Справа № 22-ц-1996/11 Головуючий у І інстанції Карпович В.Д.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 11.02.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Малорода О.І.,

при секретарі Мягкій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним положень кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2010 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 04.09.2006 року між ними укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 59768,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2011 року. Позивач свої зобов»язання за договором виконав повністю, натомість відповідач порушив свої зобов»язання в частині погашення суми кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого в нього станом на 09.09.2010 року утворилася заборгованість в розмірі 65008 грн. 51 коп. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 04.09.2006 року укладено договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого відповідач передав в заставу автомобіль НОМЕР_1, належний йому на праві власності. В зв»язку з невиконанням відповідачем зобов»язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним та на підставі ст. 19 Закону України «Про заставу» позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором в розмірі 65008 грн. 51 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль НОМЕР_1, що на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

В зустрічному позові ОСОБА_2 просив суд визнати недійсними положення кредитного договору, укладеного між ним та позивачем 04.09.2006 року, в частині одностороннього підвищення банком відсоткової ставки з 15% річних до 26,40% річних, посилаючись на те, що такі дії позивача порушують діюче законодавство та його права. На підставі викладеного просив суд визнати незаконним збільшення банком процентної ставки за користування кредитними коштами за кредитним договором від 04.09.2006 року, визнати частково недійсним п.п. 2.3.1. п. 2 Кредитного договору, укладеного 04.09.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», в частині права ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом та зобов»язати ПАТ КБ «ПриватБанк» провести нарахування процентів за користування кредитом з 01.02.2009 року відповідно до умов п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору від 04.09.2006 року в розмірі 1,25% на місяць.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2010 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним збільшення ПАТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки за користування кредитом за укладеним 04.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитним договором. Визнано частково недійсним п.п. 2.3.1. п. 2.3. кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, в частині права ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. Зобов»язано ПАТ КБ «ПриватБанк» провести нарахування процентів за користування ОСОБА_2 кредитом з 01.02.2009 року відповідно до умов п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору від 04.09.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, в розмірі 1,25% на місяць.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 за необґрунтованістю викладених у ньому вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 59768,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2011 року.

Також встановлено, що позивач свої зобов»язання за договором виконав повністю, натомість відповідач порушив свої зобов»язання в частині погашення суми кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого в нього станом на 09.09.2010 року утворилася заборгованість в розмірі 65008 грн. 51 коп.

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 04.09.2006 року також було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого відповідач передав в заставу автомобіль НОМЕР_1, належний йому на праві власності. В зв»язку з невиконанням відповідачем зобов»язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним та на підставі ст. 19 Закону України «Про заставу» позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором в розмірі 65008 грн. 51 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль НОМЕР_1, що на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні основного позову та задоволення зустрічного, виходив з того, що дії банку по односторонньому підвищенню процентної ставки порушують діюче законодавство та права відповідача ОСОБА_2, як сторони по договору, що є підставою до визнання відповідних пунктів договору недійсними та зобов»язання позивача перерахувати відповідачу розмір процентної ставки з 01.02.2009 року.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 2.3.1. п. 2.3. укладеного між сторонами 04.09.2006 року кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року за № 661-УІ, згідно з яким банкам було заборонено в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом, набрав чинності лише 09.01.2009 року, отже поширюється лише на ті правовідносини, які виникли після набрання ним чинності.

З матеріалів справи вбачається, що збільшення процентної ставки позивачем до 26,40% на рік відбулося у грудні 2008 року на підставі розпорядження від 25.12.2008 року за № Є.40.0.0./1-20 (а.с.78-80). Повідомлення позичальнику про підвищення відсоткової ставки на підставі вищевказаного розпорядження було надіслане 08.01.2009 року. В зустрічному позові ОСОБА_2 зазначає, що отримав дане повідомлення 15.01.2009 року (а.с.36, об.).

Тобто кредитний договір, в якому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку, був укладений до набрання чинності Законом України від 12.12.2008 року за № 661-УІ, і своє право банк реалізував теж до набрання ним чинності, тобто до 10.01.2009 року. Будь-яких застережень у кредитному договорі, укладеному між сторонами, з приводу оформлення підвищення процентної ставки додатковою угодою чи будь-яким іншим документом, немає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання частково недійсним умов кредитного договору, припустився помилки в зв»язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, в зв»язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Щодо позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, то рішення суду про відмову в його задоволенні є правильним та законним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом. Обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст.11). Позивач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Натомість доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дій, передбачених вищевказаним законом, по повідомленню всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього рухомого майна, про початок судового провадження у справі, в справі немає, отже висновок суду першої інстанції про відмову в позові в зв»язку з порушенням порядку звернення стягнення на предмет застави є правильним та обґрунтованим.

Таким чином рішення суду в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням по справі в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову в зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2010 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним положень кредитного договору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення:

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним положень кредитного договору відмовити.

В іншій частині рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2010 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :