Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 44 (_1 ) інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

24 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Карнаух В.В., суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є., при секретарі - Бадалян Н.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

3-ї особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в особі його законного представника ОСОБА_7 , Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» , виконкому Центрально- Міської районного у місті ради , треті особи - орган опіки та піклування виконкому Центрально- Міської районного у місті ради , про визнання ордеру недійсним та вселення і за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , треті особи - ОСОБА_5, житлово- експлуатаційне обєднання № 20 , КМУ МУ МВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку із визначенням місця проживання та вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8В, законні інтереси якого представляє ОСОБА_9, Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» , виконкому Центрально- Міської районного у місті ради , треті особи - орган опіки та піклування виконкому Центрально- Міської районного у місті ради , про визнання ордеру недійсним та вселення .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в спірному жилому приміщенні, яке розташовано АДРЕСА_1, і мало статус службового, він проживав разом із батьками з 1989 року.

Після розірвання шлюбу між батьками в 1998 році , він залишився зареєстрованим за спірною адресою, однак проживав більшу частину часу із матір'ю по вул. Лермонтова.5 в квартирі 22 у м. Кривому Розі. Після того, як помер його батько в 2003 році, він залишився зареєстрований за спірною адресою. Однак у січні 2004 року він не зміг увійти до квартири, оскільки її було заселено сімєю відповідачів, згідно із рішенням виконкому Центрально-Міської районної ради №13 від 21 січня 2004 року.

Після уточнення позовних вимог просить суд визнати недійсним ордер № 826 серії С від 22 січня 2004 року, виданий виконкомом Центрально- Міської районної ради ОСОБА_4 і членам його сім'ї на вселення в квартиру АДРЕСА_2 ; вселити його в дане житлове приміщення; поновити йому строк звернення до суду, визнавши його пропуск з

поважних причин.

В лютому 2011 року ОСОБА_10, ОСОБА_11 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку із визначенням місця проживання та вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року в задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» , виконкому Центрально- Міської районного у місті ради про визнання ордеру недійсним та вселення відмовлено.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку із визначенням місця проживання та вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення задоволено.

Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 1 у будинку № 30 по вул. Купріна у м. Кривому Розі у звязку із вибуттям з 01 лютого 1999 року на інше остійне місце проживання разом із своєю матірю ОСОБА_5, в квартиру 22 будинку №5 на вул. Лєрмонтова у м. Кривого Рогу.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_7

Зокрема, вважає, що суд безпідставно та в порушення процесуальних норм ст..123 ЦПК України прийняв до провадження позовну заяву відповідачів, датовану 16.02.2011 року, не застосувавши строків позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав.

Судом не взято до уваги, що при видачі ордеру на спірну квартиру та

надання службового житлового приміщення сім,ї ОСОБА_7 порушено ст..58 ЖК України і цей факт встановлено матеріалами кримінальної справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що батько позивача ОСОБА_12 працював у цеху лінійно-кабельних споруд №3 Центру технічної експлуатації первинної мережі №7 /ЦПМ-7/ дирекції первинної мережі УДГІНЗ «Укртелеком» з 01 липня 1998 року та був звільнений з зазначеного підприємства за власним бажанням згідно наказу від 26 липня 2002 року / а.с. 50 т. 1 /.

ОСОБА_12 отримав у користування спірне житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_3 у зв.язку з трудовими відносинами з ВАТ «Укртелеком» та був зареєстрований там з 17 березня 1986 року / а.с. 12,14 т. 1, а.с.

65 т.2/.

В даній квартирі після реєстрації шлюбу з ОСОБА_13 була зареєстрована третя особа ОСОБА_5 / а.с. 12, 14 т. 1/

Від шлюбу у подружжя є син ОСОБА_14, позивач у справі, який з 3 серпня 1995 року був внесений у домову книгу а.с. 16 т. 1, а.с. 3-10 т.2/.

Рішенням суду від 25 лютого 1998 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 розірвано.

Згідно постанови суду від 04 травня 1998 року з ОСОБА_12 на користь матері ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_15 до його повноліття / а.с.

1 т.1 /.

У лютому 1999 року ОСОБА_5 придбала житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_4, куди виїхала на проживання разом з дітьми, зокрема із сином ОСОБА_15.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» , виконкому Центрально- Міської районного у місті ради про визнання ордеру недійсним і вселення ; та задовольняючи позов ОСОБА_4,- ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку із визначенням місця проживання та вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення, суд, посилаючись на положення ст. 107 ЖК України, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 втратив право користування спірним житловим приміщенням у зв.язку з вибуттям з 01 лютого 1999 року на інше постійне місце проживання разом з матір,ю ОСОБА_5, в квартиру АДРЕСА_5.

Крім того, як встановлено судом, згідно протоколу засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Центрально Міської районної у м. Кривому Розі ради від 14 січня 2004 року ОСОБА_16 на склад сім,ї із 3-х осіб було видане службове житлове приміщення - квартира АДРЕСА_3, оскільки ОСОБА_10 на той час працював водієм у ВАТ «Укртелеком» та на підставі протоколу засідання вищезазначеної комісії ОСОБА_16 було видано ордер № 826 серії С від 22 січня 2004 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання ордеру недійсним і вселення та задовольняючи позов ОСОБА_16 і ОСОБА_17, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.. 107 ЖК України, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_18 через вибуття з 01 лютого 1999 року на інше постійне місце проживання разом зі своєю матір,ю ОСОБА_5, в квартиру АДРЕСА_6, втратив право користування спірною квартирою.

При цьому суд правильно виходив із того, що місце проживання ОСОБА_6 з 1999 року, якому на той не виповнилося 10 років, було добровільно вирішено його батьками до винесення судом рішення про розірвання шлюбу. Факт добровільного визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_6 підтверджується і рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 1998 року про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_6, у якому ОСОБА_5 зазначила, що шлюбні стосунки сторони припинили у січні 1997 року; син від шлюбу ОСОБА_6 проживає з нею.

Крім того факт проживання ОСОБА_18 з матір,ю по вул.. Лєрмонтова в квартирі №22 будинку № 5 у м. Кривому Розі підтверджується копією постанови Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 1998 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_18 з батька ОСОБА_12 на користь матері ОСОБА_5, а також актом КЖП від 19 лютого 2008 року, довідкою КЗСШ № 63 та іншими матеріалами справи.

Тому доводи ОСОБА_18, викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконної видачі ордеру згідно протоколу засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Центрально - Міської районної у м. Кривому Розі ради від 14 січня 2004 року ОСОБА_16 на склад сім,ї із 3-х осіб на службове житлове приміщення - квартиру №1 у будинку № ЗО по вул. Купріна у м. Кривому Розі та вселення в спірне житлове приміщення сім,ї ОСОБА_17, є безпідставними.

Посилання ОСОБА_18 в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального законодавства не можуть бути підставою для скасування рішення суду у розумінні положень ст.. 309 ЦПК України.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

УХВАЛИЛА:

Головуючий: /підпис/ Судді: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя-доповідач:

ОСОБА_19