АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Акопян В. І.

Суддів: Петренка В.М ОСОБА_2

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м .Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2010року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки та будівлями , визначення порядку користування земельною ділянкою , визнання законними самовільних будівель ,визнання права власності на прибудови ,зміну ідеальних часток . реальний розподіл домоволодіння

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, - ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будівлями, визначення порядку користування земельною ділянкою ,визнання права власності на прибудову та будівлі ,зміну ідеальних часток , реальний розподіл домоволодіння відмовлено.

На рішення суду апеляційну скаргу подала ОСОБА_3 ,прохає рішення суду скасувати , ухвалити нове рішення про задоволення позову , посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи , перевіривши доводи апеляційної скарги ,приходить до висновку ,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства ,вирішив справу згідно із законом . Обґрунтованим є рішення ,ухвалене на основі повно і всебічного з*ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається ,що позивачка є власником 13/25 частин жилого будинку з надвірними спорудами по вул.. Демократичній .Власником 12/25 частин цього будинку є ОСОБА_4 , домоволодіння розташоване на земельній ділянці розміром 480 кв.м.Міняйло Т. М. у 2004 році самочинно збудувала гараж Д та прибудову до будинку .В судовому засіданні позивачка не надала доказів про те ,що відповідач надавав їй згоду на проведення даного будівництва ,частина самовільних споруд позивачки знаходиться на земельній ділянці ,що по рішенню товариського суду і акту виконання рішення з 1974 року виділено відповідачу , тому суд першої інстанції підставно відмовив позивачці в задоволенні позову про визнання права власності на самочинно збудовані споруди , і про зміну ідеальних часток.

Суд першої інстанції в повній мірі з»ясував обставини справи щодо наявності між попередніми власниками будинку угоди про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою, в тому числі і під будинком та допоміжними господарськими спорудами , яка відповідно до ст. . 42 ЗК України є обов»язковою для особи ,яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок ,господарські споруди, надав належну правову оцінку зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації схематичному плану додаткового варіанту розподілу спірної ділянки земельної ділянки між попередніми власниками по рішенню товариського суду і прийшов до вірного висновку про відсутність порушень прав позивачки зі сторони відповідача в частині користування земельною ділянкою і встановлення паркану у відповідності з рішенням товариського суду. Згідно висновку судово- технічної експертизи від14.09.2010 року визначити порядок користування земельною ділянкою на час вирішення спору з урахуванням розташування самочинних споруд не представляється можливим , ,можливо залишити всю земельну ділянку в загальному користуванні , сама позивачка прохала земельну ділянку залишити в загальному користуванні сторін.З урахуванням вищевикладеного ,суд першої інстанції вірно відмовив позивачці в позові про визначення порядку користування земельною ділянкою

Згідно технічних документів за 2009 рік ( а.с.125-129) за сторонами зареєстровано 6 квартира №1 за ОСОБА_4О(.кухня -10.8кв.м, кімната ?,2 ,кімната 22,1 тамбур 2,0кв.м, прибудова 12,5 кв.м.) квартира №2 за ОСОБА_5-( кухня 10,5кв.м, кімната 7,6 кв.м, , прибудова 12,6 кв.м , сіни 3,4кв.м санвузол 4.7 кв,м із них сіни та санвузол самочинне будівництво.)Земельна ділянка під цими кімнатами кожного із сторін згідно схеми за 1974 рік знаходиться в користуванні позивачки під її частиною, в користуванні відповідача- під його частиною. Господарські споруди , які на час розгляду справи є в даному будинковолодінню є самочинними спорудами. Суд першої інстанції вірно відмовив в реальному розподілу будинкововодінння , оскільки сам будинок розподілено попередніми власниками , а допоміжні споруди , які побудували сторони є самовільними спорудами, крім того в частині будинку .що належить позивачці є самочинна прибудова.

За таких обставин ,колегія суддів вважає ,що рішення суду відпвідає вимогам закону , підстав для його зміни чи скасування вона не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303 , 307 , 308.315 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення , на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили ухвалою апеляційного суду .

Головуючий В.І. Акопян

Судді апеляційного ОСОБА_6

Суду

ОСОБА_2