Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1904/11
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2011 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Дубас Т.В. при секретарі - Іскри І.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Свйтошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 січня 1985 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Котовського, 8 в с.3абір"я, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 48,5кв.м., житловою - 19,0кв.м.

За життя ОСОБА_4 заповіт не складав і майном, яке буде належати йому на день смерті, не розпорядився. У відповідності до ст.529 ЦК України (редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги за законом після його смерті стала: дружина спадкодавця - ОСОБА_5.

ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном згідно ст.549 ЦК України (редакції 1963 року), оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала в спадковому будинку і продовжувала в ньому проживати після смерті спадкодавця. Однак мати ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на будинок не отримала. Дані обставини підтверджуються довідкою ОСОБА_3 сільської ради №120 від 17 лютого 2011 року.

18 квітня 1986 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Котовського, 8 в с. Забір"я, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 48,5кв.м., житловою - 19,0кв.м.

За життя ОСОБА_5 скористалась своїм правом передбаченим ст.534 ЦК України (редакції 1963 року), 13 листопада 1985 склала заповіт посвідчений секретарем Забірської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, яким все своє майно заповідала своїй доньці, тобто їй, ОСОБА_1.

Не зважаючи на те, що мати при житті склала заповіт на її корись, 19 серпня 1986 року її брат - ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святощинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Вона прийняла спадщину після смерті матері згідно ст.549 ЦК України (редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном протягом шести місяців після смерті матері. Дана обставина підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради №121 від 17 лютого 2011 року, а також актом депутата від 12 жовтня 2010 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах спадкової справи.

15 лютого 2011 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської обласної ОСОБА_6 прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй після смерті ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Котовського, 8 в с.3абір"я,

Києво-Святошинського району Київської області, на тій підставі, що первинна реєстрація спадкового будинку в КП "БТГ Києво-Святошинської районної ради не проводилася і відсутні правовстановлюючі документи на це домоволодіння.

Таким чином, на сьогоднішній день вона позбавлена можливості в загальному, встановленому законом порядку реалізувати своє право на спадкування після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7, тому за захистом своїх інтересів змушена звертатися до суду.

Відповідно до загальних положень про спадкування Цивільного Кодексу України редакції 1963 року, норми якого підлягають застосуванню до даних правовідносин, до складу спадщини входить майно, яке належало за життя спадкодавцю на праві власності.

Згідно п.9 Постанови ВСУ України "Про практику застосування законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" в редакції 1991 року, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Норми ж статті 311 нового Цивільного Кодексу України про те, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації в БТІ, почали діяти з 2004 року і не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи належним чином попереджений.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи належним чином попереджена. Письмово просить розглянути справу у відсутність представника.

Суд заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню.

24 січня 1985 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Котовського, 8 в с.3абір"я, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 48,5кв.м., житловою - 19,0кв.м.

За життя ОСОБА_4 заповіт не складав і майном, яке буде належати йому на день смерті, не розпорядився. У відповідності до ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги за законом після його смерті стала: дружина спадкодавця - ОСОБА_5.

ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном згідно ст.549 Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року), оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала в спадковому будинку і продовжувала в ньому проживати після смерті спадкодавця. Однак мати ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на будинок не отримала. Дані обставини підтверджуються довідкою ОСОБА_3 сільської ради №120 від 17 лютого 2011 року.

18 квітня 1986 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Котовського, 8 в с. Забір "я, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 48,5кв.м., житловою - 19,0кв.м.

За життя ОСОБА_7 скористалась своїм правом передбаченим ст.534 Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року), 13 листопада 1985 склала заповіт посвідчений секретарем Забірської сільської ради народних депутатів Києво- Святошинського району Київської області, яким все своє майно заповідала своїй доньці, тобто їй, ОСОБА_1.

Вона прийняла спадщину після смерті матері згідно ст.549 Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року)шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим! майном протягом шести місяців після смерті матері. Дана

обставина підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради №121 від 17 лютого 2011 року, а також актом депутата від 12 жовтня 2010 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах спадкової справи.

15 лютого 2011 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської обласної ОСОБА_8 прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй після смерті ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Котовського, 8 в с.3абір"я, Києво-Святошинського району Київської області, на тій підставі, що первинна реєстрація спадкового будинку в КП "БТГ Києво-Святошинської районної ради не проводилася і відсутні правовстановлюючі документи на це домоволодіння.

Таким чином, на сьогоднішній день вона позбавлена можливості в загальному, встановленому законом порядку реалізувати своє право на спадкування після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7, тому за захистом своїх інтересів змушена звертатися до суду.

Відповідно до загальних положень про спадкування Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року), норми якого підлягають застосуванню до даних правовідносин, до складу спадщини входить майно, яке належало за життя спадкодавцю на праві власності.

В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" (в редакції постанови Пленуму від 25 грудня 1992 року № 13) роз'яснено, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Норми ж статті 311 нового Цивільного Кодексу України про те, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації в БТІ, почали діяти з 2004 року і не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року Цивільний кодексу України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

/

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, ст.ст. 11, 16, 328 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 208, 209, 211, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про, визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 8 (вісім) по вулиці Котовського в селі Забір"я Києво-Святошинського району Київської області господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою в порядку спадкування після матері, ОСОБА_5, яка померла 18 квітня 1986 року

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати ІТЗ в сумі 120 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 275 грн 58 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Суддя