Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-573/11

18.01.2011 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

Головуючого - судді Лободенка О.C.,

при секретарі Євтушенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору та визнання недійсним правочину з підвищення відповідачем в односторонньому порядку процентної ставки за цим кредитним договором.

Заявою від 18 листопада 2010 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1550.19 гривень, неправомірно сплачених ним за відкриття позичкового рахунку, проіндексовані на індекс інфляції за період до липня 2010 року включно, що становить 2336.73 гривень, та 139.52 гривень 3% річних від цієї суми станом на 03 вересня 2010 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що встановлення відповідачем плати за відкриття позичкового рахунку суперечить п. 3.6 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, яка зареєстрована в міністерстві Юстиції України за № 541/13808 від 25.05. 2007 року та відповідно до якого банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо); також тим, що договором встановлено дискримінаційні умови по відношенню до нього, як до споживача, договором не передбачено можливості підвищувати в односторонньому порядку процентної ставки, умова договору про третейську оговорку була підписана позивачем під фактичним примусом, при укладенні кредитного договору йому не було надано всю необхідну інформацію стосовно кредиту, умови договору є несправедливими.

Відповідач позов не визнав. В якості заперечень проти позову зазначив, що позивач погодився добровільно на підвищення процентної ставки за кредитом, так як за жовтень 2010 року сплатив підвищений розмір процентів, вважає, що договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

П. 6.2 договору кредиту від 03 вересня 2007 року № 720/1Ф-416, укладеним між позивачем та відповідачем встановлено, що спір з виконання положень цього договору підлягає розгляду в Постійно діючому третейському суді при Асоціації Українських банків України.

В звязку з тим, що відповідач до початку зясування обставин у справі не зробив заяву із запереченням проти розгляду спору в загальному суді, ця справа підсудна Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, подані сторонами до справи суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із слідуючих підстав.

03 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 720/1Ф-416, у відповідності до якого останній надав позивачу споживчий кредит в розмірі 156585 гривень на придбання автомобіля.

Листом від 20 жовтня 2008 року відповідач повідомив позивача про те, що ним з 20 жовтня 2008 року підвищено процентну ставку за цим кредитом з 14.05% річних до 21% річних та направив позивачу проект додаткової угоди про підвищення зазначеної процентної ставки.

Платіжним дорученням від 03 листопада 2008 року позивач сплатив відповідачу 1886.7 гривень відсотків за користування кредитом за жовтень 2008 року. З наданих відповідачем меморіальних ордерів вбачається, що ця сума відсотків за користування кредитом сплачена наступним чином: за період до 19 жовтня 2008 року за ставкою 14.05% річних, за період з 20 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2008 року за ставкою 21% річних.

Листом від 02 грудня 2008 року позивач повідомив відповідача про свою незгоду з підвищенням процентної ставки за користування кредитом. Надалі листами від 19 грудня 2008 року, 30 грудня 2008 року, 03 лютого 2008 року сторони вели між собою переписку стосовно підвищення зазначеної процентної ставки, із змісту якої вбачається, що позивач заперечував проти підвищення процентної ставки за користування кредитом.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 зазначила, що працює бухгалтером в ПП «АК «Ульянова» та одночасно допомагає у веденні обліку ОСОБА_1, як приватного підприємця та здійснює необхідні йому розрахунки за допомогою системи «клієнт банк», що знаходиться в офісі ОСОБА_1 Вона постійно здійснює всі платежі за кредитним договором. Розмір щомісячного платежу з погашення тіла кредиту є фіксованим та становить 1864.11 гривень, а розмір процентів за користування кредитом до листопада 2008 року включно вона визначала в телефонній розмові з працівником банку, який веде кредит ОСОБА_1 для того, щоб з банком не було розбіжностей та самостійно сплачує такий платіж. Цей розмір постійно змінюється в залежності від суми залишку кредиту та часу його погашення. Платіж процентів за жовтень 2008 року в листопаді 2008 року вона зробила без погодження з ОСОБА_1 та не знаючи, що банк підвищив процентну ставку за користування кредитом. На початку грудня 2008 року ОСОБА_1А, надав їй для користування документ, який має назву «попередній розпис вартості кредиту» і мається в матеріалах справи і поставив вимогу сплачувати проценти суворо у відповідності до зазначених в цьому документі цифрових значень що вона в подальшому і робила, не узгоджуючи цей розмір з працівниками банку. Такі дії ОСОБА_1 пояснив їй тим, що банк намагається в односторонньому порядку підвищити процентну ставку за кредитом, на що він категорично не згоден.

Показання свідка ОСОБА_2 підтверджуються копіями платіжних доручень на перерахування тіла кредиту та процентів за користування ним за період з 2007 по 2010 рік з змісту яких вбачається, що проценти за користування кредитом сплачувались до листопада 2008 року включно в розмірах, які не співпадають з розміром процентів, які визначені в «попередньому розписі сукупної вартості кредиту», а з грудня 2008 року проценти сплачуються у повній відповідності з цим документом.

П. 2.6.1 договору кредиту від 03 вересня 2007 року встановлено, що про намір змінити розмір процентів за надання кредиту банк повідомляє позичальника не пізніше ніж за 7 днів до дати початку їх введення, а також надає для укладення додаткову угоду про внесення змін до договору. Як вбачається з листа банку від 20 жовтня 2008 року, отриманого позивачем 22 жовтня 2008 року, ця умова щодо строку повідомлення позичальника про початок введення нових процентів дотримана банком не була.

П. 2.6.2 договору встановлено, що в разі, якщо позичальник погодиться із зміненим розміром процентної ставки, він зобовязаний протягом 5 робочих днів підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до договору.

Тобто, сторони договору узгодили виключно письмову форму щодо надання згоди на зміну процентної ставки за користування кредитом. Із змісту цих пунктів договору також вбачається, що у відповідача не було повноважень на зміну процентної ставки в односторонньому порядку, така зміна могла мати місце лише за письмовим погодженням сторін договору.

Доводи відповідача про погодження позивачем підвищення розміру процентної ставки шляхом здійснення платежу 03 листопада 2008 року не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 203 ч.3 ЦК України на внесення змін до правочину має бути волевиявлення сторони правочину. З показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що платіж в листопаді 2008 року за користування кредитом в жовтні 2007 року вона здійснила в підвищені сумі самостійно, покладаючись на слова працівника банку, без узгодження з позивачем. В справі відсутня довіреність або інший документ, який би посвідчував повноваження ОСОБА_2І, на укладення або зміну від імені ОСОБА_1 укладених останнім договорів. З огляду на це, у відповідності до 241 ЦК України такі дії ОСОБА_2 можуть створювати права та обовязки для ОСОБА_1 лише у випадку їх наступного схвалення останнім.

Як можна бачити з переписки позивача з відповідачем, дій позивача зі сплати відсотків за користування кредитом з грудня 2008 року за ставкою 14.05% річних, позивач не надав схвалення діям ОСОБА_2 зі сплати підвищеної процентної ставки за користування кредитом в жовтні 2008 року.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, про те, що за жовтень 2008 року було сплачено проценти в підвищеному розмірі від дізнався лише в судовому засіданні 18 листопада 2010 року, коли відповідач надав меморіальні ордери з розрахунками процентів.

Внаслідок цього не можна вважати дії ОСОБА_2 зі сплати процентів за користування кредитом такими, що створили для ОСОБА_1 нові зобовязання перед відповідачем.

Крім того, у відповідності до п. 2.6.1 договору відповідач не мав права підвищувати розмір процентів з 20 жовтня 2008 року, а, з огляду на те, що відповідне повідомлення було отримане позивачем лише 22 жовтня 2008 року, то підвищений розмір процентів міг бути сторонами узгоджений не раніше ніж з 29 жовтня 2008 року, що також спростовує доводи відповідача про правомірність нарахування ним підвищених процентів з 20 жовтня 2008 року.

Доводи відповідача щодо схвалення позивачем нового розміру процентів також не відповідають встановленому законом порядку укладення та зміни правочинів шляхом направлення пропозиції та прийняття такої пропозиції.

Так, лист відповідача від 20 жовтня 2008 року є письмовою пропозицією до позивача про зміну кредитного договору. У відповідності до п. 2.6.2 договору та ст. 643 ЦК України відповідь на таку пропозицію має бути надана протягом 5 робочих днів. Цей строк спливав 29 жовтня 2008 року. Платіж процентів, який відповідач вважає прийняттям пропозиції, було здійснено 03 листопада 2008 року, тобто з пропуском строку на прийняття пропозиції.

У відповідності до ст. 645 ЦК України відповідь, одержана із запізненням, є новою пропозицією, відповідь на яку має бути надана негайно або протягом нормально необхідного для цього часу ( ст. 644 ЦК України). Відповідач не надав доказів того, що після отримання платежу процентів 03 листопада 2008 року він заявив позивачу про прийняття його нової пропозиції і позивач отримав відповідну заяву.

Відповідач не надав суду доказів того, що позивач на момент здійснення ним платежу від 03 листопада 2008 року був ясно проінформований банком про те, що він здійснює платіж підвищеного розміру процентів за період з 20 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2008 року. Суд звертає увагу також на те, що меморіальний ордер з розбивкою процентів за жовтень 2008 року є внутрішнім документом банку і про його існування позивачу нічого не було відомо до здіснення платежу 03 листопада 2008 року.

За таких обставин, доводи відповідача щодо погодження позивачем підвищеного розміру процентів не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, суперечать нормам матеріального права, а дії банку з такого підвищення розміру процентів на відповідають принципам добросовісності та розумності ( ст. 3 ЦК України).

У відповідності до 525 ЦК України одностороння зміна зобовязання не допускається, за винятком випадків, встановлених договором або законом.

В звязку з тим, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, правочин відповідача з одностороннього підвищення процентів з 20 жовтня 2008 року за користування кредитом згідно договору кредиту № 720/1Ф-416 від 03 вересня 2007 року є недійсним з моменту його вчинення на підставі ст. ст. 203 ч.1, ст. 215ч.1 ЦК України.

Заслуговують на увагу доводи позивача щодо не відповідності вимогам законодавства стягнення з нього плати за відкриття позичкового рахунку, оскільки відкриття цього рахунку було обумовлено відповідачем і було необхідне для встановлення кредитних правовідносин. Така плата суперечить вимогам п. 3.6 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затруджених постановою правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, яка зареєстрована в міністерстві Юстиції України за № 541/13808 від 25.05. 2007 року.

За таких обставин слід визнати недійсним п. 3.3.16 договору кредиту № 720/1Ф-416 від 03 вересня 2007 року, яким встановлено плату за відкриття позичкового рахунку. З відповідача підлягають стягненню сплачені згідно цього пункту грошові кошти з урахуванням індексу інфляції станом на липень 2010 року в розмірі 2336.73 гривень, та 139.52 гривень 3% річних від цієї суми станом на 03 вересня 2010 року ( ст.ст. 536, 1214 ЦК України).

Не можуть бути прийняті посилання позивача на недійсність третейської оговорки, в звязку з тим, що у відповідності до ст. 634 ЦК України сторона, яка приєдналась до договору на невигідних для неї умовах, має право вимагати його розірвання або зміни, але не ставити вимогу про визнання договору недійсним в цілому.

Доводи позивача щодо визнання договору кредиту недійсним в цілому внаслідок порушення його прав, як споживача, в судовому засіданні підтвердження не знайшли, внаслідок чого в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.3, 203, 215,536,642,643,644,645, 1214 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 88, 213, 215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ.

Визнати недійсним з моменту його вчинення правочин з одностороннього підвищення АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» процентів за користування кредитом з 20 жовтня 2008 року згідно договору кредиту № 720/1Ф-416 від 03.09.2007 року, укладеного з ОСОБА_1, з 14.05% річних до 21% річних.

Визнати недійсним п. 3.3.16 договору кредиту № 720/1Ф-416 від 03.09.2007 року , укладеного з АКБ соціального розвиту «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1.

Стягнути з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» 2336.73 гривень безпідставно сплачених коштів з урахуванням індексу інфляції та 139.52 гривень 3% річних.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 10 діб з моменту його проголошення.

Суддя: