Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1241/11 Головуючий у 1-й інст. Заполовська (Новоград-Волинський м.р/с)
Категорія 27 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,Євстафєвої Т.А.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому . засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2011 року,-

встановила:

У вересні 2010 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 15.10.2007 року уклав з відповідачем кредитний договір на строк до 14.10.2010 року. В звязку з невиконанням умов кредитного договору просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотками, комісію за користування кредитом та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в загальному розмірі 41397,83 долара США, що за офіційним курсом НБУ складає 326931,08 грн. та судові витрати.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2011 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» просить скасувати рішення Новоград- Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2011 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до п.2.3.1. укладеного з відповідачем кредитного договору, Банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. Відповідач допускав невиконання зобовязань по сплаті щомісячних платежів за договором кредиту ще до підвищення відсоткової ставки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки Банк, в порушення вимог ст.525 ЦК України, в односторонньому порядку, без дотримання процедури, обумовленої в договорі, змінив процентну ставку за кредитним договором.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти на строк до 14.10.2010 року у вигляді непоновлюваної лінії в розмірі 39239,84 доларів США на купівлю автомобіля зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,19 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту , відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Відповідно до пп. 2.3.1 , 2.3.3 укладеного з позивачем договору банк має право в односторонньому . порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом та розірвати договір в судовому порядку. Листом від 10.10.2008 року Банк повідомив ОСОБА_1 про збільшення відсоткової ставки до 16,32% з 01.11.2008 року.

Закон №661-VI згідно з яким ЦК України було доповнено ст. 1056-1 про неможливість збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки,передбаченої договором, набрав чинності 10.01.2009 року. Відповідно, Банк мав право з 01.11.2008 року збільшити в односторонньому порядку відсоткову ставку, оскільки за змістом ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Факт повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки підтверджується реєстром відправлення рекомендованої кореспонденції від 15.11.2008 року та здійснення ОСОБА_1 в листопаді 2008 року платежу за новою відсотковою ставкою, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

Рішення Банку про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалось.

Крім зазначеного, незгода з підвищенням відсоткової ставки не може бути підставою для відмови у поверненні отриманого кредиту.

З розрахунків заборгованості за кредитним договором, що містяться в матеріалах справи вбачається, що заборгованість по сплаті щомісячних платежів у ОСОБА_1 виникла ще в грудні 2007 року і на день звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до суду становила 41397,83 долара США та складалась з 26358,93 долара США заборгованості за кредитом, 4037,23 долара США заборгованості по процентах за коритсування кредитом, 618,80 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом та 10382,87 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором кредиту.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 41397,83 доларів США заборгованості за кредитним договором. Еквівалентом даної суми в гривнях за офіційним курсом НБУ на день розгляду справи є 329982,10 грн., але позивач не змінював позовні вимоги з урахуванням зміни курсу гривні до іноземної валюти, тому суд бере до уваги курс гривні до долара США на день подачі позову до суду.

Також, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України колегія суддів,-

вирішив:

Апеляційну скаргу ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 2К/У1АА00000056 від 15.10.2007 року в розмірі 41397,83 долара США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 326931,08 грн. та судовий збір в розмірі 2550,00 грн. і 240,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: