Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3011/11
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2011 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Дубас T.B. за участю секретаря Решетніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про визнання недійсним договору кредиту та договору іпотеки ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду з -позовом- до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» (далі - ГІАТ «Приватбанк») про визнання недійсним договору кредиту та договору іпотеки.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 7 листопада 2007 року в відділенні № 17 філії «Розрахунковий центр» Закритого акціонерного, товариства Комерційний банк «Приватбанк» між ОСОБА_2 і Відповідачем було укладено кредитний договір № К2АVGK00260030, предметом якого є надання кредиту в сумі 497 350.00 доларів СІЛА строком на 20 років (далі - кредитний договір).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту одночасно було укладено і посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 договір іпотеки від 07,11.2007 року (далі - договір іпотеки), предметом якого є садовий будинок загальною площею 171,5.0 кв. м разом з земельною: ділянкою площею 0,0605 га, розташований в садовому товаристві «Вишенька» Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Вишнева, 26 і оцінений сторонами в 400 000,00 доларів США (п. 35.5; 35.4. 35.5).

Протягом дії договору Відповідач був реорганізований в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців .

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору відповідач зобов'язався надати кредитні кошти у вигляді невідновлюваної кредитної лінії на строк з 07.11.2007 р. по 08.11.2027 р. включно шляхом видачі готівки через касу на наступні цілі: 400 000,00 доларів США на придбання домоволодіння, та 97 350,00 доларів США на сплату страхових платежів. Плата; за користування кредитом включає відсотки у розмірі 0,92% від суму залишку заборгованості за кредитом на місяць, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,23% від суми виданого кредиту на місяць, винагороду у розмірі 3% від суми кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороду за проведення додаткового фінансового моніторингу.

Погашення заборгованості за договором, за винятком винагороди., що сплачується в момент отримання кредиту, здійснюється щомісяця, з 10 по 15 число, єдиним щомісячним платежем в розмірі 5 101,51 долар США (и. 2.2, 7.1 договору кредиту).

Таким чином, умовами погашення кредиту позивач зобов'язаний виконувати свої обов'язки: готівкою' в - іноземній -.валюті, що не відповідає вимогам закону .

Відповідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має. бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.Відповідно до Закону України «Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання» декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет) встановлено режим здійснення валютних операцій на території України та права й обов'язки суб'єктів валютних відносин.

Відповідно п. 1, 2 ст. 5 декрету Національний банк України видає індивідуальні іа генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які. підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Відповідно пп. «г» п. 4 ст. 5 декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребує, зокрема, використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

За порушення правил щодо отримання індивідуальної ліцензії, передбачених п. 4 ст. 5 декрету, встановлена відповідальність.

Згідно п. 1.1. Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, затверджених постановою Правління Національного банку України від ЗО травня 2007 № 200, ці правила встановлюють порядок та умови використання готівкової іноземної валюти резидентами і нерезидентами в Україні.

Відповідно до п. 6.2. правил, фізичні особи - резиденти можуть використовувати на території України готівкову іноземну валюту як засіб платежу у випадках, передбачених підпунктами "а", "в" та "е" пункту 6.1 цієї глави, зокрема у разі: сплати мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), митних зборів та фінансових санкцій відповідно до митного законодавства України; сплати платежів за охорону та супроводження підакцизних і транзитних товарів митними органами; оплати товарів і послуг у зоні, що звільнена від сплати мита та податків.

Згідно п. 6.3. правил фізичні особи, а також юридичні особи - резиденти та іноземні представництва можуть використовувати на території України готівкову іноземну валюту як засіб платежу в разі оплати дипломатичним представництвам, консульським установам іноземних держав дозволів на в'їзд (віз) до цих країн фізичним особам, які виїжджають у приватних справах та в службові відрядження.

Таким чином, за чинним законодавством на момент укладення договору і його виконання позивач не мав права здійснювати використання готівкової іноземної валюті при здійсненні платежів за договором кредиту та внесення плати за користування кредитом на користь відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)' вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 227 ЦК України встановлює, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 ЦК є оспорюваним.

У своїх запереченнях Відповідач зазначає, що відповідності до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банку мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) нездійснення операцій з валютними цінностями, відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету.

Аналізуючи норми матеріального права, ПАТ «Приватбанк» вважає, що він на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з падання кредитів в іноземній валюті.

