Справа № 2-354/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Собка В.М.

секретаря Плахіної М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17.07.2010 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина №49857334 від 01.09.2010 року. Дану спадщину за заповітом №40 від 04.08.2010 року після смерті ОСОБА_4 отримала його дружина ОСОБА_3, яка на даний час виготовляє свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Даний заповіт було складено 04.08.1999 року в той час коли ОСОБА_4 не був власником житлового будинку і будинок належав його матері ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення Снятинської районної ради №182 від 12.10.1988 року. На час складання заповіту бабка ОСОБА_5 була жива і батько міг заповісти належну йому частку в будинку. І в даний час будинок зареєстрований на бабку, батько не перереєстрував його на себе.

Після смерті батька позивачка фактично прийняла у спадщину даний будинок і використовує його по сьогоднішній день. Останні 7 років вона доглядала за батьком сама, оскільки він з дружиною разом не проживали і жодних стосунків не підтримували. Коли батько захворів вона постійно проживала з ним, здійснювала догляд за будинком, обробляла земельну ділянку і зробила ремонт в будинку так як батько був хворий.

Коли батько помер то позивачка робила похорон сама, його дружина нічого не допомагала і в даний час після смерті батька я фактично вступила в управління спадковим майном. Про те, що батько склав заповіт позивачці стало відомо лише тоді коли вона звернулась з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Оскільки документи про право власності на будинок батько виготовити не встиг, будинок до цих пір належить ОСОБА_5, в звязки з тим, що ОСОБА_3 звернулась в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом то позивачка відповідно не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Вважає, що цим порушується її законне право на спадщину, термін на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нею не порушено. ОСОБА_3 останні роки більше 10 років не проживала з батьком, спадковий договір між ними не укладався, а позивачка після його смерті вступила в управління спадковим майном.

Просить суд визнати заповіт №40 від 04.08.1999 року на спадкове майно, що складається з будинку, господарських будівель, земельної ділянки в с. Троїця по вул. Довбуша, 2 Снятинського району недійсним.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просять справу розглядати за відсутності представника ОСОБА_2 сільської ради.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, зазначає, що підстав для скасування заповіту немає.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона на час смерті ОСОБА_4 була в шлюбі, 31.12.2004 року пішла від чоловіка, після його смерті звернулась в до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини від 20.08.2010 року, зараз на даний час виготовляє свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначили, що померлий ОСОБА_4 та відповідачка по справі ОСОБА_3 проживали однією сімєю та були в шлюбі, про те, що ОСОБА_4 склав заповіт на майно в користь своєї дружини їм нічого не відомо.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснили, що померлий ОСОБА_4 перебував в шлюбі з ОСОБА_3, та склав заповіт на майно в її користь.

Заслухавши пояснення позивачки яка позов підтримала, відповідачку та представника відповідачки, які позовні вимоги заперечують, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтво про право особистої власності №182 від 12.10.1988 року житловий будинок та господарські будівлі по вул. Довбуша,(Радянська), №2, в с. Троїця Снятинського району відноситься до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 (а.с.8), на день її смерті разом з нею постійно проживав в господарстві її син ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради №470 від 25.08.2010 року (а.с.16). Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шестимісячного терміну з дня смерті не заявив про відмову від спадщини.

Відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України унуки спадкодавця успадкують спадщину в тому випадку, коли їхній батько чи матір (діти спадкодавця) померли раніше за самого спадкодавця, а тому факт прийняття спадщини ОСОБА_4 не оспорюється.

04.08.1999 року ОСОБА_4 склав заповіт №40 згідно якого належне йому майно він заповідає ОСОБА_3 (а.с.7), згідно свідоцтва про смерть серії І-НМ №113991 від 17.07.2010 року ОСОБА_4 помер 16.07.2010 року (а.с.10), згідно ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк тобто в шестимісячний строк, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а тому оскільки ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори з відповідно заявою про прийняття спадщини за заповітом 20.08.2010 року то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Згідно ст. 1236 Цивільного кодексу України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому, а тому даний заповіт №40 від 04.08.1999 року складений ОСОБА_4 є дійсним згідно закону.

На підставі викладеного та ст. ст. 1268-1270, ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Головуючий:підпис

Суддя Снятинського райсуду Собко В.М.