АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
№22-ц-6640 /11р. Головуючий 1 інстанції
Категорія : право власності ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Сілантьєвої Е.Є.

ОСОБА_3

при секретарі Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в особі його представника ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування надвірними будівлями та частиною земельної ділянки ,-

ВСТАНОВИЛА:

28 вересня 2010 року позивач звернулась у суд з позовом. В якому на підставі статей 317, 319,358,359,386,391 ЦК України просила усунути перешкоди в праві користування нею надвірними будівлями у вигляді приміщення літньої кухні за адресою : м.Харків, вул.. Салтівське шосе ,буд.68 та частиною земельної ділянки належних їх на праві власності та самочинно зайнятих відповідачем та зобов»язати його допустити її до користування зазначеною будівлею та земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на відповідачу на праві спільної часткової власності належить зазначене вище домоволодіння , яке розташоване за вказаною адресою на земельній ділянці площею 664 кв.м. та складається із житлового будинку площею 27,9 кв.м. з надвірними будівлями у вигляді 3-х сараїв, 2-х вбиралень, літньої кухні сіней та підпола , та вона є власником 5/6 його частин, а відповідач 1/6 частини спірного домоволодіння.

Позивач зазначає, що будь якого рішення щодо виділу частки в натурі із спільної часткової власності зазначеного домоволодіння не існує та відповідач самостійно користується літньою кухнею , яка складає 46, 35 кв. м і частиною земельної ділянки площею 400,9 кв.м ., що значно перевищує його частку в спільній часткові власності.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з зазначених підстав.

Відповідач, в особі свого представника, в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнав, пояснивши, що як співвласник спірного домоволодіння також має право на користування частиною будинку з надвірними будівлями , а також на те, що між ними склався порядок користування домоволодінням, позивач користується житловим будинком, а він літньою кухнею і вважає,що позов позивача є передчасним та необгрунтованим та є наслідком її бажання позбавити його права користування спірним домоволодінням.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 січня 2011 року позовні вимоги позивача задоволено. Усунуто перешкоди у праві користування надвірними будівлями у вигляді приміщення літньої кухні літ. «Е» та земельною ділянкою, яка знаходиться у загальному користуванні за вказаною адресою та ОСОБА_4 зобов»язано допустити ОСОБА_6 до користування літньою кухнею літ. «Е» та земельною ділянкою за вказаною адресою.

В апеляційній скарзі відповідач, в особі свого представника, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує неповним з»ясуванням судом обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам, порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ,судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позовні вимоги позивача , суд першої інстанції на підставі статей 383 391 та 358 ЦК України, виходив з того, що позивач як співвласник спірного домоволодіння має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування земельною ділянкою та літньою кухнею, які розташовані за вказаною адресою , а також з того, що співвласники зазначеного домоволодіння в подальшому не позбавлені права здійснювати свої права спільної часткової власності за їхньою згодою, або домовитись про порядок володіння та користування майном чи вирішити спір стосовно цього в судовому порядку.

Однак погодитись з вказаним висновком не можна, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 358 ЦК України , право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі , яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників , які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином за змістом , вказана норма права передбачає право співвласника у спільній частковій власності володіти та користуватись тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності, а у разі неможливості цього, вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Тоді, як ст. 369 ЦК України передбачає право співвласників майна ,що є у спільній сумісній власності володіти і користуватись ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до вимог ч.2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

При цьому, судом першої інстанції встановлено,підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується, що спірне домоволодіння належить на праві спільної часткової, а не сумісної власності позивачу ОСОБА_6 в розмірі 5/6 його частин та відповідачу ОСОБА_4, в розмірі 1/6 його частини .

Матеріали справи свідчать про те, та цей факт в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердили сторони, в особі своїх представників, що позивач користується житловим будинком , а відповідач - літньою кухнею та відповідною частиною земельної ділянки, яка відокремлена парканом.

Крім того, матеріали справи також свідчать про те, що між сторонами виник спір щодо користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою відповідно до їх часток в спільній частковій власності зазначеного домоволодіння.

Задовольняючи позовні вимоги позивача шляхом усунення перешкод у праві користування надвірними будівлями у вигляді приміщення літньої кухні літ. «Е» та земельною ділянкою, яка знаходиться у загальному користуванні за вказаною адресою та зобов»язуючи відповідача допустити ОСОБА_6 до користування літньою кухнею літ. «Е» та земельною ділянкою за вказаною адресою, суд першої інстанції на вказані обставини та норми матеріального права уваги не звернув та помилково застосував до виниклих між сторонами правовідносин статті 383, 391 ЦК України, тоді , як виниклі між сторонами правовідносини регулюються ст. 358 ЦК України.

При цьому, захист прав позивача щодо користування нею літньою кухнею , яка входить до складу зазначеного вище домоволодіння саме у такий спосіб , вказаною нормою ЦК не передбачено .

Крім цього, заявлені позивачем вимоги порушують права відповідача щодо користування ним літньою кухнею і відповідною частиною земельної ділянки і фактично переводить це надвірне приміщення у сумісну власність сторін та не вирішують виниклий між ними спір.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та ухваленню нового рішення про відмову позивачу в задоволенні її позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись статтями 303, 304, 309, 313, 316, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в особі його представника ОСОБА_5 , задовольнити.

Скасувати рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 січня 2011 року .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :