АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1609/11 Справа № 22ц-9511/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виселення та припинення права на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року, та постановити нове рішення по суті її позовних вимог /а.с.105-110/.

Зазначеним рішенням позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою задоволено.

Суд встановив порядок користування квартирою №26 по вул. Донецьке шосе, 104 в м.Дніпропетровську загальною площею 45,5 кв.м., виділивши ОСОБА_3 житлову кімнату площею 10,5 кв.м., відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 житлову кімнату площею 17,1 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м. Коридор - площею 4,6 кв.м. ванну кімнату площею 2,0 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., кухню площею 7,5 кв.м., кладову площек 0,3 кв.м. суд залишив в спільному користуванні співвласників.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по справі в розмірі 45 грн. 50 коп.

Суд відмовив в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виселення та припинення права на частку у спільному майн. /а.с.98-99/

Як на підстави апеляційній скарги ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.105-110/

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин про те, що квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі - ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03 грудня 2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 20/.

12 березня 2010 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 і змінила прізвище на ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції,актовий запис №107 /а.с.6/.

Сторони не заперечували, що домовленості між ними про встановлення порядку користування спільною сумісною власністю квартирою №26 по вул. Донецьке шосе, 104 в м. Дніпропетровську не досягнуто.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.. 321, 355, 356, 358,383 ЦК України, 150 ЖК України суд правомірно встановив порядок користування спірною квартирою, виділивши ОСОБА_3 житлову кімнату площею 10,5 кв.м., відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 житлову кімнату площею 17,1 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м. Коридор - площею 4,6 кв.м. ванну кімнату площею 2,0 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., кухню площею 7,5 кв.м., кладову площек 0,3 кв.м. суд залишив в спільному користуванні.

Такий порядок користування спірною квартирою не суперечить дійсним часткам спільного майна і не порушує прав інших власників.

Правильним є рішення і в частині відмови у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_3, оскільки вона не відноситься до кола осіб, які підлягають виселенню на підставі ст.. 116 ЖК України.

Доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: