АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2559 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія Доповідач Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Колісниченка А.Г.,

суддів Вадзінського П.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Дремлюзі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Суворовського районного суду міста Херсона від 22 березня 2011 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Української універсальної біржі, третя особа без самостійних вимог на боці відповідача відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Суворовського районного суду міста Херсона від 22.03.2011 року позовна заява ОСОБА_3 визнана неподаною та повернута позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зазначаючи, що суд необґрунтовано повернув позовну заяву, та порушив норми процесуального права.

Представник апелянта, у судовому засіданні, наполягав на задоволенні скарги з посиланням на те, що ОСОБА_3 було належно виконано вимоги, висловлені в ухвалі судді по залишення його позовної заяви без руху, однак суддя незаконно визнав його позов неподаним.

Представник ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона, у судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечував, вважаючи ухвалу судді законною.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши ухвалу суду у межах визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також оплатить витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів вбачається, що ухвалою судді Суворовського районного суду м. Херсона від 14.02.2011 року позовна заява ОСОБА_3 залишена без руху з посиланням на те, що позивачем не надані докази сплати витрат на ІТЗ та судового збору, а окрім того позовна заява не містить посилань та доказів щодо невірності висновку експерта.

25.02.2011 року ОСОБА_3 подано позовну заяву змінену, як він вважав, у відповідності із вимогами, висловленими в ухвалі від 14.02.2011 року та докази сплати витрат на ІТЗ та судового збору. Однак, ухвалою від 23.03.2011 року позов ОСОБА_3 визнано неподаним та повернуто позивачу з мотивів неналежного виконання ухвали про залишення позову без руху. Зокрема, суддя послався на недотримання позивачем положень ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок оцінки майна.

Проте,як вбачається з матеріалів, позовна заява подана ОСОБА_3 10.02.2011 року під час дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року, ст.57 якого передбачала порядок оскарження оцінки майна до суду, відмінний від порядку оскарження, який визначається ст.58 цього ж закону в редакції від 04.11.2010 року. Цей закон набрав чинності з 21.03.2011 року. Оскільки відповідно до ст.58 Конституції України закони не мають зворотної сили, то посилання судді на норми нині чинної редакції закону, яка інакше регулює спірні правовідносини, як на підставу повернення позовної заяви є неправильними. Також колегія суддів відзначає, що недоліки позовної заяви, зазначені суддею в ухвалі від 22.03.2011 року не могли бути усунуті позивачем, оскільки про них не йшлося в ухвалі про залишення позову без руху.

Окрім цього, колегія вважає за необхідне відзначити таке. Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час звернення ОСОБА_3 до суду, визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження та сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Позовне провадження у теорії цивільного процесу визначається як вид судового провадження, у якому вирішується спір, про право цивільне і який має матеріально-правовий зміст. Ознаками позовного провадження є те, що його підставою є позов як матеріально-правова вимога, форма звернення позовна заява, сторонами є позивач та відповідач, наявність інститутів ціни позову, забезпечення позову, мирової угоди і т.п., можливість примусового виконання.

Виходячи з наведеного, питання оскарження оцінки майна боржника, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження,і яке відбувається після вирішення судом спору по право цивільне не має і не може мати матеріально-правого змісту, а відтак не може вирішуватись шляхом предявлення позову у позовному провадженні. Процесуальною формою захисту прав учасників виконавчого провадження, у ході його здійснення є скарга, подана ними у порядку, передбаченому ст.383 ЦПК України і яка розглядається відповідно до розділу VII ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_3 оцінка майна оскаржена у порядку позовного провадження, то при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, судді слід було залишити позовну заяву без руху з посиланням на те, що оскарження здійснюється позивачем у непередбачений законом спосіб та запропонувати йому привести заяву у відповідність із вимогами цивільно-процесуального закону.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає ухвалу судді незаконною і такою, що підлягає скасуванню з направленням матеріалів для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі з урахуванням зауважень, висловлених у мотивувальній частині цієї ухвали.

З огляду на те, що провадження у справі ще не відкрито, а матеріали позовної заяви направляються для повторного вирішення питання про його відкриття, то прохання апелянта про направлення матеріалів для продовження розгляду задоволеним бути не може. Тому апеляція задовольняється частково.

Керуючись ст.ст.307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Суворовського районного суду міста Херсона від 23 березня 2011 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з наступного дня вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Колісниченко А.Г.

судді Вадзінський П.О.

ОСОБА_2