБА_2. До складу спадкової маси входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Про навність такого заповіту ОСОБА_3 нікому не повідомив, хоча поки він перебував в будинку для пристарілих, то позивачка та її представник часто відвідували його. Поскільки ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, стояв на обліку у лікаря нарколога, лікувався в ЛТП в 1978 1979 роках, у них є сумнів щодо психічного стану померлого і просили призначити посмертну судово психіатричну експертизу та визнати недійсним заповіт, вчинений 31.07.2001 року Шестеринською сільською радою Лисянського району на користь ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що ОСОБА_3 вона знала з 90 х років, поки він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 і в свій час вона допомагала йому через суд витребувати земельний пай в колгоспі ім.. Чапаєва. У зв»язку з чим ОСОБА_3 видав їй доручення на право користуватись орендною платою за користування земельною ділянкою. Вона отримувала в КСП зерно та іншу орендну плату, частину залишала собі, а частину грошей віддавала ОСОБА_3 Чи говорив ОСОБА_3 своїм родичам про заповіт,їй не відомо, але по день його смерті до неї ніхто ніяких претензій не пред»являв.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає , що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Про те що ОСОБА_3 написав заповіт в користь ОСОБА_2, який посвідчений Шестеринською сільською радою Лисянського району 31.07.2001 року стверджується копією заповіту, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні.

Із тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_3 В,В. на випадок своєї смерті все майно, яке належало йому, він заповідає ОСОБА_2 Заповіт підписаний секретарем сільської ради ОСОБА_4 та посвідчено гербовою печаткою.

ОСОБА_4 в судовому засіданні, пояснив, що при посвідченні заповіту він не виявив у ОСОБА_3 якихось відхилень. Після посвідчення заповіту він також завірив доручення на ім.»я ОСОБА_2 на право розпорядження нею земельним сертифікатом.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, пояснили, що знали ОСОБА_3, він проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинку своїх родичів, він вживав спиртні напої, але не працював трактористом в місцевому колгоспі. Про заповіт їм нічого не відомо.

Судом 25 травня 2011 року, була призначена посмертна судово психіатрична експертиза, по можливості судом витребувані відповідні документи. Але як повідомили експерти, медичної документації не достатньо для вирішення питання про психічний стан, а свідки не могли дати оцінку психічному стану ОСОБА_3 на момент складання заповіту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду достатньо доказів для визнання заповіту недійсним. А відповідно до 60 ЦКУ, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому в позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.. 1234,1236 ЦКУ та ст. 10,60,212 215 ЦПКУ, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області на протязі десяти днів після проголошення.

Суддя Золотоверхий О. І.