Справа № 2-1038/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2011 року

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Меженнікової С.П.

при секретарі Шаргородській М.В.

з участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки у звязку з заборгованістю по аліментах ,-

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа, виданого 15 червня 2001 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так як матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надавав, аліменти не сплачував, утворилась заборгованість по аліментах, яка станом на 02 серпня 2011 року складає 13 812 грн. 58 коп. і на день подання позову не сплачена. Позивачка посилаючись на ст.196 СК України просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за період з 01.09.2008 року по 10 серпня 2011 рік (включно) в сумі 67 680 грн. 79 коп.

В попередньому судовому засіданні до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено Новозаводський відділ Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції.

В судове засідання сторони не зявилися, надали повноваження на представлення їх інтересів своїм представникам( а.с.11,30).

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на письмові заперечення в матеріалах справи на а.с.31-32, 47-48. В задоволенні позову просила відмовити.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та розглядаючи справу в межах заявлених вимог на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання якого на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2001 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Початок стягнення аліментів встановлено з 30 травня 2001 року. Виконавчий документ по даному рішенню було видано Новозаводським районним судом м. Чернігова 15 червня 2001 року і направлено для виконання до Державної виконавчої служби Деснянського району м. Чернігова.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження № 1875/17 з виконання виконавчого документа № 2-1626/01 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_4, даний виконавчий документ стягувач ОСОБА_3 отримала на руки від державного виконавця 02 квітня 2002 року і предявила для примусового виконання лише 02 серпня 2011 року. Цього ж числа постановою старшого державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом і нараховано заборгованість за аліментами за період з 01 серпня 2008 року по 02 серпня 2011 року в сумі 13 812 грн. 58 коп.

За змістом 74 Закону України Про виконавче провадження, розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати алментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Інформація щодо повідомлення боржника ОСОБА_4 про складений державним виконавцем розрахунок щодо розміру заборгованості, в матеріалах виконавчого провадження, відсутня.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність , якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів).

Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються ( стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборговнаості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це повязано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У звязку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з часу невиконання рішення суду, а саме з часу відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2001 року про стягнення аліментів та відповідно невиконання рішення суду, тобто з 02 серпня 2011 року.

Позивачем та її представником, в порушення ст.60 ЦПК України, не надано суду доказів на підвердження виникнення заборгованості у відповідача після 02 серпня 2011 року. Наданий суду розрахунок заборгованості розрахований державним виконавцем станом на 02 серпня 2011 року.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення неустойки у звязку з заборгованістю по аліментах, яка виникла станом на 02 серпня 2011 року, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 213, 215-218 ЦПК України, та ст. 196 Сімейного Кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки у звязку з заборгованістю по аліментах, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. П. Меженнікова