АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Ляховської І.Є., Карнаух В,В.

при секретарі: Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 Павліни - ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 січня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року позивачка ОСОБА_1 (Кімлик) звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди вказавши, що 30.08.2008 року вона із сестрою та незнайомим чоловіком вигулювали собаку породи «Боксер», на яку кинулась собака породи «Вівчарка», що належить ОСОБА_3 Позивачка намагалась розборонити собак і Вівчарка відкусила їй фалангу пальця лівої кісті, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Посилаючись на зазначені обставини просила стягнути з відповідача на її користь: матеріальні збитки у розмірі 2 000 грн., на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 17 січня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задовлення позовних вимог у повному обсязі посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи. Зокрема, не взято до уваги, що позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні та потребувала сторонного догляду, а втрата фаланги пальця на лівій руці є значною втратою для лівші.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано в суді апеляційної інстанції, що 30.08.2008р. о 08-00 годині ранку біля будинку №3 по вулиці Сиволапа м.Кривого Рогу відбулася бійка між собакою породи «Вівчарка» та собакою породи «Боксер», під час якої у позивача була відкушена фаланга великого пальця лівої кісті.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутні правовідносини, які б покладали на відповідача зобов'язання щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивачу, яку вона зазнала внаслідок отриманої травми, оскільки позивачем не доведено вину відповідача та не надано доказів на підтвердження того, що саме собакою відповідача нанесено шкоду її здоров'ю.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для покладення відповідальності з відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_1 твариною, на власника тварини ОСОБА_3 суперечить встановленим обставинам справи та не відповідає закону.

Перевіряючи доводи позивача щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та ступеня втрати її працездатності, внаслідок отриманої травми, апеляційний суд призначив судово-медичну експертизу.

Згідно висновку експерта №1567 (3098-08) від 21.07.2011р. у ОСОБА_1 ушкодження у вигляді рваної рани 1-го пальця лівої кісті з травматичним відсіченням 1-го пальця на рівні основної фаланги виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути зуби собаки, тобто при обставинах зазначених потерпілою в момент обстеження 23.10.2008р., і за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Вказаний висновок сторонами не спростовано.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням або утриманням транспортних засобів, механізмів або обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім, випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюєгься правовий режим речі, крім випадків, установлених законом (ч.І ст. 180 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст. 12 Закону України від 21.02.2006 року №3447-ІУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», який набрав чинності 29.03.2006 року, шкода, заподіяна особі чи майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

З огляду на вищезазначене положення законодавства, факт спричинення шкоди та загальні підстави деліктної відповідальності,

колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди, заподіяної твариною, особою, якій

належить тварина. " .

Як вбачається з постанови УІМ Центрально-Міського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 05.11.2008 року, в ході перевірки матеріалів щодо повідомлення бригади швидкої допомоги №21 про надання медичної допомоги ОСОБА_1 за діагнозом: укушена рана 1-ї фаланги лівої кісті, встановлено, що 1-шу фалангу пальця позивача вкусила собака гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. У порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 відмовлено на підставі п.2 ет. 6 КПК України. Ця постанова сторонами не оскаржена.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку відповідача ОСОБА_3 відшкодовувати шкоду, спричинену здоров'ю позивача, в зв'язку з неадекватною поведінкою ОСОБА_1 та перебування останньої у стані алкогольного сп'яніння, не грунтуються на законі, оскільки згідно ст. 1193 ЦК України не відшкодовується лише шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеню вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, а у випадках відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу ( додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо), вина потерпілого взагалі не враховується.

Оскільки, судом встановлено, що власником тварини, яка завдала шкоди здоров'ю позивача є ОСОБА_3, то колегія суддів, враховуючи роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках та поведінку позивача, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 па відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, колегія суддів, виходить з документально підтверджених витрат позивача, понесених на лікування та додаткових витрат, які згідно наданих суду квитанції становлять: 108,35 грн.+6,72 грн.+48,50 грн.+16,50 грн. +53,85 грн.+6,20 грн. +80,30 грн.+32,18 грн.+37,10 грн. +11,16 грн. +16,50 грн.+7,10 грн.+48,84 грн.+7,65 грн. +2,26 грн. +20,95 грн.+52,15 грн.+57,95 грн.+10,95 грн.+8,64 .грн. +3,90 грн.+0,95 грн.+9,15 грн.+127,20 грн.+78,00 грн.+1,75 грн.+29,80 грн. = 884,60 грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до положень ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відносяться: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати на правову допомогу: витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Позивачкою на підтвердження понесених нею судових витрат надано до суду квитанції на суму 329,25 грн., із них: 8,50 грн. судового збору за розгляд позовних вимог немайнового характеру та 51,00 грн. за розгляд позовних вимог майнового характеру судом першої інстанції ( а.с. 1,2); 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції (а.с.З), 4,25 грн. судового збору за розгляд позовних вимог немайнового характеру та 25,50 грн. за розгляд позовних вимог майнового характеру судом апеляційної інстанції ( а.с. 137,138); 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 136), а тому саме ці витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.п. З, 4 ч.І ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч.І ст. 309, 313, 314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 Павліни - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 січня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 884 гривні 60 копійок і моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, а також судові витрати в сумі 329 гривень 25 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи) Згідно з оригіналом.