Справа № 2-1/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2011 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого Мальованої-Когер В.В.

при секретарі Воропай А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа :Управління земельних ресурсів Сумської міської ради про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у її користуванні ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що в її користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 579 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.. Польова, 51 .У 1964 році ОСОБА_1 набула право власності на будинок з надвірними спорудами по вул. Польова, 51 у м.Суми, як на новостворене майно. До складу майна входив житловий будинок, надвірні споруди та огорожа №1-4

04.05.1965 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3 ? частину будинку 51 по вул. Польова у м.Суми з надвірними спорудами. 13.09.1996 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 вказану частину будинку з надвірними спорудами. Остання, самовільно захватила частину земельної ділянки за вищевказаною адресою та використовує її у визначений нею спосіб- вирощування сільгосппродукції тощо. Тому, позивачка просила постановити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту земельну ділянку та не перешкоджати у її користуванні .

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити.

Відповідачка проти позову заперчувала та зазначала, що судовим рішенням вже встановлений порядок користування спірною земельною ділянкою, ніяких перешкод у користуванні частиною, виділеної ОСОБА_1 вона не перешкоджає, а тому просить відмовити у задоволенні вимог за необґрунтованістю.

Представник третьої особи ОСОБА_5 також проти вимог позивача заперечує, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як право позивача не було порушене.

Суд дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-1135/11 , заслухавши учасників процесу вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у 1964 році ОСОБА_1 набула право власності на будинок з надвірними спорудами по вул. Польова, 51 у м.Суми, як на новостворене майно. До складу майна входив житловий будинок, надвірні споруди та огорожа №1-4

04.05.1965 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3 ? частину будинку 51 по вул. Польова у м.Суми з надвірними спорудами. За договором обдарованій передано частина будинку, яка складається з кімнати пл. 17, 4 кв.м., кімнати пл. 9,2 кв.м., кухні пл. 8,6 кв м., половини галереї, половини теплої передньої, зазначених на плані Сумського бюро технічної інвентаризації від 27 липня 1964 року (а.с. 78) під цифрами: 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, а, половина сараю Б, половина льоху В, половина погрібника Г, половина вбиральні Д, половина огорожі № 1-4.

13.09.1996 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 вказану частину будинку з надвірними спорудами.

Дані факти підтверджені судовими рішеннями, що маються у матеріалах справи та не підлягають доказуванню знов.

Позивачка звернулася із даним позовом 01.08.2007 року та з того часу судом було вирішене питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою. Зокрема рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 04.04.2011 року, яке набрало законної сили, було встановлено порядок користування спірною ділянкою, що знаходиться за адресою :м.Суми, вул.. Польова 51 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зокрема Встановити порядок користування земельною ділянкою , розташованою в м. Суми по вул.. Польовій , 51 шляхом виділення у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 283 кв.м. та ОСОБА_1 283 кв.м. з межами розділу, визначеними у варіанті розподілу згідно додатку № 2 до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 484 від 26.05.2006 року (справа 2-265/06 а.с.116,123).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем жодним чином не доведено суду та не надано відповідних доказів того, що відповідачка будь-яким чином порушує її право на користування земельною ділянкою, а тим більше самовільно використовує виділену її у користування землю за адресою: м.Суми, вул.. Польова, 51 , оскільки вказана ділянка не перебуває у власності будь-кого із сторін.

Згідно вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, приведенню земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюються за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно із ст.ст. 18, 19 Закону України Про оренду землі договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Ст. 125 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таких документів стороною позивача на огрунтування своїх вимог суду надано не було.

Отже, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є необґрунтованими, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись125,126,212 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_6 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання оголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Мальована-Когер В.В.