У разі наявності в банку відповідної генеральної ліцензії або дозволу НБУ здійснення креди тних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно ПАЇ «Приватбанк» було отримано дозвіл ИБУ від 04.12.2001 року № 22- 1 на здійснення певних валютних операцій. г -

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 7 листопада 2007 року в відділенні № 17 філії «Розрахунковий центр» Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» між ОСОБА_2 і Відповідачем було укладено кредитний договір № K2AVGK00260030, предметом якою с надання кредиту в сумі 497 350,00 доларів США строком на 20 років (далі - кредитний договір).

В забезпечення виконання зобов'язань .-.за договором кредиту одночасно було укладено і посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 договір іпотеки від 07.11,2007 року (далі - договір іпотеки), предметом якого є садовий будинок загальною площею 171,50 кв. м разом з земельною ділянкою;площею 0,0605 га, розташований в садовому товаристві «Вишенька» Тарасівської сільської ради: Києво-Святощинського району Київської області, по вул. Вишнева, 26 і оцінений сторонами в 400 000,00 доларів США (п. 35.5. 35.4, 35.5).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору відповідач зобов'язався надати кредитні кошти у вигляді невідновлюваної кредитної лінії на строк з 07.11.2007 р. по 08.11.2027 р. включно шляхом: видачі готівки через касу на наступні цілі: 400 000,00 доларів США на придбання домоволодіння, та 97 350,00 доларів США на сплату страхових платежів. Плата за користування кредитом включає відсотки у розмірі 0,92% від суму залишку заборгованості за кредитом на місяць, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,23% від суми виданого кредиту на місяць, винагороду у розмірі 3% від суми кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороду за проведення додаткового фінансового моніторингу.

Погашення заборгованості за договором, за винятком винагороди, що сплачується в момент отримання кредиту, здійснюється щомісяця, з 10 по 15 число, єдиним щомісячним платежем в розмірі 5 101,51 долар СІІІА (п. 2.2, 7.1 договору кредиту).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач послалася на те, що у відповідності із законодавством України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Разом з тим, згідно з ч. З ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в-іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 1 глави 3 розділу II Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2005р. за N 281, резиденти мають право купувати, обмінювати іноземну валюту з метою виконання зобов'язань (у тому числі власних операцій: суб'єктів ринку) за кредитними операціями та платежами за цими операціями (проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо) в іноземній валюті на підставі кредитних договорів і т. ін. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, однак ч. З цієї статті встановлює, що використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт "г" ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93 визначає, що використання іноземної валюти на території України я® засобу платежу потребує отримання особою індивідуальної ліцензії. Положення про порядок видачі

Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постайовою Правління Національного банку України від 14.10.2004 N 483 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 09.11.2004 за N 1429/10028, надає право уповноваженим банкам використовувати іноземну валюту як засіб платежу без отримання індивідуальної ліцензії за умови, що банк є ініціатором або отримувачем за валютною операцією. Відповідно до гі. З ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право на підставі банківської ліцензії здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, при цьому ст. 2 цього закону встановлено, що терміни «кошти» у цьому Законі вживається у значенні - «гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент». Даний пункт дозволяє банкам на власний ризик, при наявності ліцензії, проводити операції з кредитування, і не зобов'язує банки брати на себе будь-які ризики пов'язані з цим кредитуванням. Зазначена ліцензія за. № 191 від 02.03.1998 отримана відповідачем 08.11.2006 року . Крім того, згідно з листом '' НБУ від 01.09.94 р. N 19013/2124 1. «Видавати кредити в іноземній валюті резидентам України може уповноважений банк України, в додатку до генеральної ліцензії якого передбачене таке право.» Тому, невід'ємною частиною ліцензії № 22 є Дозвіл від 04.12.2001 року за № 22-1 з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» з валютними цінностями.

Таким чином, виходячи з того, що всі умови кредитного договору погоджені обома сторонами на час укладення договору, вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов і власноручно їх підписали, чим взяли на себе зобов'язання виконувати їх належним чином, а також враховуючи те, що погашення заборгованості по кредитному договору здійснюється позивачем у валюті кредиту - доларах США позов, за викладеними в ньому підставами; . задоволенню не підлягає.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні основних позовних вимог щодо визнання недійсним кредитного договору, то і в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору іпотеки необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.203, 215, 217, 525. 526, 530, 533, 614, 615, 629, 651, 652, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про захист прав споживачів», Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93, Положенням про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засоб> платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 N 483. ст. ст. 208, 209. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" про визнання недійсним договору кредиту та договору іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти дня з дня його проголошення.

Суддя