АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (І) суддя Валуєва В.Г.Суддя-доповідач Остапенко В.О.
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Остапенко В.О.,

суддів : Зубакової В.П., Карнаух В.В.

при секретарі: Алісовій Т.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Криворізького відділення ПАТ «Сведбанк» про визнання недійсним кредитного договору, договорів поруки та іпотечного договору.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник відповідача публічного акціонерного товариства «Сведбанк» ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись з позовом до ПАТ «Сведбанк» про визнання недійсним кредитного договору, договорів поруки та іпотечного договору, посилаючись на те, що 02.07.2008р. між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем укладено кредитний договір № 0309/0708/71-525 про надання йому кредиту в розмірі 27 000 доларів СІЛА на споживчі цілі. Згідно п. 3.2. укладеного-кредитного договору ОСОБА_2 має сплачувати проценти за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів в році.

Посилаючись на те, що засобом платежу в договорі визначено валюту, відмінну від гривні України, що суперечить вимогам законодавства, та п. 3.2. кредитного договору не відповідає діючому в Україні григоріанському календарю, просили суд визнати недійсним з моменту його вчинення кредитний договір, договір іпотеки №0309/5-2-1 від 02.07.2008р. та договори поруки № 0309/0708/71-525-Р-1 та № 0309/0708/71-525-Р-2 від 02.07.2008 р., укладені на забезпечення виконання кредитного договору.

Після уточнення позовних вимог позивачі просили визнати недійсними договір кредиту № 0309/0708/71-525 від 02.07.2008 року укладений між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 і привести сторони в первісне положення, зобовязати відповідача ПАТ «Сведбанк» прийняти у позивача заборгованість за договором кредиту у сумі 136 500 грн.,

Визнати недійсним договір іпотеки № 0309/5-2-1 від 02.07.2008 р. укладений між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2, договір поруки № 0309/0708/71-525-Р-1 від 02.07.2008р. укладений між позивачем, відповідачем і ОСОБА_3, договір поруки № 0309/0708/71-525-Р-2 від 02.07.2008р. укладений між позивачем, відповідачем і ОСОБА_4

Зобовязати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінову 1.1, виключити з реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчужень, нерухомого майна, квартиру 85, буди. 31, яка знаходиться на 5-у мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі.

Рішенням суду в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, так як на моменту укладення кредитного договору не було передбачено, що безпосередньо банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу надають право громадянам України здійснювати валютні операції, зокрема виконувати грошові зобовязання за кредитним договором в іноземній валюті, в силу імперативних положень ст.ст. 192, 533 ЦК України, п «г» ч.4 ст. 5 Декрету КМ «Про систему валютного регулювання і контролю».

Суд при вирішенні справи не взяв до уваги доводи та обґрунтування заявлених позовних вимог про незаконність нарахування процентів за користування кредитом, виходячи із розрахунку 360 днів на рік та при ухваленні рішення порушив принципи справедливості.

Крім того, посилання суду на ст. 638 ЦК України , є необгрунтованим, оскільки ґрунтується на несправедливому розрахунку.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачів, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача, який просив відхилити апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та. заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0309/0708/71-525, за яким ОСОБА_2 було надано кредит-в розмірі 27 000,00 доларів США на строк по 01 липня 2038 року зі сплатою за користування кредитом 11,9% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 02 липня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0309/5- 2-1, між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - договір поруки № 0309/0708/71- 525-Р-1, між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договір поруки № 0309/0708/71-525-Р-2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволенні позову, оскільки кредитний договір укладено сторонами добровільно, а викладені в ньому умови не заборонені діючим законодавством України, не суперечать Конституції і Законам України, а також загально-правовим засадам.

Колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу відповідності кредитного договору №0309/0708/71-525 від 02.07.2008р. та, похідних від нього, договорів поруки та іпотеки вимогам діючого цивільного законодавства.

Відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину й зазначено зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Укладаючи 02 липня 2008 року кредитний договір, договори поруки та іпотеки, сторони домовилися про набуття, зміну або припинення своїх прав та обовязків, закріпивши їх в договорі, який ними підписано (а.с. 6-13).

Підписавши вказані договори, позивачі погодилися із їх змістом, в тому числі й зі змістом п. 3.2. щодо нарахування процентів за користування кредитом з розрахунку 360 днів на рік.

Оскільки, відповідно до принципу свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України), сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формулюють його конкретні умови, якщо тільки зміст якої-небудь умови імперативно не визначений законом чи іншими правовими актами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним п. 2.3. укладеного між сторонами кредитного договору.

Зазначена умова договору відповідає Постанові Правління .ОСОБА_6 банку України «Про затвердження правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України» від 18.06.2003 № 225, відповідно до п. 1.18 якої передбачено, що для обрахування процентних доходів і витрат виконується саме з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_6 Банку України.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ №275 від 17.01.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_6 Банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2007 року ОСОБА_6 України видав ВАТ «Сведбанк», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Сведбанк» (а.с. 33-34) банківську ліцензію №38 та дозвіл №38-1 на право здійснювати банківські операції (а.с. 35), тобто на момент укладення договору - 02.07.2008 року, банк мав право на здійснення валютних операцій,. що спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності у відповідача права на проведення валютних операцій.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛ И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)