АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-8422/ 2011р. Головуючий 1 інст. Наумова С.М.
категорія оскарження дій держвиконавця Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

17 травня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 березня 2011 року по справі за скаргою ОСОБА_1, учасники виконавчого провадження: Державний відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 на дії державного виконавця

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця та просив скасувати постанови державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3, а саме: про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2010 року, визнання нечинним акту державного виконавця від 10.09.2010 року та скасування постанови про накладення штрафу від 10.09.2010 року, визнання нечинним акту державного виконавця від 17.09.2010 року та скасування постанови про накладення штрафу від 17.09.2010 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 березня 2011року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

На цю ухвалу ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його скаргу. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд 1 інстанції відмовляючи в задоволенні скарги, обґрунтовано виходив з того, що оскаржувані рішення та дії державного виконавця прийняті і вчинені відповідно до діючого закону, в межах повноважень державного виконавця і тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані, відповідають вимогам діючого законодавства та Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання порядку користування земельною ділянкою за адресою : м.Харків вул.Товариська,9.

18 серпня 2010 року Дзержинським районним судом м.Харкова була постановлена ухвала, згідно якої заборонено відповідачу ОСОБА_1 проводити будь-які будівельні роботи, роботи по підготовці до будівництва (риття котловану, залиття фундаменту) на земельній ділянці, площею 547 кв.м., яка розташована по вул.Товариській № 9 в м.Харкові та знаходиться в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Дана ухвала була направлена на виконання до Державного відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції і згідно заяви ОСОБА_2 була зареєстрована 19.08.2010 року, що вбачається зі штампу відділу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в ст.3 цього Закону.

Згідно журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, ухвала суду була отримана державним виконавцем Нестерак І.А. 27.08.2010 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

27.08.2010 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 була ухвалена постанова про відкриття провадження, згідно заяви про примусове виконання. Строк добровільного виконання боржнику встановлений до 03.09.2010 року.

Копію постанови про відкриття провадження від 27.08.2010 року отримала на руки 27.08.2010 року ОСОБА_5 - представник ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності від 30.06.2010 року.

Судова колегія вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що у відповідності до ст.237 ЦК України ОСОБА_6 була уповноважена представляти інтереси ОСОБА_1 з усіма правами наданими учаснику виконавчого провадження, згідно довіреності від 30 червня 2010 року, яка засвідчена нотаріусом.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржником був пропущений строк для оскарження постанови, оскільки відповідно до вимог ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особо дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Скарга направлена до суду 30.09.2010 року, що вбачається зі штампу на конверті (а.с. 18)

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що підстави для поновлення строку для оскарження постанови відсутні, оскільки скаржником не надано доказів поважності пропуску цього строку.

Окрім того, згідно ч.4 ст.25 „Про виконавче провадження" у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї стаття, не надається.

Відповідно до акту прийому - передачі виконавчих проваджень територіальної дільниці №21, виконавче провадження № 563/21 від державного виконавця І.А. Нестерак було передано серед інших державному виконавцю А.В. Радченко.

Про те, що на 27.08.2010 року велись роботи за вищевказаною адресою, свідчить знімок, зроблений при виконанні виконавчого провадження (а.с. 62).

Що стосується складених актів від 10.09.2010 року та від 17.09.2010 року і на підставі яких винесені постанови про накладення штрафу у зв'язку з невиконанням рішення суду, то суд 1 інстанції правильно вважав, що підстав для їх скасування не має.

Акт державного виконавця - це офіційний письмовий документ, яким закріплюються вчинені державним виконавцем дій по виконанню виконавчого документа або факти, що мають юридичне значення. При цьому акт не породжує для будь-яких осіб жодних юридичних наслідків, не містить приписів, заборон тощо. Акти були складені за участю понятих ( які не є заінтересованими по справі) в межах повноважень державного виконавця і ніяким чином не вплинули на права та свободи скаржника, і тому суд правильно зазначив, що скарга про скасування актів від 10.09.2010 року та 17.09.2010 року є необгрунтованою, а отже такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.11 ст.5 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ст.76 зазначеного Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст.24 Цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому ч.2 ст.87 Закону „Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що твердження скаржника про не встановлення державним виконавцем строку на добровільне виконання рішення не відповідає дійсності, оскільки відповідно до листів державного виконавця від 10.09.2010 року № 222833 та 17.09.2010 року № 22464 скаржнику було запропоновано виконати ухвалу суду.

Скаржник також не надав до суду відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України докази того, що вказані у актах поняті є заінтересованими особами.

Згідно ч.2 ст.14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції що, оскаржувані рішення та дії державного виконавця прийняті і вчинені відповідно до діючого закону, в межах повноважень державного виконавця і підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, ст.307п.1 ч.1, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 березня 2011року залишити без зміни.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді