Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.

суддів: Рудніченко О.М., Фінагеєва В.О.

при секретарі- Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-

Святошинського районного суду від 11 серпня 2011 року у справі за позовом

відкритого акціонерного товариства «Інвестиційно-фінансовий консалтінг» до ОСОБА_1, третя особа НАСК «Оранта» про

відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Встановила :

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з названим позовом.

Посилався на те, що 25.12.2007 року в м.Києві відбулася ДТП за участю

автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

А.І. та автомобіля ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_2 під керуванням

ОСОБА_1

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Мітсубісі, державний

номер НОМЕР_1.

Згідно довідки управління ДАІ в м.Києві №81956 від 27.12.2007 року ДТП

сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11, 2.1 д Правил

дорожного руху України.

Вина ОСОБА_1 встановлена Постановою Подільського районного

суду м.Києва від 04.02.2008 року, відповідно до якої останній був притягнутий до

адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі чотирьох

неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

27.09.2007 року між ЗАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_2 був укладений

договір добровільного страхування наземного транспорту № 64925-70-02.

Відповідно до рахунку фактури ЗАТ «Ніколь Моторе» «Сервісний центр

Ніколь Моторе» розмір матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_2 у

зв»язку з поновленням пошкодженого автомобіля становить 11371 грн.

Відповідно до п. 11.3.1 та п. 11.3.8 договору страхування страховою

компанією визначено розмір страхового відшкодування та зменшено його суму до

10 183 ,60 грн.

Дана сума була сплачена платіжним дорученням від 07.04.2008 року №5278 у

відповідності до ст..25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви

Страхувальника та страхового акту №1730-02 від 07.04.2008 року.

Позивач зазначав, що мав інформацію, що цивільно-правова відповідальність

власника автомобіля ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_2 була

застрахована НАСК «Оранта», а тому вважав, що остання повинна відшкодувати

в порядку регресу завданий збиток в межах виплаченого ОСОБА_2

страхового відшкодування

23.12.2009 року між ЗАТ Страхова компанія «ВУСО» та ВАТ «Інвестиційно-

фінгансовий консалтінг» було укладено договір уступки вимог (а.с.31-33).

Відповідно до умов даного договору ЗАТ СК «ВУСО» передала, а ВАТ

«Інвестиційно-фінансовий консалтінг» отримало належні останній права вимоги,

що виникли у зв»язку з виплатами страхових відшкодувань по договорам

добровільного страхування наземного транспорту до осіб, відповідальних за

завданні збитки (згідно переліку боржників, зазначених в додатку №1 до

договору).

Звернення ВАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтінг» до НАСК «Оранта»

щодо відшкодування в порядку регресу сум страхового відшкодування,

виплачених ОСОБА_2 у зв»язку з пошкодження його автомобіля з вини

ОСОБА_1, залишена без реагування.

Позивач просив стягнути солідарно суму 10163,60 грн. з НАСК «Оранта» та

ОСОБА_4

В подальшому, позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути зазначену

суму з ОСОБА_4, оскільки отримав від Моторного ( транспортного)

страхового бюро України відповідь від 09.06.2011 року про відсутність в ЦДБ

договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності

власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до

транспортного засобу д.н. А І 17124 ВЕ станом на 27.12.2007 року.

З пояснень ОСОБА_4 відомо, що страховий поліс у нього відсутній

( втрачений), а відділення СК «Оранта», в якому була застрахована цівільно-

правова відповідальність за полісом не існує, як і документи, які вони

оформляли.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від

11.08.2011 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду з підстав

порушення судом вимог матеріального і процесуального права та ухвалити нове

рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що що 25.12.2007 року в м.Києві відбулася ДТП за

участю автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_1, під керуванням

ОСОБА_2 та автомобіля ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_2 під

керуванням ОСОБА_1

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Мітсубісі, державний номер

АА0313ЕК.

Згідно довідки управління ДАІ в м.Києві №81956 від 27.12.2007 року ДТП

сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11, 2.1 д Правил

дорожного руху України.

Вина ОСОБА_1 встановлена Постановою Подільського районного суду

м.Києва від 04.02.2008 року, відповідно до якої останній був притягнутий до

адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі чотирьох

неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

27.09.2007 року між ЗАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_2 був укладений

договір добровільного страхування наземного транспорту № 64925-70-02.

Відповідно до рахунку фактури ЗАТ «Ніколь Моторе» «Сервісний центр

Ніколь Моторс» розмір матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_2 у

зв»язку з поновленням пошкодженого автомобіля становить 11371 грн.

Відповідно до п.11.3.1 та п.11.3.8 договору страхування страховою

компанією визначено розмір страхового відшкодування та зменшено його суму до

10 183 ,60 грн.

Дана сума була сплачена платіжним дорученням від 07.04.2008 року №5278 у

відповідності до ст..25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви

Страхувальника та страхового акту №1730-02 від 07.04.2008 року.

23.12.2009 року між ЗАТ Страхова компанія «ВУСО» та ВАТ «Інвестиційно-

фінгансовий консалтінг» було укладено договір уступки вимог (а.с.31-33).

Відповідно до умов даного договору ЗАТ СК «ВУСО» передала, а ВАТ

«Інвестиційно-фінансовий консалтінг» отримало належні останній права вимоги,

що виникли у зв»язку з виплатами страхових відшкодувань по договорам

добровільного страхування наземного транспорту до осіб, відповідальним за

завданні збитки (згідно переліку боржників, зазначених в додатку №1 до

договору, в т.ч. сума, виплачена ОСОБА_2 з вини ОСОБА_5 , а.с.32 зв. ).

Згідно листа-відповіді Моторного ( транспортного) страхового бюро України

відповідь від 09.06.2011 року встановлено, що в ЦДБ відсутній договір

обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників

наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного

засобу д.н. А І 17124 ВЕ станом на 27.12.2007 року.

З пояснень ОСОБА_4 видно, що страховий поліс НАСК «Оранта» у нього

відсутній ( втрачений), а відділення СК «Оранта», в якому була застрахована його

цівільно-правова відповідальність за полісом не існує, як і документи, які вона

оформляла.

Будь-які дані, що ОСОБА_4 повідомив страхову компанію «Оранта»( на

наявність полісу якої він посилається) про страховий випадок, а саме, що

25.12.2007 року за його участю, з його вини, відбулася транспортна пригода в

результаті якої був пошкоджений автомобіль, яким керував ОСОБА_2,

матеріали справи не містять. Докази цьому відповідач не надав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд обґрунтовано

виходив з положень ст..ст. 1166, 1187 та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, та дійшла

правильного висновку про обгрунтованість вимог позивача, який відповідно до

договору, укладеного з ЗАТ СК «ВУСО» від 23.12.2009 року про відступлення

права вимоги, вправі вимагати від ОСОБА_4 суми збитку в розмірі 10183 ,60 грн.

Доводи відповідача, що позов до нього подано неналежною особою,

обґрунтовано відхилено судом.

Укладений договір відповідає вимогам ЦК України, на час розгляду справи був

чинним та недійсним не визнавався.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення

з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних

лише формальних міркувань.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального

права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не

встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду,

викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11

серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: