АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-240/2011 р. Головуючий 1 інст.: Шалімов Д.В.
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
01 вересня 2011 року. м. Харків
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді: Піддубного Р.М.,
суддів: Солодкова А.А., Даниленка В.М.,
при секретарі: Колісник Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -
У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати наказ № 35-03-643 від 01 квітня 2010 року про її звільнення з посади економістом з праці 1 категорії групи з питань праці та персоналу Центру електрозвязку № 1 (м. Богодухів) Харківської філії ВАТ «Укретелеком» нечинним та скасувати його, поновити її на посаді оператора електрозвязку 1 класу групи розрахунків Цеху телекомунікаційних послуг № 1 (м. Богодухів) Харківської філії ВАТ «Укретелеком», стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року змінено. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано наказ № 35-03-643 від 01 квітня 2010 року про звільнення на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП ОСОБА_1 з посади економіста з праці першої категорії недійсним, стягнуто з ВАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 квітня 2010 року по 19 січня 2011 року у розмірі двадцять сім тисяч сто сорок дві гривні. В іншій частині рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року залишено без змін.

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в які посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду від 19 січня 2011 року розглянуто не всі заявлені нею позовні вимоги, не вирішено питання про розподіл судових витрат та про покладення на заступника директора з питань праці та персоналу Харківської філії ВАТ «Укртелеком» ОСОБА_2 обов'язку покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, просила ухвалити додаткове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавані докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як убачається із матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 просила визнати наказ про її звільнення нечинним та скасувати його, поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року змінено. Визнано наказ № 35-03-643 від 01 квітня 2010 року про звільнення ОСОБА_1 недійсним, стягнуто на її користь з ВАТ «Укртелеком» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 квітня 2010 року по 19 січня 2011 року у розмірі двадцять сім тисяч сто сорок дві гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки позовних вимог щодо коригування розміру середньої заробітної плати позивачки на коефіцієнт підвищення мінімальної заробітної плати, а також про зобовязання службової особи, винної в незаконному звільненні працівника, покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу в суді першої інстанції заявлено не було, підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 щодо коригування розміру її середньої заробітної плати, викладені в обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, фактично полягають у незгоді заявника з визначеним судом розміром середнього заробітку, що є підставою для оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Разом з тим, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ВАТ «Укртелеком» на її користь середній заробіток в сумі двадцять сім тисяч сто сорок дві гривні, але питання про розподіл судових витрат не вирішено, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з ВАТ «Укртелеком» в дохід держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 135 грн. 71 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 81, 88, 220, 303, 304, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної школи задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в дохід держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 135 грн. 71 коп. судового збору.

В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді