АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2564/11 Номер провадження 22-ц/1690/3167/11Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Панченка О.О.

Суддів: Обідіної О.І., Кривчун Т.О.

при секретарі: Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою начальника філії ОСОБА_2 обласного управління Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк»

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 31 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на посаді, скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 31 березня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано наказ №125-к від 09.08.2010 року філії-Полтавське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» про звільнення ОСОБА_3 з посади провідного спеціаліста відділу банківської безпеки.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста відділу банківської безпеки філії-Полтавське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнуто з ВАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 17 709 грн. 20 коп. за час вимушеного прогулу з 09.08.2010 року по 31.03.2011 року та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 23 червня 2011 року стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави мито в розмірі 182,09 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, начальник філії ОСОБА_2 обласного управління Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, його скасувати та ухвалити нове про відмову задоволенні позову за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності з п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач працював на посаді провідного спеціаліста відділу банківської безпеки філії ОСОБА_2 обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України». з 04.11.2009 року. Наказом №125-к від 09.08.2010 р. позивача звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням штату. Підставою для звільнення ОСОБА_3 в порядку п.1 ст.40 КЗпП України був наказ №276 від 03.06.2010р. «Про зміни в організації виробництва і праці відділу по роботі з проблемними активами та відділу банківської безпеки філії ОСОБА_2 обласного управління ВАТ «Ощадбанк». Того ж дня ОСОБА_3 попереджено про звільнення.

04.06.2010р. голові профспілкового комітету філії-Полтавське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» направлено подання №7 про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 по п.1 ч.І ст.40 КЗпП України, скорочення штату та чисельності працівників.

05.07.2010 року протоколом №7 засідання профспілкового комітету філії-Полтавське обласне управління ВАТ Ощадбанк» надано згоду на вивільнення 04.08.2010 р. по п.1 ч.І ст.40 КЗпП України ОСОБА_3 Вказаний вище протокол підписаний головою, членами профспілкового комітету та ОСОБА_3

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства підприємства, установи, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, звільнення з підстав, зазначених в п.1 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівнику з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно п.2 ч.2. ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, в тому числі, особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком.

. Як вбачається з матеріалів справи позивач є єдиним прцюючим членом своєї сімї, оскільки батько ОСОБА_4 отримував допомогу по безробіттю (а.с. 101), мати ОСОБА_4 перебуває на обліку як пенсіонер (а.с.108), а брат ОСОБА_5 взагалі не проживає з родиною з 2008 року (а.с., а.с.109, 98).

Згідно ч.2 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Проте, разом з попередженням про звільнення 03.06.2010 року позивачу не було запропоновано інших вакансій, а запропоновано лише 30.07.2010 року, тобто лише за 10 днів до звільнення (а.с.25). Разом з тим, як вбачається з листа ОСОБА_2 обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» про наявність вакантних посад з 03.06.2010 року по 09.08.2010 року ОСОБА_3 не було запропоновано посад начальника відділу банківської безпеки, провідного спеціаліста служби банківської безпеки ТВБВ №10016/037, охоронника ТВБВ №10016/022, охоронника ТВБВ 10016/031 (а.с.95).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що під час розірвання трудового договору з позивачем ОСОБА_2 обласним управлінням ВАТ «Державний ощадний банк України» були порушені вимоги трудового законодавства, що є підставою для скасування наказу про звільнення.

За правилом ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглялаг трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи, що ОСОБА_3 надано достатньо доказів (в тому числі медичних заключень) на підтвердження причинно-наслідкового звязку між його звільненням, моральними стражданнями і подальшими захворюваннями, суд вірно задовольнив позовні вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 500 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до вірного висновку про поновлення ОСОБА_3на роботі, стягнення среднього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Однак, колегія суддів не може погодитися з посиланнями в рішенні суду на порушення відповідачем ч.8 ст. 43 КЗпП України згідно якої власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Так, згоду на розірвання трудового договору профспілковим комітетом надано 05.07.2010 року. Оскільки з 26.07.2010 року по 06.08.2010 року ОСОБА_3 перебував на лікарняному, а 07.08.- та 08.08.2010 року це вихідні дні, то наказ про звільнення, винесений 09.08.2010 року без порушення строків.

Разом з цим, підлягає зменшенню сума виплати за час вимушеного прогулу, оскільки в ході розгляду в апеляційній інстанції було встановлено, що з 16.09.2010 року по 22.12.2010 року ОСОБА_3 перебував на обліку в ОСОБА_2 міському центрі зайнятості та отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 12012,47 грн. Таким чином, з урахуванням положень п.32 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», де визначено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час, необхідно рішення суду в цій частині змінити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 5696, 73 грн. (17 709, 20 грн. - 12012,47 грн. = 5696, 73 грн.).

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Окрім того, так як при поданні апеляційної скарги на рішення місцевого суду ВАТ «Ощадбанк» було зайво сплачено 91, 05 грн. судового збору, вказана сума підлягає поверненню згідно заяви, поданої відповідачем 25.08.2011 року.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника філії ОСОБА_2 обласного управління Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 31 березня 2011 року змінити.

Зменшити розмір стягнутого з ВАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 5696,73 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 31 березня 2011 року посилання на порушення ОСОБА_2 обласним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» при звільненні ОСОБА_3 ч.8 ст. 43 КЗпП України.

Повернути філії-Полтавське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» зайво сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 91,05 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: