16 листопада 2011 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:
головуючого Височанської Н. К.
суддів: Міцнея В.Ф., Половінкіної Н.Ю.
секретар: Тодоряк Г.Д.
за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення суми завдатку, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 червня 2011 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 жовтня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
В травні 2010 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення суми завдатку. Свої вимоги обґрунтував тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка по вул.. Л.Українки, 15 в с.Чагор, Глибоцького району, та подарований йому житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці, на якій він спланував реконструювати сауну.
Крім цього, вказував, що з 19 серпня 2009 року за дорученням ОСОБА_4 у сауні розпочались роботи бригадою будівельників, яких вона привела і неодноразово приходила та здійснювала контроль над ними та слідкувала за виконанням їх робіт. Цю обставину вважав частковим виконанням усного договору укладеного 1 серпня 2009 року між ним та відповідачкою.
Просив суд розірвати договір купівлі-продажу, укладений ним з відповідачкою усно 11 серпня 2009 року та стягнути з ОСОБА_4 на його користь подвійну суму завдатку у розмірі 20 000 доларів США, що станом на 11 серпня 2009 року становило154 200 грн. та понесені ним судові витрати.
В процесі розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги і просив визнати договір купівлі-продажу будівельних матеріалів дійсним.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення суми завдатку відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 жовтня 2011 року відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу з елементами договору підряду.

На рішення та на додаткове рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційні скарги, в яких посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення суду від 06 червня 2011 року та додаткове рішення від 17 жовтня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка просить апеляційні скарги відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 червня 2011 року підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга на додаткове рішення від 17 жовтня 2011 року підлягає відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу з елементами договору підряду, розірвання договору купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив з того, що договору купівлі-продажу матеріалів, обладнання, устаткування та виробів, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам ЦК України, між сторонами укладено не було.

Такий висновок суду є вірним та таким, що зроблений на підставі повно та всебічно з»ясованих обставинах справи, яким надана правова оцінка.

Відповідно до вимог ч.3 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, що письмового договору купівлі-продажу будівельних матеріалів, в якому були б досягнуті всі істотні умови, між сторонами укладено не було. Представник відповідачки, який діяв від імені відповідачки та на підставі її довіреності, заперечував факт існування між сторонами будь-якої домовленості. Ніяких будівельних матеріалів відповідачка позивачу не надала. Крім цього, позивачем не доведені обставини про погодження всіх істотних умов договору, зокрема загальної суми, на яку повинні бути придбані матеріали, строки виконання, які саме матеріали і т.д. А тому доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови в позові про визнання договору купівлі-продажу дійсним не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать нормам матеріального права.

Оскільки встановлено, що письмового договору купівлі-продажу матеріалів між сторонами укладено не було, то суд першої інстанції вірно відмовив і в задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення завдатку, суд першої інстанції виходив з того, що надана позивачем в якості доказу про укладення договору купівлі-продажу розписка є неналежним доказом і крім цього, підпис в даній розписці не підтверджений в категоричній формі судовою почеркознавчою експертизою.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, що в зошиті позивача, в якому велись записи щодо будівництва ним сауни, зроблений наступний запис: «Гале-Илюши 11.08.09 завдаток 10 000$ за материалы. Під цим записом міститься підпис, телефон відповідачки та її адреса.

З висновку судової почеркознавчої експертизи №501-К від 15 квітня 2011 року вбачається, що підпис у вищезазначеній розписці ймовірно виконаний ОСОБА_4 Вказаний підпис виконаний тією особою, зображення підписів якої від імені ОСОБА_4 містяться в технічних зображеннях договору купівлі-продажу ВКО №230201, довіреності №561917 від 01.09.2010 року, довіреності ВМТ №789330 від 31.05.2010 року (а.с.129-139).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений попередній договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, за умовами якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 в якості завдатку 10 000 доларів США, а остання в свою чергу повинна була передати ОСОБА_3 будівельні матеріали для будівництва ним сауни. Проте, в подальшому договір купівлі-продажу будівельних матеріалів між сторонами укладено не було і будь-яких дій, які свідчили про виконання договору в повному обсязі, ОСОБА_4 не вчинила.

Згідно ст. 570 України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу будівельних матеріалів між сторонами укладено не було, передана ОСОБА_3 відповідачці сума у розмірі 10000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку підлягає скасуванню із ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення авансу.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Згідно до ст..533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Офіційний курс валют станом на 16.11.2011 року, тобто на день постановлення рішення апеляційним судом, становить 798,35 грн. за 100 доларів США. Таким чином, сума авансу складає 79835 грн.

Відповідно до ст..88 ЦПК Україні стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 1569,36 грн., оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 240 грн., та оплату витрат за судову почеркознавчу експертизу в сумі 1124,05 грн.

Зазначені витрати згідно з вищезазначеною нормою закону підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 червня 2011 року задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 червня 2011 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 суми завдатку скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 79 835 (сімдесят дев»ять тисяч вісімсот тридцять п»ять) гривень авансу та судові витрати по справі, а саме: 1569,36 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору, 240 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1124,05 грн. в повернення витрат за судову почеркознавчу експертизу, а всього 82768 (вісімдесят дві тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень 41 коп.

В решті позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми завдатку відмовити.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 червня 2011 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 жовтня 2011 року відхилити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 жовтня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03