Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1971/11 Головуючий у 1-й інст. Шидловський
Категорія 42 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А

суддів: Микитюк О.Ю., Євстафєвої Т.А.

при секретарі: Ковач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області про визнання недійсним та скасування рішення і свідоцтва про право власності та визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 16 травня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 В обгрунтування позовних вимог зазначила, що є власником домогосподарства по вул.Любарській, 6 в с.Мала Деревинка Любарського району Житомирської області. Відповідач, який проживає в цьому ж будинку, зловживає алкогольними напоями, вчиняє дебоші, застосовує до неї фізичну силу, створює своєю поведінкою неможливі для спільного проживання умови. Просила постановити рішення про виселення відповідача з належного їй на праві власності будинку №6 по вул.Любарській в с.Мала Деревинка Любарського району в звязку з систематичним порушенням ним правил співжиття.

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 1977 по 2008 рік перебував в шлюбі з позивачкою. Після одруження працював в колгоспі «Іскра» і був членом колгоспного двору. Під час перебування в шлюбі з позивачкою розбудовував спільне домогосподарство. Просив визнати незаконним та скасувати рішення № 50 Глезненської сільської ради від 16.07.2008 року про посвідчення права власності ОСОБА_1 на спірний будинок, свідоцтво про право власності на дане майно від 18.08.2008 року, визнати за ним право власності на Уі частину зазначеного житлового будинку.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 16.05.2011 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, а позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 50 виконкому Глезненської сільської ради Любарського району від 16.07.2008 року про посвідчення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, будинок №6 по вул. Любарській в с.Мала Деревичка Любарського району на імя ОСОБА_1 від 18.08.2008 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Любарського районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов і відмовити в позові ОСОБА_2 Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що вона є власником спірного будинку і має право володіти, користуватись і розпоряджатись власним майном, а також вимагати усунення перешкод у здійсненні нею своїх прав. Спірний будинок було збудовано її батьками і відповідач не надав суду жодних доказів, що поліпшення у даному будинку виконані за його кошти або за участі його праці.

Також апелянт зауважує, що судом не було враховано, що справа за позовом ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Вислухавши доводи ОСОБА_2, який зявився в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 1977 року. Відповідно до записів з трудової книжки ОСОБА_2, в період з 15.12.1977 року по 01.12.2001 року він працював в колгоспі «Іскра» в с.Глезно Любарського району Житомирської області. З 1977 року проживає і зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить до колгоспного двору, що підтверджується довідками виконкому Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області від 11.03.2011 року.

Із записів погосподарської книги вбачається, що в період з 1977 року по 1994 рік ОСОБА_2 був членом господарства в с.Мала Деревичка.

Рішенням Любарського районного суду від 29.02.2008 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.01.2010 року ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_1.

16.07.2008 року рішенням виконавчого комітету Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, розташовані по вул. Любарській,6 в с.Мата Деревичка Любарського району. 18.08.2008 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на даний будинок і 25.08.2008 року право власності на будинок зареєстровано в Державному реєстрі нерухомого майна.

Враховуючи викладене, зокрема ту обставину, що на 15.04.1991 року ОСОБА_2 був членом колгоспного двору і відповідно мав право на частку в майні двору, суд правильно застосував до спірних правовідносин положення Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року і визнав протиправним та скасував рішення виконавчого комітету Глезненської сільської ради Любарського району від 16.07.2008 року №50 і свідоцтво про право власності на нерухоме майно, будинок №6 по вул. Любарській в с.Мала Деревичка Любарського району на імя ОСОБА_1 від 18.08.2008 року.

Разом з тим, суд безпідставно послався в мотивувальній частині рішення на норми Сімейного Кодексу України, однак на висновки суду, викладені в резолютивній частині рішення зазначене не впливає.

Посилання апелянта на ту обставину, що позов ОСОБА_2 В,С. має розглядатись за правилами кодексу адміністративного судочинства є безпідставним, оскільки спір, що виник між сторонами у справі не є публічно-правовим, це спір про право на житло між фізичними особами.

За таких обставин, колегія судців приходить до висновку, що рішення постановлене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,308,313,314,315,317,319,324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Залишити без змін рішення Лимарського районного суду Житомирської області від 16 травня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: