АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 24 (І)
Головуючий в 1 -й інстанції
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Іванюк О.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2009 року у справі за позовом Комунального Житлового

підприємства № 6 м. Кривого Рогу до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року Комунальне житлове підприємство № 6 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та просило стягнути з нього 2574,51 грн. в рахунок заборгованості за комунальні послуги.

Рішенням Інгулецького районного суду від 12 листопада 2009 року позовні вимоги Комунального житлового підприємства № 6 до ОСОБА_3 задоволені повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин по справі, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд.

При цьому посилається на те, що суд, посилаючись на рішення Криворізької міської Ради № 823 від 26.11.2008 року, не врахував, що воно не має зворотної сили , тому перерахунок плати за житлово-комунальні послуги з початку 2008 року є неправомірним. Посилання суду на ст.68 ЖК України є необгрунтованим, оскільки відповідач не є наймачем у розумінні ст.ст.61,63,68 ЖК України; крім того не враховано п.6.1 Положення « Про гуртожитки», яке затверджено рішенням виконкому Криворізької міської ради № 163 від 03.04.2003 року, яким передбачено , що витрати на комунальні послуги входять у ставку плати за користування житловою площею.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, шо ОСОБА_3 мешкає в кімнаті 36/1, Жилою площею 5,97 кв.м. по вул.. Кармелюка , буд. З у м. Кривому Розі. Будинок №3 по вул.. Кармелюка у м. Кривому Розі переданий в безоплатне користування від ВАТ ПГЗК до комунальної власності міста. Згідно з наказом Управління житлово-комунального господарства м. Кривого Рогу №435 від 03.09.2007. зазначений будинок переданий на обслуговування КЖП №6 та вважається гуртожитком.

Оскільки відповідач користується послугами КЖП, суд дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2574,51 грн. за період з 01.01.2007. по 31.01.2009. При цьому обґрунтовано керувався положеннями постанови

Кабінету Міністрів України №560 від 12.07.2005. «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій», загальної площі кімнати на тариф, який затверджений рішенням Криворізької міської ради.

Вартість послуг за користування холодною водою складається з розрахункової суми згідно постанови Кабінету' Міністрів України №560 від 12.07.2005. «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій», кількості зареєстрованих осіб на тариф, який затверджений рішенням Криворізької міської ради.

Вартість послуги за опалення місць загального користування складається з розрахунку суми, яка нарахована за опалення всього будинку пропорційно житлової площі кімнати. За споживання електричної енергії у гуртожитку розрахунок проходить виходячи із загального приладу обліку будинку та житлової площі кімнати.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неповного з,ясування судом обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права є безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом п.4 ч.1п.38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986. №208/ далі примірне положення/, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках / зі статусом для проживання одиноких громадян/, проводиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

Крім цього, правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житло-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються законом від 24.06.2004. № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги» / далі-закон/.. Суб'єктами цього закону є органи виконавчої влади, виробники, виконавці та споживачі житло-комунальних послуг, а також власники дриміщень чи будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцем або виробником послуг /ст. 1,ч.2 ст.З, ст.. 19/.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру

затверджених цін /тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку /ч.2 ст. 32 закону/.

Цим же законом визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово- комунальні послуги /ст.ст. закону/.

Відповідно до п.п.2 ч.І ст. 7 закону, ст.. закону від 21.05.1997. №280 « Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати

побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності.

Крім того, відповідно до ст. 5 закону від 03.12.90. №507-Х11 "Про ціни і

ціноутворення" Кабінет Міністрів визначає повноваження органів державного

управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також контролю за цінами/тарифами.

У період, за який ставиться питання про стягнення заборгованості /01.01.2007.- 31.01.2009. роки/, регулювання цін/тарифів, зокрема у сфері житлово-комунальних послуг, здійснювалося на підставі відповідних постанов КМ.

Так, відповідно до п.16 додатку до постанови Кабінету Міністрів від 25.12.96. №1458

«Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін /тарифів/» зі змінами, внесеними постановою КМ від 11.03.2002. №273, зокрема, обласним державним адміністраціям надано повноваження встановлювати граничні розміри плати за проживання у гуртожитках громадян.

Вказаний пункт додатку до постанови КМ від 25.12.96 № 1548 втратив чинність згідно з постановою КМ від 11.05.2005. №342 «Про внесення змін у додаток до постанови КМУ від 25.12.96.№1548 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України», яке набрало чинності з 03.06.2005., тобто державне регулювання цін/тарифів за проживання в гуртожитках було відмінено.

Постановою КМ від 26.03.2008. №276, яке набрало чинності з 04.04.2008., внесені зміни до п. 12 додатку до постанови КМ від 25.12.96. №1548, яким, зокрема, відновлені повноваження у тому числі обласних державних адміністрацій щодо регулювання /встановлення/ граничного розміру плати за проживання в гуртожитках.

Отже, в період з 03.06.2005. до 04.04.2008. встановлення плати за проживання в гуртожитках було виведено з-під державного регулювання і ціни були вільними.

Відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 02 жовтня 2009 року № Р-521/0/3-09, з посиланням на постанову КМ від 25.12 96. № 1548, встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках громадян, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, у розмірі 194 грн. за ліжко-місце за місяць з урахуванням податку на додану вартість.

Оскільки зазначене розпорядження не має зворотної сили, воно не розповсюджується на відносини між сторонами по даному спору, які склалися в період з 01.11.2007. по 31.01.2009.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд не допустив порушень норм матеріального чи процесуального законодавства, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду від 12 листопада 2009 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею

УХВАЛИЛА:

законної сили.

Головуючий:

Судді: