АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-187/11 Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Петренка В.М., Пікуля В.П.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Потоківської сільської ради про визнання недійсним заповіту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений померлою ОСОБА_4, його тіткою, на користь ОСОБА_2

Заявлені вимоги мотивовані тим, що оспорюваний заповіт складений особою, яка внаслідок хвороби не могла усвідомлювати свої дії.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2010 року позов задоволений: визнаний недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 07 серпня 1995 року.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 вересня 2010 року у рішенні цього ж суду від 07 вересня 2010 року виправлена описка - вказано, що співвідповідачем у справі є Потоківська сільська рада, а не Піщанська сільська рада.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд у порушення вимог ст.11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив визнати недійсним заповіт на підставі ст.1257 ЦК України, тоді як суд, задовольняючи позов, послався на ст.215, ст.225 ЦК України.

За твердженням апеляційної скарги суд безпідставно поклав в основу свого рішення висновок посмертної судової психіатричної експертизи та у порушення ст.10 ЦПК України не допитав свідків, заявлених відповідачем.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення 'з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2006 року померла ОСОБА_4, яка є тіткою позивача ОСОБА_5

За життя, 07 серпня 1995 року, ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2

Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Потоківської сільської ради.

Згідно висновку посмертної судової психіатричної експертизи від 18 червня 2010 року ОСОБА_4 станом на серпень 1995 року в силу наявного у неї стійкого хронічного психічного розладу не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності тієї обставини, що заповіт підписаний особою, яка не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Частиною першою ст.225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним.

Системний аналіз наведених норм закону свідчить про те, що правила, встановлені ч.2 ст.1257 ЦК України є загальними по відношенню до правил ч. 1 ст.225 ЦК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що підставами позову, які відповідно до ст.31, ст.214 УПК України суд не вправі змінити за власною ініціативою, є не саме по собі посилання позивача на певну норму закону, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Тому суд має з'ясувати підстави позову і застосувати для вирішення спору норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 як на підставу заявленої вимоги посилався саме на психічний стан здоров'я ОСОБА_4 і стверджував, що вона за станом на час підписання заповіту не могла усвідомлювати і розуміти своїх дій.

Отже, доводи апеляційної скарги про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог є безпідставними.

Перевіряючи твердження апеляційної скарги про неправильну оцінку судом наданих у справу доказів, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 145 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи є обов'язковим , якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за загальними правилами.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд, зокрема, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, судом призначена посмертна судова психіатрична експертиза, яка проведена з дотриманням вимог закону (а.с.108 -114).

Висновки експертів є повними, чіткими, вони не містять суперечностей та узгоджуються з показаннями допитаних свідків, а також з іншими письмовими доказами.

Викладена в апеляційній скарзі оцінка висновків експертизи та показань свідків є субєктивною і необґрунтованою.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді В.П. Пікуль

ОСОБА_6