Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Головуючий в 1 -й інстанції
Доповідач Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: представника відповідача публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 та публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 Балкапро стягнення моральної шкоди, у звязку із професійним захворюванням, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, та просив стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди з публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 (надалі - ПАТ «Євраз ОСОБА_3»)130 000 грн., з публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат ( надалі- ПАТ «КЗРК»)- 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він тривалий час 15 років 10 місяців працював у шкідливих умовах праці, з яких 11 років 9 місяців на ВАТ «Суха Балка» та 9 років 9 місяців на ВАТ «КЗРК» у звязку із професійним захворюванням та втратою працездатності переносить моральні страждання, компенсацію яких просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з до публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь позивача 17 000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб. З публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 на користь позивача - 43 000 грн. Стягнуто з відповідачів по 8,50 грн. судового збору та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи по 30 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі ПАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; вважають, що акт розслідування хронічного професійного захворювання не може бути належним доказом по справі; розмір моральної шкоди, стягнутой судом першої інстанції, не відповідає засадам розумності , виваженості і справедливості; судом не враховано, що позивач працював у шкідливих умовах праці на іншому підприємстві.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову до ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3». ОСОБА_3 не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції не відповідає засадам розумності , виваженості і справедливості є значно завищеним. Суд помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України; і залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного ОСОБА_3 України від 27 січня 2004 року № Ірп/2004, яким встановлено, що відшкодування моральної шкоди не передбачено для осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню; не застосовано тримісячний термін позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час працював з 1992 року по 24.01.2005 року на різних посадах у підземних умовах праці на ш. «Южная», «ім.Фрунзе» ВАТ «Суха Балка». З 26.01.2005 року працював в підземних умовах праці до 12 червня 2009 року на ВАТ «КЗРК» в шкідливих умовах праці.

Рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 22 лютого 2009 року позивачу встановлено професійне захворювання.

, комісією встановлено, що причиною захворювання ОСОБА_4 є тривала робота протягом 15 років 10 міс в умовах запиленості повітря та 13 років 10 міс - тяжкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, винними у профзахворенні є адміністрація шахт «Ювілейна» «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка» та шахти «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» , ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період праці позивача на цих підприємствах (а.с.15).

За висновком МСЕК від 27 березня 2009 року позивачу було встановлено 50% втраГи професійної працездатності, при наступному переогляді 23.03.2010 року відсоток втрати працездатності збільшився до 60%.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі винні у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником а(х> уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема^, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання від 10 березня 2009 року, причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в умовах тяжкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату та запиленості повітря робочої зони, які виникли у звязку з порушенням керівництвом підприємств, де працював ОСОБА_4, ст. 153 КЗпП України, якили передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя ОСОБА_4, повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 27 березня 2009 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності;, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно д положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми^». якого є спеціальними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує профілактичного, амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення. Обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим, доводи апеляційних скарг відповідачів стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «КЗРК» про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивач)' є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Також необгрунтованими вважає колегія суддів посилання відповідача ПАТ «КЗРК» щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.З ч.І ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодуван моральної шкоди, стягнутої з відповідачів на користь позивача, який визначено ним, виходячи із зас розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3, України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 в 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визнач залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позива характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інші обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача умовах впливу шкідливих факторів та тривалість роботи у кожного з відповідачів, відсоток вин кожного з відповідачів у заподіянні позивачу моральної шкоди, відсоток втрати ним професійні працездатності, та обставину, відповідно до якої стан здоровя потерпілого погіршується , оскільк збільшується відсоток втрати професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у його життєви і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У звязку з вищевикладеним, доводи відповідачів щодо необґрунтованості розміру моральне шкоди, визначеної судом, безпідставні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язкі сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав іЧ належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані підтверджуються письмовими доказами.

Інші доводи відповідачів, викладені в апеляційних скаргах, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат та публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Головуючий: /підпис/ Судді: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя-доповідач: