АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 44 (IV) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Турік В.П.

Суддів Савіної Г.О., Соколан Н.О.

При секретарі Євтодій К.С.

За участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника третьої особи КП «ЖЄО-31» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_5 від 01 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа-Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 31», Криворізьке міське управління ГУ МВС Ураїни в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В с т а н о в и л а:

19.10.2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 31» Криворізьке міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони мешкають у кв.№ 28 буд. №6-а по вул.Ногіна у м.Кривому Розі. Дана квартира була отримана ОСОБА_8 (померлим чоловіком відповідачки). Після його смерті особовий рахунок був відкритий на відповідачку ОСОБА_7 дружину померлого ОСОБА_8, яка по теперішній час є наймачем даного житлового приміщення, хоча не мешкає за даною адресою протягом 19 років та фактичне її місце перебування невідоме.

Відповідачка кошти на утримання житла та сплату комунальних послуг не надає, жодної її речі в квартирі не має. З 1991 роуку вона постійно мешкала у своєї доньки у Росії. Про відсутність відповідачки у спірній квартирі було складено акт. Вони вважають, що оскільки вона залишила спірне житло у 1991 році та з того часу не з*являється без поважних причин, її речей у квартирі не має, впродовж тривалого часу вона не вживала жодних дій, які б свідчили про її наміри зберегти за собою право на користуання цим житловим приміщенням, тому просили суд визнати відповідача втратившою право користування кв.№ 28 буд.№6-а по вул.Ногіна у м.Кривому Розі.

Рішенням Жовтневого районног суду міста ОСОБА_5 від 01 лютого 2011 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі.

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, також судом не взято до уваги факту непроживання відповідачки в спірній квартирі без поважних причин більше 19 років, та як наслідок цьому не застосовано положення ані ст.ст.71,72, ані ст.107 ЖК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 є основним наймачем кв.28 буд.6-а, по вул. Ногіна ум.ОСОБА_5, що підтверджується рішенням Жовтневої районної у місті ради від 20.05.1988 року.

В квартирі, окрім відповідача зареєстровані позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.10).

Позивачі сплачують комунальні послуги за квартиру, яка перебуває в комунальній власності, ( не приватизована).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачі не навели достатніх належних доказів, які б підтвердили відсутність відповідачки за місцем проживання більше шести місяців без поважної причини.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім*ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім*ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв*язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти, тощо), у тому числі за кордоном,- протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі-протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім*ї.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України.

Як убачається із акту від 12.07.2010 року, відповідач ОСОБА_7 не проживає у вказаній квартирі з 1991 року, її особисті речі в квартирі відсутні (а.с.9).

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 підтвердили факт непроживання відповідача ОСОБА_7 в спірній квартирі з 1991 року.

Комунальні платежі здійснюють позивачі, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних платежів (а.см.10,22), що і не оспорювалось в суді першої інстанції.

Представник третьої особи КП «ЖЕО-31» в апеляційному суді підтвердив, що відповідач ОСОБА_7, не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 19 років, комунальні платежі не сплачує.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач не мешкає в АДРЕСА_1 з 1991 року без поважної причини, вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

На підставі викладеного, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_5 від 01 лютого 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 втратившою право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді