Справа № 2-7/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.11

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А. з участю: позивача - ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_6, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, Рахівської державної нотаріальної контори, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_7

про

скасування договору купівлі-продажу та визнання права власності

на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_6, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 про скасування договору купівлі-продажу та визнання права власності на спадкове майно.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке було видано 14.07.2004 р. її батькові - позивачу, ОСОБА_8 (ОСОБА_6) на підставі рішення виконкому Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області за № 52, належала ХА частина житлового будинку АДРЕСА_1. Друга половина житлового будинку належала на праві спільної сумісної власності його дружині - ОСОБА_9, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті своєї дружини позивач вважав, що прийняв спадщину відповідно до положення частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Однак при оформленні у комунальному підприємстві «БТІ» Рахівської районної ради, Закарпатської області правовстановлюючих документів на нерухоме майно разом із копією інвентарної справи позивач отримав копію договору дарування, за яким відповідач, ОСОБА_6, продав у цілій частині гр-ці ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1.

У договорі купівлі-продажу, який посвідчено 04.10.2007 року нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, зазначено, що будинок належить продавцю - ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району 14.07.2004 р. на підставі рішення виконкому за № 52 від 23.02.2004 р. та рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.04.2007 року (справа № 2-о-56/2007 р.)

Враховуючи наведене, позивач вважав, що зазначений договір відчуження нерухомого майна підлягає скасуванню, оскільки укладений на підставі правовстановлюючих документів, які є неналежними та недопустимими.

Відповідач, ОСОБА_6, при подачі документів до нотаріальної контори навмисне ввів нотаріуса в оману, повідомивши його про те, що інших спадкоємців не має. При цьому ОСОБА_6 надав нотаріусу неналежні докази, оскільки, повідомив його (нотаріуса) про те, що являється власником 1А частини спадкового майна (будинку АДРЕСА_1), хоча як вбачається із матеріалів, що є додатком до позовної заяви, правовстановлюючі документи належать позивачеві.

Таким чином, як зазначив представник позивача, діями відповідача ОСОБА_6 порушено право позивача на спадкове майно та порушується його право на вільне, безперешкодне користування частиною житлового будинку, що належить йому на праві власності.

Посилається на положення частини 3 статті 215 ЦК України, за якою суд може визнати правочин недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (оспорюваний правочин).

Просила позов задовольнити, договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між гр-ном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та посвідчений 24.10.2007 р. нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори - скасувати, визнати за гр-ном ОСОБА_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на Уі частину спадкового майна, що належало на праві приватної власності гр-ці ОСОБА_9, в тому числі на Уг частину житлового будинку АДРЕСА_1

Судові витрати стягнути із відповідача ОСОБА_6 на користь позивача.

В ході розгляду справи представником позивача, ОСОБА_2, було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, Рахівську ДНК Закарпатської області, на належного відповідача - ОСОБА_7

В судовому засіданні представники позивача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових обставин, які мали місце під час розгляду справи у суді.

Рахівським районним судом Закарпатської області розглянуто кримінальну справу по обвинуваченню гр-на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., мешканця АДРЕСА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.190 ч.2, 358 ч.3 КК України.

У ході розгляду даної кримінальної справи ОСОБА_6, визнав себе винним за вказаними статтями обвинувачення, а саме у вчиненні шахрайства, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому ОСОБА_8 та у використанні завідомо підробленого документу. Однак, враховуючи певні об'єктивні та суб'єктивні обставини справи, обвинувального вироку по справі винесено не було, оскільки підсудний ОСОБА_6, визнаючи себе винним у скоєнні цього злочину, надав згоду на застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію».

Таким чином, як зазначили представники позивача, дані обставини повністю доводять винні дії відповідача, ОСОБА_6, у незаконному відчуженні житлового будинку, що на праві приватної власності в порядку спадкування за законом належить позивачу, ОСОБА_8, та позбавленні останнього такими чином у розпоряджанні, використанні та володінні спадковим майном.

Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав та доводів, наведених у позовній заяві, судові витрати вирішити відповідно до чинного законодавства.

Відповідачі, ОСОБА_6, представник Рахівської ДНК Закарпатської області в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розг ляду справи повідомлені належним чином, справа неодноразово відкладалася слуханням, в тому числі, із-за їх неявки.

У відповідності до положень статті 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Суд не позбавив відповідачів, ОСОБА_6, Рахівської ДНК Закарпатської області взяти особисто участь у судових засіданнях або доручити представництво своїх інтересів третім особам, а тому суд вважає, що процесуальні права відповідачів, в тому числі, право на судовий захист особисто або через свого представника, судом не порушено, а сторони справи ним не скористались у порядку та формі, передбаченими чинним законодавством.

Представник відповідача, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4, позовні вимоги визнала у повному обсязі та пояснила суду. 27.02.2004 року, виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області було винесено рішення про «Про оформлення права власності на житловий будинок», за яким зареєстровано та оформлено право власності на житловий будинок та будівлі в АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у рівних долях. Підставою для цього була заява від імені позивача, ОСОБА_1 про реєстрацію за ним та його дружиною, ОСОБА_9, у рівних частинах права власності на дане нерухоме майно. Оскільки позивач діяв від свого імені та в інтересах своєї дружини, вважалося, що такими діями не порушуються права його дружини та останні не суперечать чинному цивільному та сімейному законодавствам України.

Оскільки, ОСОБА_1, був особою пенсійного віку, інвалідом, заяву від його імені написав діловод, підпис у заяві поставив особисто ОСОБА_1. Так, як паспорта ОСОБА_1 з собою не мав із-за певних об'єктивних причин, не вдалося встановити його точні анкетні дані в частині імені та по батькові, у зв'язку із чим потім виникла необхідність внести за рішенням виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області у рішення № 396 від 22.06.2007 року відповідні зміни, а саме: замінити слова «ОСОБА_6» на «гр. ОСОБА_1».

Разом із батьком, ОСОБА_1, у сільській раді був і відповідач. ОСОБА_6, який його і підвозив до селищної ради на автомобілі.

Оформляючи право власності на спірний житловий будинок, посадовими особами селищної ради вчинялись дії лише відносно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_9. Тому позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача, ОСОБА_7 - ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та пояснила суду. Відповідачка, ОСОБА_7, є на законних підставах власником спірного житлового будинку, оскільки купила його за договором купівлі-продажу, нотаріально посвідченому, являється добросовісним набувачем, оскільки про обставини, які є предметом судового розгляду, їй не відомо. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового слідства достовірно встановлено, що позивач, ОСОБА_1, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області 14.07.2004 року на підставі рішень виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області № 52 від 27.02.2004 року та № 356 від 22.06.2007 року, являється власником Уг частини житлового будинку АДРЕСА_1. Інша Уг частина спірного нерухомого майна належить його дружині, ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після відкриття спадщини, позивач, ОСОБА_1, протягом встановленого частиною 3 статті 1268 ЦК України строку не подав заяви про відмову від цієї спадщини, у зв'язку із чим вважається, що він таку спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкритгя спадщини.

Дані обставини встановлені судом, сторонами не спростовані.

Судом встановлений також достеменний факт, що виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області було винесено рішення № 52 від 27.02.2004 року про «Про оформлення права власності на житловий будинок», за яким за ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у рівних долях зареєстровано та оформлено право власності на житловий будинок НОМЕР_1 та будівлі, розташовані по АДРЕСА_1.

Суд визнає той факт, що заявляючи про реєстрацію права власності на нерухоме майно в рівних частинах, позивач, ОСОБА_1, діяв від свого імені та імені своєї дружини, ОСОБА_9, що не суперечило положенням частин 1,3 статті 61 ЦК України, за якими об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ч.ч.1-2 ст.65 СК України).

Судом встановлено також факт, який не спростовано відповідачем, що при оформленні 24.10.2007 року в Рахівській державній нотаріальній конторі договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, ним були використані правовстановлюючі документи, які видавалися на ім'я позивача, ОСОБА_1.

Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України суд може визнати правочин недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (оспорюваний правочин).

Розглядаючи даний спір, суд бере до уваги незаперечний факт, встановлений постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.07.2010 року, за якою по відношенню до відповідача, ОСОБА_6, закрито кримінальну справу на підставі Закону України «Про амністію», при розгляді якої визнано винним відповідача у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України.

У ході розгляду вказаної справи судом було встановлено, що: «ОСОБА_6, діючи умисно, з метою протиправного заволодіння чужим майном - будинком НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, перебуваючи разом з своїм батьком ОСОБА_1 в приміщенні Великобичківської селищної ради, Рахівського району Закарпатської області, усвідомлюючи, що будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 належить по Уг частині його батьку ОСОБА_1 та матері ОСОБА_9, діючи умисно, скориставшись тим, що батько неграмотний, при написанні заяви від імені батька та матері про надання їм у власність зазначеного будинку, ввів в оману діловода селищної ради, повідомивши їй свої анкетні дані, замість анкетних даних батька, внаслідок чого, на підставі вказаної заяви, рішенням Великобичківської селищної ради № 52 від 27.02.2004 року надано дозвіл зареєструвати та оформити житловий будинок та будівлі в АДРЕСА_1 за ним та його матір'ю ОСОБА_9 в рівних долях, та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 14.07.2004 року, згідно якого зазначений будинок на праві приватної спільної сумісної власності по 1/2 частинах належить йому та ОСОБА_9, в той час як право власності на даний будинок в рівних долях мали його батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_9, внаслідок чого протиправно заволодів 1/2 частиною будинку. Крім того, ОСОБА_6, обманним шляхом, протиправно заволодівши 1/2 частиною будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, Рахівського району, діючи умисно, з метою протиправного заволодіння даним будинком в цілій частині, 19.03.2007 року, подав до Рахівського районного суду заяву від 14.03.2007 року про визнання факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно - Уі ч. будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 належної його покійній матері ОСОБА_9 та повідомив суд, що є єдиним спадкоємцем даної частини майна, чим ввів в оману суд, 20.04.2007 року Рахівським районним судом винесено рішення по справі № 2-о-56/2007р. про встановлення факту прийняття ним спадщини в цілій частині спадкового майна, належного померлій ОСОБА_9 та визнання за ним права власності на спадкове майно - 1/2 частини будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, внаслідок чого протиправно заволодів 1/2. частиною будинку. Оформивши протиправно у свою власність АДРЕСА_1 в цілій частині, ОСОБА_6, з метою продажу зазначеного будинку, 24.10.2007 року, діючи умисно, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 14.07.2004 року виданого Великобичківською селищною радою, згідно якого йому належить Уі частка буд. НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та на підставі рішення Рахівського районного суду по справі № 2-о-56/2007р від 20.04.2007 року, за яким йому належить інша Уі частка даного будинку, уклав та нотаріально посвідчив в Рахівській державній нотаріальній конторі договір - купівлі продажу будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, згідно якого він продав, а ОСОБА_7 купила дашій будинок в цілій частині, чим самим розпорядився чужим майном та позбавив права на майно ОСОБА_1, спричинивши йому матеріальних збитків на суму 29 417 гривень. Крім того. ОСОБА_6, отримавши обманним шляхом свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 14.07.2004 року видане Великобичківською селищною радою, у відповідності до якого будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності по Уі частках належить йому та ОСОБА_9, усвідомлюючи. що дане свідоцтво містить завідомо неправдиві відомості, діючи умисно, з метою проведення державної реєстрації прав власності на будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, 16.07.2004 року подав до комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради» свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 14.07.2004 року, що є правовстановлюючим документом, внаслідок чого було проведено державну реєстрацію об'єкту нерухомого майна - будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, та зареєстровано за ним на праві спільної сумісної власності 1/2 частку даного будинку. Крім того, ОСОБА_6, ввівши в оману Рахівський районний суд, що є єдиним спадкоємцем майна покійної матері ОСОБА_9, отримавши рішення Рахівського районного суду по справі № 2-о-56/2007р. від 20.04.2007 року про встановлення факту прийняття ним спадщини в цілій частині спадкового майна, належного померлій ОСОБА_9 та визнання за ним права власності на спадкове майно -1/2 частки будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, усвідомлюючи, що дане рішення містить завідомо неправдиві відомості, діючи умисно, з метою проведення державної реєстрації прав власності на Уг частку зазначеного будинку, 10.05.2007 року подав до комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради» рішення суду, внаслідок чого було проведено державну реєстрацію за ним об'єкту нерухомого майна -1/2 частки будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 на праві приватної власності. Крім того, оформивши протиправно у свою власність буд. НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в цілій частині, ОСОБА_6, з метою продажу зазначеного будинку, 24.10.2007 року, діючи умисно, подав до Рахівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 14.07.2004 року видане Великобичківською селищною радою та рішення Рахівського районного суду по справі № 2-о- 56/2007р. від 20.04.2007 року, на підставі яких уклав та нотаріально посвідчив договір - купівлі продажу будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, згідно якого він продав, а ОСОБА_7 купила даний будинок в цілій частині». ОСОБА_6 визнав свою вину та надав згоду на застосування до нього положень Закону України «Про амністію».

У відповідності до положень частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача, ОСОБА_5, яка заявила, що відповідачка, ОСОБА_7, являється добросовісним набувачем, а про обставини цивільного спору між гр-ном ОСОБА_8 та її вітчимом, ОСОБА_6. їй було невідомо, оскільки відповідачка, ОСОБА_7, проживає у сімї відповідача. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 з десятирічного віку і про обставини справи їй було відомо або могло бути відомо, а факти добросовісності набуття спірного нерухомого майна в судовому засіданні ні нею, ні її представником не доведені.

У відповідності до положень статей 58-59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, а суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд також не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення судових витрат з відповідача, ОСОБА_6, на користь позивача, ОСОБА_1, виходить із того, що додані до матеріалів справи квитанції та чеки, не відповідають датам судових засідань по даній цивільній справі, а отже не можуть бути доказом понесених позивачем матеріальних витрат, пов'язаних із розглядом конкретної цивільної справи.

Суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у відповідності до положень статті 212 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для часткового задоволення позову, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.10, 58, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 223 ЦПК України. ч.1 ст.1166 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Договір купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1, укладений між громадянином ОСОБА_6 та громадянкою ОСОБА_7, посвідчений 24.10.2007 року нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори - скасувати.

Визнати за громадянином ОСОБА_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частину спадкового майна, що належало на праві приватної власності громадянці ОСОБА_9, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Стягнути із відповідача ОСОБА_6 на користь позивача, ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із 30 (тридцяти) гривень сплаченого судового збору та 500 (п'ятсот) гривень за отримані платні правові послуги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Б. Бліщ