АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 5(4) Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2, його представника-Монастиренка ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну, справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Криворізьке міське управління ГУМВС в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в розпорядженні приватною власністю - житловою квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

*~>

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який у подальшому змінював та уточнював, просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою № 11 у буд. № 17 по пр-кту 200-річчя ОСОБА_7 рогу у м. Кривому Розі, посилаючись на те, що згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого рогу від 27 лютого 2009 року він є власником спірної квартири, а відповідачка з малолітнім сином у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації та продовжують проживати в квартирі, чим чинять йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 в квартиру №11 буд. №17 по пр.. 200-річчя ОСОБА_7 у м. Кривому Розі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови йому в задоволенні позову щодо виселення ОСОБА_4 та її дитини ОСОБА_8 зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення та просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити..

ОСОБА_4, її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просять скасувати рішення суду в частині задоволення позову про вселення ОСОБА_2, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову; вилучити з тексту судового рішення вказівку про встановлення тієї обставини, що ОСОБА_4 змінила замки на вхідних дверях та вказівку про те, що ОСОБА_4 проживає в спірній квартирі з 15 січня 1999року, зазначивши, що вона проживає з дня народження - 24 березня 1982 року, а прописана там з 15 січня 1999 року; а також стягнути судові витрати по справі та витрати на правову допомогу.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачка та її представники просять апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в розпорядженні квартирою шляхом виселення відповідачки та її сина, суд першої інстанції посилається на те, що відповідачка з 15 січня 1999 року зареєстрована в квартирі за письмовою згодою її колишнього власника ОСОБА_9, постійно проживала разом з останньою і вела спільне господарство та відповідно до положень ст.. 150 ЖК України має право користуватися і розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Крім того, у відповідності із ст.. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє члена сім,ї власника квартири права користування займаним приміщенням.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира №11 у будинку № 17 по пр.-ту 200-річчя ОСОБА_7 у м. Кривому Розі з 11.08.2003 року на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 за договором дарування, укладеного 11 серпня 2003 року між ним та колишнім власником квартири ОСОБА_9.

Це право оспорювалося у суді, однак, згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2009 року, яке набрало

законної сили, залишилось за позивачем.

При вирішені даного спору судом першої інстанції не враховано положення ст. 48 Закону України «Про власність» та ст.. 391 ЦК України, згідно яких власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі і шляхом виселення.

Тому, на думку колегії суддів, оскільки права відповідачки були похідними від прав власника, то з припиненням права власності на спірну квартиру ОСОБА_9 припиняється право на житло у відповідачки.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про виселення відповідачки та її дитини, як ухвалене з порушенням норм матеріального законодавства, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог, відповідно до положень п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

З цих же підстав рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 про вселення в спірну квартиру необхідно залишити без змін як таке, що відповідає чинному законодавству.

Посилання ОСОБА_4 та її представників в апеляційній скарзі на те, що відповідачка на законних підставах вселилася та проживала в спірній квартирі протягом багатьох років, оплачувала комунальні послуги, не мають юридичного значення для вирішення даного спору. Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має інше житло, а відповідачка його не має, не дають права останній користуватися чужою власністю, оскільки власник сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю.

Крім того, як встановлено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого рогу від 27 лютого 2009 року, сім,я матері відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 отримала спірну квартиру, в якій проживали, крім неї, її чоловік та троє дітей, у тому числі і відповідачка, а з 1986 року з ними проживала та була зареєстрована ОСОБА_9 У 1993 році ОСОБА_5 у зв,язку з поліпшенням житлових умов, як багатодітна сім,я, отримала, у тому числі і на відповідачку, 4-кімнатну квартиру по вул.. Саласюка, 64/20, а ОСОБА_9 залишилася проживати у спірній квартирі, яку у 1993 році приватизувала на своє ім,я. Відповідачка, виписавшись із квартири батьків та зареєструвавшись у спірній квартирі, добровільно відмовилася від свого права на житло по вул.. Саласюка, 64/20, тому її посилання на те, що вона не має свого житла, є безпідставним.

Посилання відповідачки та її представників на неправильні висновки суду щодо вибиття дверей у спірній квартирі та уточнення часу проживання в ній відповідачки не заслуговують на увагу,.оскільки юридичного значення для

вирішення даного спору не мають.

Керуючись ст. 303, 307, п 4 ч.І ст. 309, ст.. ст.. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2011 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про виселення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Виселити ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири № 11 буд. № 17 по пр.. 200-річчя м. Кривого Рогу у м. Кривому Розі, без надання іншоп житлового приміщення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

ОСОБА_10

Суддя-доповідач: