Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-4479а/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в

складі:

головуючого судді: Коцюрби М.П.

за участю секретаря: Кучер В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; третя особа: ВГІРФО про захист права власності, виселення та визнання добросовісним набувачем та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_1; третя особа: Тарасівська сільська рада, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання договір дарування житлового будинку частково недійсним, вселення в будинок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідачів ОСОБА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Свій позов мотивувала тим, що їй на підставі договору дарування від 18.06.2008 року належить жилий будинок № 99, по вул. Чапаєва в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району.

Відповідачі проживають і зареєстровані в будинку на правах членів сім'ї колишнього власника будинку ОСОБА_5

14.07.2006 року шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 розірваний. Між позивачкою і ОСОБА_5 зареєстровано шлюб 27.01.2007 року. Вона як власник будинку зареєстрована в будинку разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Будучи власником будинку, позивачка позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном по вул. Чапаева, в с. Тарасівка приміщеннями будинку № 99, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у здійсненні права власності.

Посилаючись на те, що право відповідачів на користування будинком є похідним від права самого власника будинку, який втратив це право, подарувавши їй будинок, просила виселити відповідачів із займаних ними приміщень будинку без надання іншої житлової площі та зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ТУ МВС України в Київській області зняти відповідачів з реєстрації.

26.10.2011 року ОСОБА_1 подала уточнюючу позовну заяву, в який зазначила, що 18.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір дарування, згідно з яким останній подарував ОСОБА_1 житловий будинок № 99. по ву л. Чапаєва в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області.

На час укладення зазначеного договору дарування ОСОБА_5 був власником спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.1992 року. Набувши право власності на будинок № 99 по вул. Чапаєва в с. Тарасівка на законних підставах вона є добросовісним набувачем .

Відповідно до ст. 215 ЦК України та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України позивач ОСОБА_2 не справі звертатися з позовом про визнання недійсним правочину, учасником якої вона не була. Вона не вправі також витребувати майно від ОСОБА_1, оскільки вона є добросовісним набувачем майна за договором дарування від 18.06.2008 року.

Просила суд визнати її добросовісним набувачем будинку № 99, по вул. Чапаєва в с. Тарасівка. Києво-Святошинського району за договором дарування від 18.06.2008 року.

ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_5. ОСОБА_1, треті особи: Тарасівська сільська рада, приватний нотаріус ОСОБА_9 про визнання договору дарування недійсним, визнання будинку спільною власністю подружжя та його поділ . Крім того просила поділити автомобіль ВАЗ -2101, державний номер НОМЕР_1. який придбано в період шлюбу, та визнати за нею право власності на 1/2 частиу цього автомобіля.

Свій позов мотивує тим, що рішенням виконкому Тарасівської сільської ради № 34/1 ОСОБА_10 надано дозвіл на перебудову будинку № 99, по вул. Чапаєва в с. Тарасівка та зобов'язано після перебудови знести старий будинок.

В 1987 році ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебуваючи в шлюбі, за рахунок власних коштів залили фундамент, маючи намір збудувати будинок.

Після смерті ОСОБА_10 15.05.1983 року, ОСОБА_5 звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, що складалася зі старого будинку та фундаменту під новий будинок.

Оселившись зі своєю сім'єю в старому будинку, вона і відповідач почали будівництво нового будинку.

В період з 1988 по 1992 рік вона з чоловіком за власні кошти збудували будинок, підвели газ. каналізацію тощо.

15.05.1992 року ОСОБА_5 звернувся з заявою в Тарасівську сільську раду про прийняття будинку в експлуатацію.

Рішенням виконкому Тарасівської сільської ради від 06.09.1992 року будинок прийнято в експлуатацію на ім'я ОСОБА_10 Посилаючись на те , що в період шлюбу внаслідок переобладнання, добудови та капітального ремонту будинок збільшився у своїй цінності за рахунок спільних коштів подружжя, просила визнати його обєктом права спільної сумісної власності та поділити в натурі.

З цих підстав просила також визнати недійсним договір дарування, укладений 18.06.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1

27.10.2011 року ОСОБА_7 подала уточнюючу позовну заяву відповідно до якої зазначила, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.07.2006 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_5 Києво-Свя гошинською державною нотаріальною конторою 06.06.1992 року за № 1-1891.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Чапаєва. 99.

ОСОБА_2 є власником 1/2 житлового будинку та надвірних будівель.

14.7.2007року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

18.06.2008 року ОСОБА_5 подарував будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Чапаєва, 99.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 укладав договір дарування будинку № 99 по вул. Чапаєва в с. Тарасівка, 1/2 частини якого є особистою власністю ОСОБА_2, то договір дарування повинен бути визнаний недійсним.

Просила суд визнати договір дарування житлового будинку та надвірних споруд розташованого в с. Тарасівка по вул. Чапаева, 99 від 18.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1176, посвідчений приватним нотаріусом частково недійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд розташованого в с. Тарасівка по вул. Чапаева, 99; визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд розташованого в с. Тарасівка по вул. Чапаєва, 99; вселити ОСОБА_7.ОСОБА_3, ОСОБА_11 в будинок № 99 по вул. Чапаєва в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області; зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2, ОСОБА_3В, ОСОБА_11 щодо вселення в будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені ними вимоги, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_7 заперечували.

ОСОБА_5 просив задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 проти задоволення вимог ОСОБА_7 заперечував.

ОСОБА_7 та представник позивачів просили задоволити заявлені ними вимоги, проти задоволення вимог ОСОБА_1 заперечували.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; третя особа: ВГІРФО про захист права власності, виселення та визнання добросовісним набувачем та задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: Тарасівська сільська рада, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання житлового будинку спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.07.2006 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_5 ОСОБА_12 державною нотаріальною конторою 06.06.1992 року за № 1-1 891.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка. вул. Чапаєва, 99.

ОСОБА_2 є власником 1/2 житлового будинку та надвірних будівель.

14.7.2008року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

18.06.2008 року ОСОБА_5 подарував будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Чапаєва, 99.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 18.07.2006 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.06.1992 року, видане ОСОБА_5 на будинок № 99 по вул. Чапаєва в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району та визнано за ним право власності на 1/2 частину будинку.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області рішення Києво-Святошинського районного суду від 18.07.2006 року скасоване і ухвалене нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04.07.2011 року було скасоване рішення апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2006 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 12.09.2011 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.07.2006 року залишити без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_13 від 03.10.2011 року було відмовлено ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , що до якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду від 18.07.2006 року набрало законної сили, власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Чапаєва. 99 являється ОСОБА_7, а тому суд приходить до висновку про визнання договору дарування житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в с. Тарасівка по вул. Чапаєва, 99. Києво-Святошинського району Київської області від 18.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 1176 частково недійсним, так як згідно ст. 316, ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та зазначене право є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_1 отримала у власність на підставі договору дарування від 18.06.2008 року жилий будинок № 99, по вул. Чапаєва в с. Тарасівка. Києво-Святошинського району, оскільки суд визнає зазначений договір дарування частково недійсним, то проходить до висновку про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в с. Тарасівка. вул. Чапаєва 99.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання її добросовісним набувачем будинку № 99. по вул. Чапаєва в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району за договором дарування від 18.06.2008 року, то суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, так як згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду від 18.07.2006 року набрало законної сили, тому власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка. вул. Чапаева. 99 являється ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9,150 ЖК України, ст. ст. ч.1. ст. 316, ч. 1 ст.317, ч.1 ст.319, 321, ч.3 ст. 388, ч.1 ст. 717 ЦК України та керуючись ст. ст. 60, 208, 209, 212,21,214,215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; третя особа: ВГІРФО про захист права власності, виселення та визнання добросовісним набувачем - відмовити.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: Тарасівська сільська рада, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання житлового будинку спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати договір-дарування житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в с. Тарасівка по вул. Чапаєва, 99, Києво-Святошинського району Київської області від 18.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 1176 частково недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в с. Тарасівка. вул. Чапаєва 99.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд, розташованого в с. Тарасівка. вул.Чапаєва 99.

Вселити ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_11 в будинок № 99 по вул. Чапаєва в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення.

Суддя: М.П. Коцюрба