Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.

суддів: Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.

при секретарі- Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського

міського суду Київської області від 07 червня 2011 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення грошових

коштів.

Встановила :

Позивачка звернулася до суду з названим позовом.

Посилалася на те, що 26.10.2007 року між нею та відповідачем підписано

договір оренди майна з правом викупу. Відповідно до п.8.1 вказаного договору

майно, що передано в оренду переходить у власність позивача, якщо він вніс

орендну плату за 35 календарних місяців та сплатив залишкову вартість майна.

Вважала, що у даному випадку має бути автоматичний перехід майна у

власність, а не право його викупу, а тому укладений договір фактично є

договором купівлі-продажу нерухомого майна з правом володіння та

користування до того моменту, коли буде здійснено виплату його вартості.

Сторони по договору визначили вартість майна, а саме - 675000 грн., а тому

є наявна ціна як істотна умова договору купівлі-продажу.

Спірне майно-приміщення, що передано в оренду знаходиться в

смт.Гостомель, вул..Черняхівського,28б.

Відповідач ухиляється від виконання умов договору та порушує вимоги

законодавства щодо нотаріального посвідчення договору.

Посилаючись на ст..220 ЦК України, зазначала, що у разі недодержання

сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, такий договір є нікчемним

та вважала, що в якості застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

повинна бути застосована двостороння реституція. В період з 28.10.2007 року по

13.12.2007 року позивачка сплатила відповідачу 313847 грн.. Дані кошти

відповідач набув безпідставно.

Крім того, на момент укладання договору оренди, відповідач не був

власником даного майна, нерухоме майно було здано в експлуатацію 12.12.2008

року. В процесі експлуатації будівлі було з»ясовано, що в ньому було відсутнє

електропостачання, опалення, водопостачання.

Відповідач також передав позивачці в користування певну земельну ділянку,

не будучи її власником. Право власності під об»ектом оренди відповідач набув

лише 31.08.2010 року.

Оскільки договір оренди є нікчемним, позивачка просила застосувати

наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді двосторонньої реституції по

договору оренди майна з правом викупу від 26.10.2007 року та стягнути в якості

реституції з відповідача на її користь 313847 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду від 07.06.2011 року у задоволенні позову

відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити

нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 26.10.2007 року між позивачкою та відповідачем

укладено договір оренди майна з правом викупу № 26-10/07 (а.с.8-10).

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає у

тимчасове користування офісно-складське приміщення площею 191 кв.м.

вартістю 675000 грн.

Термін оренди складає 35 календарних місяців. Розмір орендної плати та

порядок розрахунку визначено п.5 договору (а.с.8).

Відповідно до п.8.1 вказаного договору майно, що орендується переходить у

власність позивача, якщо він вніс відповідачу всю належну йому оренду плату за

35 календарних місяців та залишкову вартість майна.

Судом встановлено, що за час дії договору оренди від 26.10.2007 року

сплачено орендну плату в сумі 313847 грн.

Згідно ст.,759 ЦК України за договором найму(оренди) наймодавець передає

або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний

строк.

Відповідно до ст..793 ЦК України договір найму будівлі або іншої

капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини)

строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до СТ..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна

сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у

власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується

прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст..657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будику або

іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає

нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Зі змісту договору від 26.10.2007 року видно, що сторони уклали договір оренди

нерухомого майна, визначили порядок користування орендним майном, розмір

орендної плати та порядок розрахунку, строк оренди та право орендаря на викуп

даного майна за умови сплати нею орендної плати за 35 календарних місяців та

Залишкової вартості орендованого майна.

Відповідно до Акту приймання передачі офісно-складських приміщень від

01.11.2007 року орендар прийняв у строкове оплатне користування офісно-

складські приміщення, загальною площею 191 кв.м., стан об»акта, що

орендується на момент передачі в орендне користування визначений як

придатний до використання згідно з метою орендного користування (а.с.18).

Вимоги щодо неналежного стану приміщення, що передавалося в оренду

орендарем не заявлялися, дані про те, що орендарем ставилося питання про

розірвання договору оренди в порядку, визначеному законом, матеріали справи

не містять, такі обставини судом не встановлено.

Ухвалюючи рішення про відмову позивачці у задоволенні позову суд виходив з

того, що предметом договору оренди майна від 26.10.2007 року є тимчасове

платне користування позивачкою офісно-складського приміщення площею 191

кв.м. та визнав безпідставними доводи позивачки, що даний договір оренди є

фактично договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Даний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду про відсутність підстав

для визнання спірного договору нікчемним та про відсутність підстав для

застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої

реституції.

Доводи позивачки про те, що на час укладанця договору оренди передане в

оренду майно не було здано в експлуатацію і що відповідач не був власником

земельної ділянки обґрунтовано відхилено судом, оскільки умовами договору

було передбачено, що орендодавець повинен отримати всі необхідні дозвільні

документи на експлуатацію приміщення та оформити право власності на землю

до закінчення строку дії даного договору.

В матеріалів справи встановлено, що офісно-складські приміщення, загальною

площею 191 кв.м. прийняті в експлуатацію 12.12.2008 року, а відповідно до

рішення Гостомельської селищної ради № 272-11-У від 15..12.2006 року земельна

ділянка під будівництво мебельного складу надана в оренду ОСОБА_2

строком на п»ять років.

З огляду на викладене, колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням

норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при

апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду,

викладені в рішенні.

керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2011 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: