Справа № 22-ц-2937/11 Головуючий у І інстанції Криворучко І.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 08.04.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4, та ОСОБА_5 (Самаді) ОСОБА_6 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Самаді ОСОБА_6 та Самаді ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

19 листопада 2008 року позивач ОСОБА_7 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Самаді ОСОБА_6 та Самаді ОСОБА_8 про визнання їх такими, що втратили право користування гуртожитком за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Рогозів, вулиця Вітчизняна, 5. Вимоги обґрунтовував тим, що являється власником вищевказаного гуртожитку на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 за реєстровим № 1812, а відповідачі не користуються житлом, в якому зареєстровані, з 2007 року, тобто більше шести місяців, що відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України є підставою до визнання їх такими, що втратили право користування гуртожитком.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2, Самаді ОСОБА_6 та Самаді ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням гуртожитком № 5 по вулиці Вітчизняній в селі Рогозів Бориспільського району Київської області.

В апеляційній скарзі, поданій на вищевказане судове рішення, відповідачі посилались на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в зв»язку з чим просили судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_7 є власником гуртожитку № 5 по вулиці Вітчизняній в селі Рогозів Бориспільського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 за реєстровим № 1812 (а.с.8).

Також встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5 (на час розгляду справи Самаді) ОСОБА_6 зареєстровані у вищевказаному гуртожитку, однак за місцем реєстрації не проживають.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи і відповідачами факт непроживання в гуртожитку в апеляційній скарзі не оспорюється. Навпаки, згідно долученої ними до апеляційної скарги довідки Рогозівської сільської ради Бориспільського району за № 219 від 09.02.2011 року (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 (Самаді) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та Самаді ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4, але фактично не проживали з 2000 по 2009 роки через відсутність умов для проживання, а саме: відсутність водопостачання, теплопостачання, електропостачання в даному будинку. Тобто суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначив характер спірних правовідносин.

Разом з тим суд під час розгляду справи застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, оскільки ст.ст. 71, 72 ЖК України, які були застосовані судом, регулюють правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного та громадського житлового фонду, а як встановлено судом, позивач ОСОБА_7 не є наймодавцем житла, він є власником гуртожитку, в якому були зареєстровані відповідачі. Таким чином самим позивачем при подачі позову до суду було обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, а суд першої інстанції, не звернувши на це увагу, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування судового рішення.

Крім того судом першої інстанції порушено вимоги процесуального права, що також є підставою для скасування судового рішення. Так, судом відповідачам не було направлено ні копії позовної заяви з додатками, ні копії ухвали про відкриття провадження по справі в порушення вимог ст. 127 ЦПК України. Крім того в жодне судове засідання відповідачів суд не викликав, розглянувши справу за їхньої відсутності, що порушило їхнє право на особисту участь в судовому засіданні та дачу пояснень з приводу заявлених до них позивачем вимог. Також порушенням є те, що після ухвалення рішення суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 222 ЦПК України, його копію у передбачений законом строк відповідачам рекомендованим листом не надіслав.

При таких обставинах, в зв»язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_4, та ОСОБА_5 (Самаді) ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Самаді ОСОБА_6 та Самаді ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :