Справа № 2-563/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"26" вересня 2011 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Марченко Н.В.

при секретарі Луценко А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16.11.2009 року між ним та відповідачем укладено договір позики згідно з яким він передав а відповідач отримав у борг від нього гроші в сумі 36 000 грн. та зобовязався їх повернути до 29.12.2009 року, про що склав розписку. Однак гроші не повернув. На підставі ст. 525, 526, 536, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України просив суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних та трьох відсотків річних.

Відповідач ОСОБА_2 письмових заперечень проти позову не надав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що він працює на складі де здійснюється відпуск вугілля. Відповідач ОСОБА_2 декілька разів купував у них вугілля, інколи, якщо грошей у відповідача не було, він, як фізична особа надав відповідачеві у борг гроші, про що складав розписку. 16.11.2009 року він надав позивачеві у борг гроші 36 000 грн., про що склав розписку. Однак відповідач гроші не повернув.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що він дійсно здійснював закупівлю вугілля на складі, де працює позивач. Дійсно брав вугілля а не гроші у борг, про що складав розписку. Він вів облік отриманого вугілля, обсяг отриманого вугілля підтверджується накладними від 29.05.09, 08.05.09, 06.04.09, на одній з яких він здійснював записи отриманого вугілля та поверненого боргу. Станом на 16.11.2009 року він мав борг перед позивачем 13 851 грн. він приїхав до позивача, загрузив 4 000 т. вугілля на суму 4000 грн., тобто винен був 18 000 грн. Однак позивач почав погрожувати, що не випустить його автомобіль, він написав розписку, що винен позивачеві 36 000 грн. Гроші позивачеві він повернув 12 грудня 2009 року, однак позивач розписку не писав, його розписку не повернув, а пообіцяв розірвати. Таким чином він позивачеві гроші не винен. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З дослідженої в судовому засіданні розписки встановлено, що ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_1 до 29.12.2009 року 36 000 грн., взятих ним у борг у ОСОБА_1

Твердження відповідача про те, що грошей у ОСОБА_1 він не брав, а брав вугілля не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки на підтвердження своїх заперечень відповідач надав накладні, копії яких долучено до матеріалів. Дослідивши накладні, судом встановлено, що Левко відпущено 29.05.09 року вугілля на суму 9750 грн., 08.05.09 року на суму 10 568,50 грн., 06.04.09 року на суму 11 532,75 грн. Однак відпуск здійснено не ОСОБА_1, а Високопільським паливним складомЗАТ Херсоноблпаливо.

Позивач пояснив, що на даному підприємстві він не працює, відповідач погодився, що дійсно ці накладні від іншого підприємства.

Не підтверджено доказами заперечення відповідача про суму боргу станом на 16.11.2009 року 13 851 грн., оскільки з його особистого розрахунку, здійсненого ним на накладній, видно, що розрахунок здійснено з використанням розмірів, вказаних у накладних від 29.05.09 року, 08.05.09 року., 06.04.09 року Високопільського паливного складуЗАТ Херсоноблпаливо.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги укладення договору позики між ним та відповідачем 16.11.2009 року підтверджено розпискою, натомість відповідач не надав суду інших доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, у тому числі щодо отримання вугілля, розміру боргу, повернення 12.02.2009 року позивачеві 18 000 грн., тому суд вважає, що відповідно до ст. 11 ЦПК України, відповідач розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Будь - які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку, що відповідач не отримав гроші від позивача, суду не надані.

Таким чином, суд вважає встановленим, що 16.11.2011 року відповідач отримав від позивача у борг 36 000 грн., зобовязався повернути борг 29.12.2011 року, однак не повернув борг.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір інфляційних та трьох відсотків річних підтверджується розрахунком позивача, з якого розмір інфляційних становить 4375,64 грн., розмір трьох відсотків річних встановлюється з розрахунку (36000 грн * 469 днів * 3%) : 365 днів та становить 1387, 76 грн.

Тому, на підставі ст. 526, 625, 1049, 1050 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позикодавцеві суму позики, проценти, та витрати від інфляції.

На підставі ст. ст. 526, 536, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 16.11.2009 року з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат у розмірі 41 763грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на судовий збір у розмірі 417,63 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_3