АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в 1-й інстанції Свистунова О.В. Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., СавіноїГ.О.

при секретарі: Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_1» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_1», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті ОСОБА_3, про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_1» ( надалі - ПАТ «Євраз ОСОБА_1»), якій у подальшому уточнив та просив стягнути з відповідача на його користь 173000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

При цьому посилається на те, що працював у відповідача з 1993 року в підземних умовах праці, де йому і була заподіяна шкода здоров,ю.

Вперше висновком МСЕК від 03 листопада .2010 року йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Євраз ОСОБА_1» на користь позивача ЗО 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. і судовий збір у сумі 8 грн.50 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Євраз ОСОБА_1» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права. Відповідач вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно

послався на ст.хт. 153, 237-1 КЗпП України та ст.. 1167 ЦК України, оскільки відносини, які виникають між суб,єктами страхування від нещасного випадку, врегульовані спеціальним Законом № 1105-Х1У, яким передбачено відшкодування шкоди застрахованій особі /працівникові/; на думку відповідача, обов,язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров,я у процесі трудової діяльності покладається на Фонд соціального страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов,язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; вважає, що наявність шкідливих виробничих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, про які позивач був поінформований при укладенні трудового договору; позивач не надав доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди, оскільки відсутній висновок МСЕК, на який покладено обов,язок встановоенння факту спричинення моральної шкоди; суд не обґрунтував розмір моральної шкоди; позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду з такими вимогами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у відповідача з 1993 по 2010 роки в підземних умовах праці, де і була заподіяна шкода його здоров,ю. За висновком МСЕК від 03 листопада.2010 року йому вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. Лікарями йому протипоказано важка праця, переохолодження.

Висновку Санітарно-епідеміологіної станції Жовтневого району від 28.07.2009. № 179 встановлено, що на робочому місці позивача було перевищення гранично допустимих показників норм праці, а саме: фізичного перевантаження, маса вантажу, нахили корпусу, запиленість повітря робочої зони - пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного.

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного розслідування № 68 від 07 жовтня 2010 року, причиною отримання позивачем захворювань явилось фізичне перевантаження та пил, що перевищували гранично допустимі показники праці з вини керівництва підприємства, тобто з порушенням вимог ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст.. 153 КЗПП України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.. 237-1 КЗпП України, обґрунтовано виходив із того, що моральна шкода підлягає стягненню з відповідача - ПАТ «Євраз ОСОБА_1», оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов,язків, а заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцем.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з урахуванням положень, викладеним у рішеннях Конституційного ОСОБА_1 України № 1-рп/2004 від 27.01.2004. та № 20-рп/2008. від 08.10.2008. Тому доводи відповідача щодо недоведеності спричинення позивачу моральної шкоди та вини в цьому підприємства є безпідставними.

На час встановлення МСЕК позивачу втрати професійної працездатності до спеціального закону, на який в апеляційній скарзі посилається представник

відповідача, як на підставу для скасування рішення та відмови в задоволенні позову ОСОБА_2, а саме до Закону України «Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату працездатності», внесено зміни, якими скасовано обов,язок виконавчої дирекції Фонду соціального страхування щодо відшкодування моральної шкоди у разі нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату професійної працездатності.

Тому доводи відповідача щодо неправильного застосування судом при вирішенні даного спору норм матеріального законодавства є безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідає заподіяній моральній шкоді, з урахуванням таких обставин як погіршення стану здоров,я позивача, фактичного позбавлення його можливості продовження працювати за професією, що свідчить про зміну його звичного стану життя і що призвело його до моральних та фізичних страждань, потребуючих періодичного лікування в амбулаторних умовах та в умовах стаціонару, що несе за собою додаткові страждання, життя поза сім,єю та інші негативні наслідки.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач став заручником свого стану здоров,я, що завдає йому моральних страждань, оскільки у зв,язку з професійним захворюванням він переживає постійні болі в грудях та в спині, приступи задухи; у працездатному віці став інвалідом та тягарем для сім,ї; дуже багато часу проводить у лікувальних закладах; стан його здоров,я погіршується, хвороба є невиліковною і лише прогресує у часі; вибув із сфери повноцінного життя, що негативно впливає на його психологічний стан та позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідача, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку для звернення до суду з даним позовом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі. Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, на думку колегії суддів, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу

моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням і підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачас.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_1» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя: