АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 ( 1 ) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільни; справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника відповідача - Закритого акціонерного товариства < Трест «Кривбасшахтопроходка» - ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Трест «Кривбасшахтопроходка» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Трест «Кривбасшахтопроходка» про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства « Трест «Кривбасшахтопроходка»( надалі - ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка»/ та просив стягнути з відповідача на його користь по 200000 грн. у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з профзахворюванням.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» на користь позивача 45000 грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у сумі 8,50 грн. і витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн..

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Вважає, що в порушення ст.ст. 109, п.З ст.ПО ЦПК України, дана справа була непідсудна суду Дзержинського району м. Кривого Рогу; суд безпідставно відмовив відповідачу в залученні до справи у якості співвідповідачів інші підприємства, де працював позивач.

Крім того, на його думку, при вирішені спору суд не врахував ступеню вини підприємства відповідача, оскільки позивач працював на інших підприємствах з шкідливими умовами праці; позивач належним чином не обґрунтував свої вимоги та не надав доказів вини відповідача в спричинені йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 тривалий час працював на декількох гірничовидобувних підприємствах міста, у тому числі прохідником 4-го розряду у зАТ «Трест «Кривбашахтопроходка» з 20.07.2007. по 03.10.2008., що підтне

За результатами розслідування професійного захворювання позивача складено Акт № 5 від 30.12.2009. / а.с. 18-20/, із якого вбачається, що керівництво підприємства відповідача допустило порушення законодавства по охороні праці: ст.. 153 КЗпП України та ст.. 13 Закону України «Про охорону праці».

Згідно висновку МСЕК від 10.02.2010 ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 55% та третю групу інвалідності у зв,язку з професійним захворюванням.

Здовольняючи частково позовні вимоги та посилаючись на акт розслідування нещасного випадку від 30 грудня 2009 року, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачу у зв,язку з професійним захворюванням заподіяна моральна шкода.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач через поганий стан здоров,я вимушений був залишити високооплачувану роботу, не може виконувати звичайну побутову роботу; має докладати додаткові зусилля для забезпечення життєвих проблем; через постійні болі та душевні страждання погіршилася якість його життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на особливу думку одного члена комісії, який відмовився від його підписання, не має юридичного значення для вирішення спору; більш того, відповідачем даний акт не оскаржено.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідачів, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість

страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність

вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин

по справі і наслідків, що наступили. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням.

Посилання відповідача на те, що суд визначив розмір моральної шкоди без урахування тієї обставини, що позивач працював і на інших підприємствах з такими ж умовами праці, є безпідставним, оскільки відповідно до п.16 акту розслідування №5. професійне захворювання у позивача виникло працюючи з 20.07.2007. по 03.10.2008. в ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» прохідником на підземних роботах, де він виконував роботи в підземних умовах шахти, котрі характеризувались важкою фізичною працею, а обмеженість робочого простору не завжди дозволяла застосовувати засоби малої механізації. Крім того, бурове обладнання з причин конструктивних недоліків є джерелами локальної вібрації, рівень якої перевищує ГДР. /а.с. 19/. У цьому ж пункті акту зазначено, що позивач і раніше попадав під дію важкої фізичної праці на інших підприємствах, але дані про умови праці на них відсутні. В зазначеному акті не визначено у процентному співвідношенні вину інших підприємств, де працював позивач. На час розгляду справи акт є чинним, ніким не оскаржений.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення моральної шкоди в сумі 45000 грн.

Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди та вини відповідача в цьому є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не є такими, що тягнуть за собою скасування рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не допустився порушень норм матеріального або процесуального законодавства, у зв,язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Трест «Кривбашахтопроходка» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути

оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею

законної сили.

Головуючий:

Судді: