справа № 2-1543/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2011 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

при секретарі Занковій О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 «Про захист права власності від порушень. Про відшкодування моральної шкоди. Про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що їй, на праві приватної власності належить будинок № 3 по вул. Вишнева у м. Дніпродзержинську, у якому, як член сім'ї колишнього власника будинку, є зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, який фактично, з 2008 року, за вказаною адресою не проживає, але відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим порушує її право власника на дане нерухоме майно, та змушує звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. Крім того, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2, з моменту укладання позивачем договору купівлі-продажу вказаного будинку, в судовому порядку вирішував спір зі своєю колишньою дружиною - ОСОБА_4 щодо права власності на даний будинок, позивач не мала можливості зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок, користуватись ним у повному обсязі, сплачувати комунальні платежі та зареєструватися за адресою придбаного нею будинку, тому вважає, що такими діями відповідача, а саме тим, що він навмисно «затягував» вирішення спору в судовому процесі, їй, а також її сім'ї, було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 40 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що, дійсно з 2008 року він не проживає у вищезазначеному будинку, й дійсно він не заперечує, що позивач є власником вищевказаного будинку. Але, на час укладання договору купівлі-продажу даного будинку між позивачкою та його колишньою дружиною - ОСОБА_4, між ним та останньою вже існував спір щодо визнання за ним права власності на вказаний будинок, і його речі на той момент, і зараз находяться у вказаному будинку, тому, а також через те, що позивачка особисто до нього з приводу зняття його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не зверталась, він заперечує проти задоволення позову в частині вимог щодо зняття його з реєстраційного обліку за адресою вищевказаного будинку. Також заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки моральної шкоди у сумі 40 000 грн., так як з 2008 року він не мешкає у даному будинку, і ніяких перешкод позивачці у користуванні даним будинком він не чинив, а те, що він вирішував у судовому порядку спір зі своєю колишньою дружиною порушенням прав позивача не вважає.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що, у спірному будинку її довіритель мешкав з 1986 року по квітень 2008 року, тобто до того часу, коли йому колишня дружина почала чинити перешкоди у користуванні даним будинком. З цього приводу між відповідачем та ОСОБА_4 виник спір, який вони вирішували у судовому порядку. На момент придбання спірного будинку позивачу було відомо, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку, і між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існує спір, з приводу якого на вказаний будинок було накладено арешт. Ніяких перешкод у користуванні будинком відповідач позивачу не чинив, а лише вирішував спір з колишнім власником будинку у судовому порядку, тому підстав для звернення до суду з приводу заподіяння моральної шкоди у позивача немає. Також вважає, що, та обставина, що відповідач зареєстрований у спірному будку, не чинить перешкод у користуванні власником даним будинком, тому заперечує також і проти задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою вищевказаного будинку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 суду зазначила, що позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Також пояснила суду, що вона є колишньою дружиною відповідача, та є колишнім власником придбаного позивачкою будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Вишнева, буд. № 3, який був їй подарований її матір'ю. Відповідач у вказаному будинку фактично не проживав з моменту розірвання їх шлюбу, тобто з 2007 року. Ні її речей, ні речей її колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_2, у спірному будинку немає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Заводського районного відділу Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання, у якому просив провести розгляд справи без його участі, а також зазначив, що заперечень по справі немає.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, 10.02.2009р. позивач ОСОБА_1 придбала у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 будинок № 3 по вул. Вишнева у м. Дніпродзержинську.

ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 29517951, 01.04.2011р. позивач ОСОБА_1, на підставі вищезазначеного договору зареєструвала в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», право власності на будинок № 3 по вул. Вишнева у м. Дніпродзержинську.

ОСОБА_6 запису у домовій книзі будинку № 3 по вул. Вишнева у м. Дніпродзержинську, у вказаному будинку з 18.03.1986 року є зареєстрованим відповідач ОСОБА_2

Як зазначає позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою вищевказаного будинку, зазначена реєстрація перешкоджає їй, як власнику вищевказаного будинку, у розпорядженні та користуванні належним їй на праві власності майном, а так, як відповідач відмовляється самостійно знятись з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, вона змушена звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_6 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_6 довідки за № 150 від 16.04.2008р., наданої головою вулично-квартального комітету №8 Виконавчого комітету Заводської районної ради у м. Дніпродзержинську, відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але за місцем реєстрації не проживає.

ОСОБА_7, складеного 07.04.2008р. комісією під головуванням голови вулично-квартального комітету № 8 Виконавчого комітету Заводської районної ради у м. Дніпродзержинську, відповідна комісія встановила, що відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, більш 6-ти місяців за вказаною адресою не проживає.

ОСОБА_7, складеного 07.02.2011р. комісією під головуванням голови вулично-квартального комітету № 8 Виконавчого комітету Заводської районної ради у м. Дніпродзержинську, відповідна комісія встановила, що відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, майже три роки за вказаною адресою не проживає.

ОСОБА_7 рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.09.2010р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_1 «Про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про визнання нерухомого майна спільним майном», залишеного без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_2 - відповідача по даній цивільній справі, та не визнав спільним майном подружжя будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Вишнева, буд. № 3.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, та підтверджено наявними у справі доказами, що, відповідач ОСОБА_2, являючись колишнім членом сім'ї попереднього власника житла - ОСОБА_4 - з квітня 2008 року, тобто більше 3-х років, за місцем своєї реєстрації у будинку № 3 по вул. Вишнева у м. Дніпродзержинську не проживає, та, будучи зареєстрованим у вказаному будинку як колишній член сім'ї попереднього власника житла, відмовляється у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою будинку, який належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, чим порушує її права власника даного будинку, який, відповідно до ст. 319 ЦК України, має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд та вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та, відповідно до ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні майном, та визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Вишнева, буд. № 3, вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним.

ОСОБА_7 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_7 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

ОСОБА_7 п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як на підставу своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, позивачка посилається на те, що, уклавши договір-купівлі продажу вищевказаного будинку, зареєструвати за собою право власності на придбаний будинок вона не змогла, оскільки відповідач ОСОБА_2 оспорював даний договір-купівлі продажу в судовому порядку, у зв'язку з чим на вказаний будинок було накладено арешт. А так, як відповідач навмисно «затягував» вирішення спору в судовому процесі, їй, а також її сім'ї, було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 40 000 грн., і просить стягнути з відповідача.

На підтвердження вказаних обставин, позивачка надала суду ксерокопію листа непрацездатності, медичну довідку та витяг з медичної картки хворого на ім'я ОСОБА_9, пояснюючи при цьому, що останній є її сином, і родина її сина проживала разом з нею у спірному будинку, і, від постійного нервового напруження її син у вересні 2009 року отримав інфаркт та довго лікувався.

Будь-яких інших доказів на підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди позивачці, яку вона оцінює у 40 000 грн. - позивачка суду не надала.

Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з наведеного, суд зазначену позивачкою обставину, якою остання обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, а саме те, що відповідач ОСОБА_2 з приводу визнання за ним права власності на спірний будинок звернувся з позовом до суду, та, як зазначає позивач, навмисно «затягував» вирішення спору в судовому процесі - вважає необґрунтованою, так як вбачає, що у даному випадку відповідач лише відповідним чином скористався наданим йому чинним законодавством правом захищати свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Суд, також, не визнає належними надані суду позивачкою докази, а саме ксерокопію листа непрацездатності, медичну довідку та витяг з медичної картки хворого на ім'я ОСОБА_9, так як зазначені докази підтверджують факт хвороби гр.ОСОБА_9, який не є стороною у справі, у зв'язку з чим суд вважає, що дана обставина не має значення для ухвалення рішення у справі, а також не є обставиною, щодо якої у сторін виникає спір.

Таким чином, встановивши, що факт заподіяння позивачці відповідачем моральних чи фізичних страждань або будь-яких втрат немайнового характеру в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачкою не доведено, суд вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди вважає безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.80-82 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь підтверджених квитанціями, та сплачених позивачкою витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 15, 30, 62, 202, 203, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Вишнева, буд. № 3.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, права користування та розпоряджання житловим будинком № 3, розташованим по вул. Вишневій у м. Дніпродзержинську шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Вишнева, буд. № 3.

Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Заводського районного відділу Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3:

- 8 (вісім) гривень 50 копійок витрати по сплаті судового збору;

- 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи;

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.