РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1204/11

Провадження №

17.03.2011 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Оксененко В.А., з участю секретаря Дмитрієвої Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Микітичні до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, 3 особа: ОСОБА_3, КП міськБТІ м.Харкова,-

Встановив:

ОСОБА_1 01.09.2010 р. звернулась до ОСОБА_2 з позовом про поновлення пропущеного строку на звернення до суду за захистом порушеного права, визнання договору дарування квартири недійсним, вказавши в обґрунтуванні вимог наступне.

Їй на підставі свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_1. В цієї квартири вона зареєстрована і проживає до теперішнього часу. ЇЇ близки- чоловік і син померли і вона залишилась сама. У 2003 р., будучи людиною похілого віку, хворою, внаслідок матеріальних труднощів підписала договір дарування зазначеної квартири на користь ОСОБА_2. При цьому, мати відповідачки, скориставшись гарними відносинами, переконала її у тому, що вона залишиться власником квартири і буде там проживати, з правом скасування цього договору, що буде надавати їй сістематичну матеріальну допомогу і доглядати, а угода- носити формальний характер. Наприкінці 2008 р. в ході конфлікту з ОСОБА_3 та їй сказала, що квартира давно зареєстрована за ОСОБА_2, що вона до квартири немає ніякого відношення, що вони можуть її виселити, а квартиру продати. Нотаріус, якій посвідчив договір дарування, належним чином не розяснив їй права і обовязки, не попередив про наслідки укладання цієї угоди, про те, що вона може опинитись на вуліці безхатною, не перевірів дійсність її намірів, однакового розуміння сторонами значення умов договору і не сприяв захисту її інтересів. Договір дарування не був спрямований на реальне настання правових наслвідків, обумовлених ним, що підтверджується тим, що фактично квартира ані відповідачки, ані її матері не передавалась і досі залишається у неї. Просить поновити пропущений строк на звернення до суду, зазначивши, що вона правонеобізнана людина, з купою хворіб, про порушення права дізналась лише наприкінці 2008 р. Визнати договор дарування від 22.12.2003 р. недійсним на підставі ст.56 ЦК України (1963 р.) як укладений внаслідок помилки, що має істотне значення; анулювати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 і зареєструвати квартиру за нею.

Відповідачка, 3 особа з боку відповідача- Кравченко Н.Ю. позов не визнали і вказали суду, що позивачка є прабабусєю ОСОБА_2, між ними булі гарні, родинні відносини і ОСОБА_1 сама вирішила подарувати ним квартиру. Оскільки, на той час відповідачка була неповнолітнью, договір за неї підписала 3 особа- Кравченко ОСОБА_4 укладанні договору позивачка була здоровою людиною, матеріально забезпеченою, розуміла його наслідки. Доказів того, що договір був нею підписаний внаслідок помилки, немає і не надано. Дар був прийнятий шляхом підписання договору і реєстрацією квартири в міськБТІ. Після підписання договору пройшов значний період часу, ОСОБА_1 звернулась до суду з пропуском процесуального строку і підстав для його поновлення немає. Також зазначили, що у 2007 р. позивачка стала їх уникати, відношення між ними поступово погіршились і вважають, що причиною того є наявність у онука позивачки-Кравченко О.Е. нової сімї, яка бажає отримати спірну квартиру.

Представник 3 особи КП міськБТІ м.Харкова в судове засідання не зявився і суд розглянув справу за відсутності вказаної особи, на підставі наданих доказів.

Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши письмові докази, приходить до наступного.

22.12.2003 р. між ОСОБА_3, яка діяла за свою неповнолітню дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 укладено договір дарування, згідно умов якого ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2 „б в м.Харькові.

На час укладення договору дарування ОСОБА_1 проживала одна (чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 померли обідва у 1993 р.), була людиною похілого віку (76 років), у серпні 2003 р. у неї стався перелом руки, що на деякий час позбавило її можливості вести звичний спосіб життя.

Дані обставини підтверджуются копіямі свідоцтв про смерть, довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку КП "Жилкомсервіс" (а.с.15, 16, 256,260).

Отже, доводи позивачки про те, що на час укладання угоди у неї виникла необхідність у тому, щоб їй хтось купував та приносив ліки, продукти харчування, допомагав у проведенні необхідних ремонтних робіт, прибиранні квартири, надавав матеріальну допомогу і здійснював догляд,- не позбавлені сенсу.

Як впливає зі змісту договору, при його підписанні нотаріус не роз'яснила ОСОБА_1 суть цього договору, її права й обов'язки, не попередила про наслідки укладання договору дарування, для того, щоб юридична неосвіченість дарувателя не могла бути використана їй на шкоду іншою стороною договору обдарованим і відмітки про це у договорі відсутні.

Відсутність відмітки про виконання перелічених дій дає змогу зробити суду висновок, що нотаріус не сприяв позивачці в захисті її законних інтересів, не перевірив, чи відповідає зміст спірного договору дарування вимогам закону й дійсним намірам ОСОБА_1 на його укладання, однакового розуміння сторонами значення, умов договору дарування та його правових наслідків для позивача, як дарувальника.

Викладення нотаріусом у п.1. договору предмету та поняття договору дарування відрізняється від його викладення у законі, а саме - в спірному договорі вказано: "ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру...", однак таке формулювання суперечить поняттю дарування, даному в ст.243 ЦК України в редакції від 1963р., в якій поняття та предмет договору дарування викладено у наступній редакції: "За договором дарування одна сторона передає іншій стороні безоплатно майно у власність", а не в дар, як це вказав нотаріус у спірному договорі.

За приписом ч.1 ст.5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам у здійсненні їхніх прав і захисту законних інтересів, роз'ясняти права й обов'язки, попереджати про наслідки здійснення нотаріальних дій для того, щоб юридична неосвіченість не могла бути використана їм на шкоду; відмовити в здійсненні нотаріальної дії у випадку її невідповідності законодавству України або міжнародних договорів.

За ч.ч. 10-13 ст.44 цього Закону України, п.36 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус зобов'язаний: встановити дійсні наміри кожної зі сторін до здійснення угоди, що він завіряє; встановлення дійсні наміри кожного з учасників угоди шляхом встановлення однакового розуміння сторонами значення, умов угоди і її правових наслідків для кожної з сторін, встановити дійсні наміри однієї зі сторін угоди при відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення.

Відповідно до положень п.п.4 ч.1 ст.49 Закону України "Про нотаріат", п.31 Інструкції... нотаріус повинен відмовити в здійсненні нотаріальної дії, якщо є сумніву в тім, що фізична особа, що звернулося за здійсненням нотаріальної дії, не усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії.

За ст.54 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси повинні перевіряти, чи відповідає зміст засвідчуваного ними договору вимогам закону (у цьому випадку- це насамперед правильний виклад нотаріусом у договорі дарування його поняття) і дійсним намірам сторін.

Пункт 8 Інструкції... нотаріуси зобов'язані здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону України "Про нотаріат", сприяти фізичним і юридичним особам у здійсненні їхніх прав і захисту законних інтересів, роз'ясняти права й обов'язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, для того, щоб юридична неосвіченість не могла їм ушкодити.

Підписуючи вказаний договір позивачка могла вважати і вважала, що буде залишатися власником своєї квартири, а з оглядом на родинні відносини- що цей договір буде носити формальний характер, з правом його скасування, що після підписання нею договору ОСОБА_3, а потім і відповідачка будуть надавати її необхідну матеріальну та іншу допомогу, доглядати та турбуватися за нею.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, з 1988 р. по теперішній час особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1, остання постійно мешкає та зареєстрована одна у спірній квартирі, самостійно оплачує всі комунальні платежі, дбає і доглядає квартиру, що підтверджується довідкою КП „Жилкомсервис, копіями платежних документів (а.с.79-207).

Іншого житла у позивачки немає, що підтверджується довідкою КП "Харківське міське БТІ" від 09.08.2010р.

Суд не може прийняти до уваги свідчення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в частини того, що позивачка у повної міри розуміла, яку угоду вона укладає і правові наслідки її укладання, тому, що наведені вище обставини вони не спростовують.

Позивачка, допитана судом в якості свідка, свідок ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили, що ОСОБА_1 при укладанні договору бажала від іншої сторони надання ій допомоги та догляду.

ОСОБА_1 народилася і закінчила середню школу, інші навчальні заклади в Росії, там же тривалий час працювала (а.с.72, 74, 76, 224). Отже, з урахуванням того, що мова, якою переважно спілкуються звичайні громадяні у м.Харкові є россійська, нотаріус повинен був зробити переклад договору дарування на російську мову, зачитати сторонам текст на російській мові, про що зазначити в договорі, що виконано не було.

Суд вважає, що позивачка, будучі право необізнаною людиною, підписала договір внаслідок помилки, що має істотне значення, оскільки, неправильно сприймала предмет та інші істотні умови спірного договору дарування, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого спірний договір не був би нею підписаний. Ця помика мала істотне значення, тому, що стосується предмету спірного договору, її та відповідачки прав і обов'язків після підписання вказаного договору, його правових наслідків.

Волевиявлення позивачки на підписання спірного договору не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, спірний договір не був спрямований з боку позивача на реальне настання правових наслідків, обумовлених їм.

Відповідно до ст.56 ЦК України в редакції 1963р. правочин, укладений у внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнаний недійсним за позовом сторони, що діяла під впливом помилки.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28.04.78р. "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

За приписом ч.2 ст. ст.243 ЦК України в редакції 1963 р., що діяв на момент укладення спірного договору у грудні 2003 р., договір дарування вважається укладеним з дати передачі майна обдарованому, а спірна квартира і до теперішнього часу обдарованій (тобто відповідачу) позивачкою не передана .

ОСОБА_3 та відповідачка підтвердили, що вони постійно проживають у житловому будинку за адресою: м.Харків, вул.Котлова, 143 (що вказаний як їхня адреса у запереченнях на позов - а.с.34), що мають 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Крім наведеного, суд приймає до уваги, що укладений договір є односторонним, безоплатним і витрат, повязаних з укладанням договору, утримання квартири відповідачка не несла; приведенням сторін в первісний стан також не потягне у неї грошових витрат.

Клопотання позивачки про поновлення пропущенного процесуального строку суд задовольняє, оскільки, підставі його пропуску суд вважає поважними.

Керуючись ст.212-215, 88 ЦПК України, ст.15-16 ЦК України в редакції 2004 р., ст.56,74,ч.2 ст.80,243 ЦК України в редакції 1963 р., Закону України „Про нотаріат, Інструкцією „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити; поновити строк позовної давності.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 „б в м.Харкові, укладений 22.12.2003 р. між ОСОБА_1 Микітичною та ОСОБА_3, яка діяла за свою неповнолітню дочку ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО за р№5420, приведши сторони в первісний стан.

Анулювати державну реєстрацію права власності в місьБТІ м.Харкова на квартиру АДРЕСА_2 „б в м.Харкові на імя ОСОБА_2 і зареєструвати квартиру на праві власності за ОСОБА_1 Микітичною.

Після набрання рішенням суду чинности, заходи забезпечення позову скасувати; арешт з квартири АДРЕСА_2 „б в м.Харкові зняти, ухвалу суду від 01.09.2010 р.-скасувати.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області через районний суд протягом 10 днів.

СУДДЯ: В.А. ОКСЕНЕНКО.