Справа № 2-307/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини рішення)

28.11.2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсними,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсними відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Справа № 2-307/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсними,-

В с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просять визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 і ОСОБА_4, визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що їх батько ОСОБА_9 був власником спірної квартири, заповітом від 18.07.2008 року ОСОБА_9 заповів усе своє майно своїм синам позивачам по справі. 24 жовтня 2008 року ОСОБА_9 помер, але виконати умови заповіту, тобто прийняти спадщину позивачі не мають можливості у звязку з наступним. 28 березня 2001 року між ОСОБА_9 та відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір дарування квартири за зазначеною адресою, з текстом якого ОСОБА_9 не ознайомився. До укладення зазначеного договору між його сторонами була домовленість, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будуть надавати ОСОБА_9 послуги по забезпеченню його доглядом, харчуванням, утриманням квартири в належному стані, тому при укладенні договору дарування ОСОБА_9 вважав, що в ньому передбачені всі права та обовязки, про які вони домовилися напередодні. Позивачі вважають договір дарування квартири недійсним, у звязку з тим, що ОСОБА_9 фактично не передавав квартиру у дарунок, оскільки до самої смерті залишився там проживати, відповідачі за попередньою домовленістю повинні були доглядати батька позивачів, забезпечувати його харчуванням, утримувати квартиру у належному стані. Після укладення договору відповідачі не почали виконувати свої обовязки по відношенню до ОСОБА_9, не надавали йому допомогу, не оплачували квартиру, не відвідували його. Наприкінці 2007 року ОСОБА_9 захворів, пройшов лікування у Харківському клінічному онкологічному диспансері, перебував у зазначеному диспансері на обліку. Для відновлення свого порушеного права ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, але провадження по справі було зупинено у звязку зі смертю позивача.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є племінниками померлого ОСОБА_9 Позивачі почали спілкуватись з батьком за півроку до його смерті, оскільки до цього батько вважав себе винуватим через те, що розійшовся з матірю позивачів, коли вони були маленькими. Сестра батька звернулася до позивачів, розповіла, що батько дуже хворіє, після цього позивачі знайшли батька, у нього був рак горла, він мешкав один, працював слюсарем. Про існування договору дарування позивачі дізналися від ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зі слів батька позивачу ОСОБА_2 відомо, що батька умовила його сестра оформити квартиру на її дітей шляхом укладення договору дарування, до укладення договору сестра доглядала ОСОБА_9 також, зі слів батька позивачам відомо про існування усної домовленості між ним та племінниками про те, що останні будуть забезпечувати ОСОБА_9, доглядати його, сплачувати квартплату, доставляти продукти харчування. Батько розповів позивачам, що знаходився під впливом своєї сестри, тому уклав спірний договір, жалкував про це, хотів розірвати договір дарування, але відповідачі відмовились. ОСОБА_9 за життя самостійно оплачував квартиру, позивачі займалися лікуванням батька, придбавали ліки, продукти харчування, возили батька до поліклініки, онкологічного диспансеру, похованням батька також займалися позивачі. Позивачі вважають недійсним договір дарування з тих підстав, що вони є його дітьми, півроку доглядали батька, поведінка племінників розчарувала ОСОБА_9

Представник позивачів ОСОБА_10, який діє на підставі довіреностей, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що договір дарування був укладений ОСОБА_9 під впливом помилки та важких обставин. Помилка ОСОБА_9 полягає в тому, що він вважав, що укладається договір довічного утримання, оскільки хотів, щоб відповідачі його доглядали.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_11, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що підставою недійсності договору дарування є ті обставини, що ОСОБА_9 не розумів який правочин укладається, не усвідомлював наслідків укладання договору дарування власної квартири. Домовленість між сторонами договору про надання ОСОБА_9 допомоги, не виконувалась. Крім того, батько позивача говорив сину, що не хотів укладати договір дарування.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_12, яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що ОСОБА_9 мав намір подарувати належну йому квартиру рідним племінникам, за усною домовленістю з ними він залишився проживати у подарованій квартирі. На момент укладення договору дарування ОСОБА_9 був здоровий, працював, сторонньої допомоги не потребував, відповідач ОСОБА_4 відвідувала дядька, вітала зі святами. При укладенні договору дарування квартири нотаріус, що посвідчувала договір, розяснювала правові наслідки укладення цього договору.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив наступне. ОСОБА_9 є його рідним дядьком, з його власної ініціативи він подарував відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спірну квартиру, при цьому ніяких умов не обговорювалось, тиску з боку племінників на власника квартири не було. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 доглядали дядю, відвідували його під час перебування у лікарні, придбавали продукти харчування, сплачували заборгованість по квартирній платі та комунальним платежам. До смерті ОСОБА_9 відповідач ОСОБА_5 позивачів не бачив, після смерті дяді вони самовільно вселилися у квартиру, де він проживав. Позовну заяву про визнання договору дарування квартири недійсним ОСОБА_9 подавав у 2008 році, казав, що просто підписав чистий аркуш паперу, просив не ображатися.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13, яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши наступне. ОСОБА_9 взимку 2000 року повернувся від синів позивачів по справі, був засмучений та сказав, що ближче племінників в нього нікого немає. При укладенні договору дарування домовленість були лише щодо проживання ОСОБА_9 у подарованій квартирі довічно. Відповідачі прийняли квартиру у дар, деякий час ОСОБА_9 був там зареєстрований, на той час не потребував сторонньої допомоги, ніяких обовязків щодо його утримання у племінників не існувало. До появи позивачів у справі питання про розірвання договору дарування не порушувалось. Коли за декілька місяців до смерті ОСОБА_9 потребував допомоги, відповідачі ОСОБА_14 та ОСОБА_5 надавали йому таку допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_15, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не визнав позовні вимоги, надав письмовий відзив на позовну заяву, яким не визнав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачами були порушені строки позовної давності, у матеріалах справи відсутній заповіт ОСОБА_9, на який позивачі посилаються в обґрунтування позовних вимог. Також, представник відповідача зазначив, що вважати договір дарування недійсним немає підстав, оскільки після укладення договору відповідачі зареєстрували своє право власності на квартиру у рівних частинах за кожним, тобто наступили правові наслідки обумовлені договором. Та обставина, що позивач у серпні 2008 року звернувся до суду із позовом про визнання договору недійсним не свідчить про недійсність договору, сторонами договору витримані усі вимоги законності, зміст договору не суперечить ЦК України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також, немає підстав вважати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між відповідачами, оскільки спірна квартира у рівних частках належала відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4, сторони договору на час здійснення правочину мали повний обсяг цивільної дієздатності, договір посвідчений нотаріусом та зареєстрований КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації.

Третя особа у судове засідання не зявилася надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з повідомлення КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціївід 28.04.2010 року № 2345, право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16

28 березня 2001 року між ОСОБА_9 - Даруватель та ОСОБА_5, ОСОБА_4 - Обдаровані укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 за яким Даруватель подарував, а Обдаровані в рівних частинах кожний прийняли в дар квартиру № 104, що знаходиться у будинку № 24/17 по вул. Рибалко в м. Харкові. На час укладення договору дарування ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі не перебував, про що надав відповідну заяву, зазначені обставини були перевірені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 під час посвідчення договору дарування.

Право власності на подароване нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частинах по ? частині за кожним комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїна підставі вищевказаного договору дарування (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22027982 від 02.03.2009 року).

Відповідно до ст.ст. 334, 722 ЦК України у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникло право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

24 жовтня 2008 року ОСОБА_9 помер, про що відділом РАЦС по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 25 жовтня 2008 року зроблено актовий запис № 15616 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 195769.

Користуючись своїм правом власників нерухомого майна, Продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від імені якого діяла ОСОБА_17 на підставі довіреності, 10 березня 2009 року уклали з Покупцем ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавці передають у власність, а Покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрований за № 649.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є синами ОСОБА_9 (свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 408680, серії І-АВ № 482598), спадкоємцями за заповітом, у встановлений строк прийняли спадщину після смерті батька, отримали свідоцтва про право на спадщину, яка складається з грошового вкладу з відсотками та компенсацією до нього (свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2009 року, повідомлення Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 28.01.2011 року № 195/01-16), тобто позивачі мають право на звернення до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, оскільки оспорюваним правочином впливає на їх права як спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які беззаперечно свідчили б про укладання ОСОБА_9 28 березня 2001 року договору дарування під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обовязків сторін договору, що вплинуло на волевиявлення ОСОБА_9 Позивачами не доведено, що ОСОБА_9, навіть після розяснень нотаріуса щодо наслідків укладення договору дарування, неправильно сприймав наслідки правочину, що здійснювався.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_20 разом працювали, останній зловживав спиртними напоями, пропонував свідку подарувати свою квартиру, оскільки ОСОБА_19 з дружніх стосунків ремонтував йому квартиру. У 2001 році ОСОБА_9 отримував велику заробітну платню, давав племіннику гроші. Зі слів ОСОБА_9 свідку відомо, що померлий не спілкувався з дітьми, оскільки були напружені відносини з колишньою дружиною. Наприкінці 2007 року ОСОБА_9 захворів, лікувався у Помірках, прохав ОСОБА_19 розшукати синів. Після того, як позивачі по справі знайшли батька, останній казав свідку, що перепише заяву, оскільки зявилися сини. Також свідок зазначив, що ОСОБА_9 міг підписати договір дарування, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, оскільки тверезим знаходився рідко.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що вона підтримує з відповідачем ОСОБА_4 дружні стосунки, приблизно 10 років тому бачила ОСОБА_9 у ОСОБА_4, він розповідав, що вирішив подарувати свою квартиру племінникам, хвалив їх. Свідку особисто відомо, що ОСОБА_4 час від часу бувала у дяді, оскільки ОСОБА_21 підвозила її до нього додому.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила що вона є дружиною відповідача ОСОБА_5, зі слів свекрові свідку відомо, що дядя її чоловіка подарував племінникам квартиру, позивачів ОСОБА_22 бачила один раз перед смертю ОСОБА_9 Останній всім хвалився, що подарував племінникам квартиру, на похоронах свекрові ОСОБА_9 казав племінникам квартира ваша.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою дружини відповідача ОСОБА_5, познайомилася з нею 7-8 років тому, зі слів ОСОБА_22 знає, що дядя подарував квартиру їй та її брату, на похоронах матері ОСОБА_5 дядя сказав племінникам квартира ваша.

Виходячи з аналізу пояснень свідків, обєктивних даних, які б свідчили про ту обставину, що ОСОБА_9 не мав наміру укладати договір дарування квартири або вважав його договором довічного утримання станом на 28.03.2001 року, судом не встановлено.

Судом не встановлено існування домовленості між Дарувальником та Обдарованими щодо дарування квартири за умови виконання ними обовязків щодо довічного утримання ОСОБА_9

Суд не вважає пояснення свідка ОСОБА_19 щодо алкоголізації ОСОБА_9 підставою для визнання договору дарування недійсним, оскільки судом не встановлено факту зловживання ОСОБА_9 спиртних напоїв, яке б могло вплинути на здатність останнього розуміти значення своїх дій.

Надана позивачами довідка обласного клінічного онкодиспансеру № 542 від 15.04.2008 року про знаходження ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у відділенні лучевої терапії зазначеного закладу не може свідчити про тяжкий стан ОСОБА_9 на момент укладення оспорюваного договору, оскільки після укладення договору дарування до знаходженні ОСОБА_9 на лікування пройшов тривалий час. Інших доказів щодо знаходження ОСОБА_9 під час укладання договору дарування у тяжкому стані позивачами не надано.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_9 подарував належне йому на праві власності нерухоме майно своїм кровним родичам - племінникам, а не стороннім особам, що не викликає сумнівів у відсутності дефекту волевиявлення.

Ті обставини, що позивачі з 2008 року спілкувалися з батьком та доглядали його, а також звернення у 2008 року ОСОБА_9 до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, також не вказують на існування підстав для встановлення дефекту волевиявлення позивача при даруванні належного йому майна своїм племінникам у 2001 році.

Матеріали цивільної справи № 2-3804/08 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним не мають доказів щодо вчинення ОСОБА_9 оспорюваного правочину під впливом помилки або у тяжкому стані, оскільки судом не досліджувалися обставини укладення договору дарування від 28 березня 2008 року, провадження по справі зупинено у звязку зі смертю позивача.

В звязку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору дарування недійсним, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між відповідачами, задоволенню також не підлягають.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд не присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 215, 225, 334, 717-722 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 61, 79, 86, 88, 224, 226 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору дарування та договору купівлі-продажу недійсними відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: