Справа 2-642/11
Номер провадження 2/709/1159/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.11 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі - Ступчук Л.Б.

з участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_5, ВАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна»

про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач 04.10.2008 року о 10 го.10 хв. в м. Рахові по вул. Миру, керуючи автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2008 року за скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 грн.

У звязку із пошкодженням автомобіля позивачеві спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 11.513 грн., з яких, 10.763 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля, 600 грн. проведення експертизи, 150 грн. транспортування автомобіля.

Позивач, крім того, заявив моральну шкоду у розмірі 2.000 грн., яка складається із моральних страждань через відсутність коштів на ремонт автомобіля, втрати вільного часу на станція технічного обслуговування, роботи у вечірній час та вихідні дні.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2010 року (справа № 2-68/10) позовні вимоги гр-на ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із громадянина ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму збитків у розмірі 3.178, 58 грн., 166 грн. судових витрат та 4 000 (чотири тисячі) гривень за отриману правову допомогу. У стягненні моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції представник відповідача, ОСОБА_4, в порядку та строки, передбачені цивільно-процесуальним законодавством, звернувся до судову колегію з цивільних справ апеляційного суду в Закарпатській області із апеляційною скаргою на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2010 року, яке оскаржувалося ним в частині стягнення платних правових послуг в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень з його довірителя на користь позивача, ОСОБА_2

Апеляційна скарга мотивувалася тим, що суд першої інстанції, виносячи рішення по справі та задовольняючи у повному обсязі розмір платних правових послуг, взяв до уваги лише, як доказ, квитанцію до прибуткового касового ордеру, при цьому, всупереч вимогам п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України в мотивувальній частині судового рішення не зазначив обставини, з яких би вважалось встановленим наявність обґрунтування доказів щодо задоволення у повному обсязі судових витрат щодо надання платних правових послуг.

Представник відповідач, не визнавав позов у цій частині, оскільки вважав, що в даному випадку розмір наданих платних послуг не відповідав дійсності та розміру виконаних робіт, оскільки будь-якого обґрунтування розміру наданих платних послуг, позивачем та його представником суду не надано, а судом при розгляді справи доказів не здобуто. Відповідно до положень п.2 частини 3 статті 79 ЦПК України до судових витрат, в тому числі, відносяться і витрати на правову допомогу.

Разом з тим, як зазначалося у апеляційній скарзі, постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ»встановлено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави.

Відповідно з додатком до даної постанови компенсація витрат у цивільних справах, повязаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинна перевищувати суми, що обчислюється виходячи із того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Концепцією проекту Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу", схваленою розпорядженням Кабінету Міністрів України № 607-р від 08 грудня 2006 року, встановлено, що одна година роботи при наданні платних правових послуг являтиме собою повний робочий день.

Оскільки, як зазначав апелянт, ні позивачем, ні його представником суду не надано, а судом при розгляді справи не здобуто доказів, які б підтверджували вид, перелік та розмір робіт, вартість яких би була співрозмірна із розміром платних послуг, затвердженим судом у своєму рішенні.

Просив рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2010 р. по справі № 2-68/2010 р. за позовом громадянина ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1/аАДРЕСА_1 до громадянина ОСОБА_5, що мешкає за адресою: вул. Миру, буд.276, с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, ВАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна»(м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.462) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити, відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення платних правових послуг.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області своєю ухвалою від 10.08.2010 року по справі № 2-2916/10 рішення Рахівського районного суду від 26.04.2010 року залишила без змін.

Представник відповідача, ОСОБА_5, ОСОБА_4, в порядку ст.44. ст.324 ЦПК України звернувся в інтересах відповідача до судової палати з цивільних справ Верховного із касаційною скаргою на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2010 р. (справа № 2-68/10) та на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10.08.2010 року (справі № 22-2916/10).

В касаційній скарзі доводився той факт, що сума платних правових послуг не відповідає обєму наданих правових послуг, виходячи із положень постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ». Позивач, ОСОБА_2, наполягав на тому, що розгляд справи затягнувся протягом півтора року, а тому він повинен був таку суму витрат правових послуг понести.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, представник відповідача, ОСОБА_4, звертав увагу суду на те, що дані твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наступним.

Провадження у цивільній справі № 2-68/10 за позовом ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, предявленим до ОСОБА_5 було відкрито та призначено попереднє судове засідання 26.11.2008 року.

Згідно протоколів судових засідань представник позивача, ОСОБА_3, при розгляді даної справи взяла участь тільки у 6 (шести) судових засіданнях, а саме: 09.02.2009 р., 26.06.2009 р., 22.07.2009 р., 27.11.2009 р., 30.03.2010 р. та 26.04.2010 р.

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»становив з 1 січня 2009 року 605 грн., з 1 квітня 2009 року 625 грн., з 1 липня 2009 року 630 грн., з 1 жовтня 2009 року 650 грн., з 1 грудня 2009 року 669 грн. на місяць, а розмір мінімальної заробітної плати на 2010 рік затверджено Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати»від 20.10.2009 р. та Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 року, граничний розмір компенсації витрат, який повинен був бути задоволений судом першої інстанції на користь позивача, становив загальну суму у розмірі 1.704 (однієї тисячі сімсот чотирьох) грн.

Оскільки, судом першої інстанції при розгляді даної справи даних обставин до уваги не взято, а судом апеляційної інстанції цих суперечностей при розгляді апеляційної скарги не усунуто, внаслідок чого незаконно вирішено питання в частині задоволення розміру судових витрат на оплату правових послуг, представник відповідача просив рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2010 р. по справі № 2-68/2010 р. за позовом ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1/аАДРЕСА_1 до ОСОБА_5, що мешкає за адресою: вул. Миру, буд.276, с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, ВАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна»(м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.462) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині стягнення платних правових послуг змінити, по справі в цій частині винести своє рішення, а ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10.08.2010 року по справі № 22-2916/10 скасувати.

Колегія суддів Верховного Суду України касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила частково, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 4.000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10.08.2010 року скасувала, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави»установлено, що граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи із того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.213,214 ЦПК України на зазначені положення Закону уваги не звернув, не врахував, що 4 тис. грн. витрат, повязаних із оплатою позивачем допомоги фахівця в галузі права, хоча і підтверджені документально, але законодавством установлено граничний розмір їх компенсації, та не зясував, який саме розмір такої компенсації підлягає сплаті на користь позивача.

Крім того, суд першої інстанції не врахував положень ч.1 ст.88 ЦПК України та, задовольняючи позов частково, необґрунтовано стягнув витрати на правову допомогу не пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а повністю.

Апеляційний суд, залишаючи рішення районного суду без змін, на зазначені порушення уваги не звернув, що стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу та скасування ухвали апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході судового розгляду справи позивач, ОСОБА_2, та його представник, ОСОБА_3, позовні вимоги в частині стягнення витрат на оплату правових послуг підтримали у повному обсязі, просили в цій частині винести судове рішення, за яким стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 4000 (чотири тисяч) гривень, як розмір платних правових послуг.

Представник відповідача, ОСОБА_4, позовні вимоги в частині стягнення витрат на оплату правових послуг визнав частково, не заперечував проти стягнення із його довірителя, ОСОБА_5, на користь позивача грошову суму платних правових послуг у розмірі 1104 (одна тисяча сто чотири) гривень, як пропорційну грошову суму до розміру задоволених позовних вимог.

Зазначив, що відповідно до частини 3 статті 345 ЦПК України у разі скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд, скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і передання справи для продовження розгляду, в ухвалі суд касаційної інстанції зазначає, які порушення права були допущені судом першої чи апеляційної інстанції, і при новому розгляді справи цими судами дані порушення повинні бути усунутими.

Представник відповідача, ВАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, справа відкладалася слуханням, в тому числі, із-за їх неявки.

Заслухавши сторін, та дослідивши матеріали справи в частині стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ВАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна»про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою в частині стягнення судових витрат на відшкодування витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до положень частини 1 статті 88 ЦПК України «Розподіл судових витрат між сторонами», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач заявив цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, у загальному розмірі 11513 (одинадцять тисяч пятсот тринадцять) гривень, що являє собою 100% від заявленого цивільного позову.

Судом першої інстанції за рішенням суду від 26.04.2010 року цивільний позов задоволено частково, стягнуто із відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 3178,58 (три тисячі сто сімдесять вісім) гривень, що становить 27,6% від стовідсоткового розміру, заявленого позивачем, позову, та 4000 (чотири тисячі) гривень за отриману правову допомогу.

Виходячи із положень частини 1 статті 88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати в частині витрат на правову допомогу слід задовольнити на користь позивача у розмірі 1.104 (однієї тисячі ста чотирьох) гривень, що становить 27,6% від 4000 (чотирьох тисяч) грнивень, сплачених позивачем за надані йому його представником платні правові послуги.

У відповідності до положень частин 2-4 статті 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що в ході судового розгляду справи сторонами справи не надано інших доказів, доводів, які б підтверджували чи спростовували доводи позовної заяви в частині стягнення судових витрат, які б суд міг взяти до уваги, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які складаються із грошової суми, витраченої ним на оплату платних правових послуг, слід задовольнити частково.

Керуючись положеннями ст.ст.10, 58, 59, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 в частині стягнення судових витрат задовольнити частково.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя: Марусяк М.О.

З оригіналом вірно

Суддя Рахівського районного суду: Марусяк М.О.