Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-3137/2011 р. Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на абонентський колодязь питного водопостачання та заборону руйнувати колодязь питного водопостачання,

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на абонентський колодязь питного водопостачання та заборону руйнувати колодязь питного водопостачання, в якому зазначили, що вони проживають в житловому будинку № 15 по вул.. Корнєєва в с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області розташованого на земельній ділянці площею 0,15 га. Вказаний будинок та земельну ділянку ними придбано на підставі договорів купівлі-продажу від 18.07.2003 року. Згідно з технічним паспортом, вказане домоволодіння утворює: житловий будинок літ. А, службова прибудова літ. А1, гараж літ. Б, погреб літ. В, паркан № 1, ворота № 2, замощення 1 та водогін № 3.

Навпроти, через дорогу із ними у житловому будинку № 17 по вул.. Корнєєва в с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області проживає ОСОБА_5, з яким виник спір с приводу водогону, наземна частина якого закінчується колодязем, який розташований безпосередньо на вул.. Корнєєва і який, як вважав позивач належить територіальній громаді села і перебуває на балансі Володимиріської сільської ради.

Відповідно до п.3.2.2. договору № 45 від 26.08.2003 року між КП «Володимирівське» та ними, останні зобовязані постійно підтримувати колодязь у стані, що відповідає санітарно-технічним нормам, забезпечивши при цьому безпечний доступ працівникам КП «Володимирівське» до водомірного вузла та запорної арматури. Тобто, вони фактично вважають себе власниками колодязя, а не користувачами, а тому вважають що їх право власності на вищевказаний колодязь виникло під час придбання будинку та земельної ділянки, що підтверджується технічним паспортом ОП ЗМБТІ, згідно з яким до переліку придбаних ними будівель та споруд входить і водопровід № 3, що зазначений як прокладка труб та водоміра, які саме і розташовані у колодязі питного водопостачання.

При цьому на їх думку, відповідач ОСОБА_5 виїжджаючи зі свого подвіря на власній вантажній машині постійно наїжджає на колодязь, порушуючи люк і водогін в цілому, внаслідок чого у них виникли проблеми з водопостачанням будинку.

Посилаючись на зазначені обставини просили суд, визнати право власності на абонентський колодязь питного водопостачання та заборонити руйнувати колодязь питного водопостачання.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд обгрунтовно виходив з недоведеності заявлених позивачами позовних вимог.

З договору купівлі-продажу від 18.07.2003 року слідує, що позивачи придбали житловий будинок № 15 по вул. Конєєва в с. Володимиоівське Запорізького району Запорізької області, до складової частині якого входить водогін, позначений в плані домоволодіння цифрою „№ 3.

За довідкою виконючого обовязки голови Володимирської ради / а.с.43 / колодязь питного водогону знаходиться на проїжджій частині вул. Корнєєва цього селища.

Отже абоненський колодязь питного водопостачання не відносить до водогіну домоволодіння позивачів, бо знаходиться за межами земельної ділянки, на якій розташований їх житловий будинок.

Відповідно до наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України „Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання № 190 від 07.10.2008 року № 936/15627 та довідки ЖЕКП „Альтернатива колодязі, встановлені на мережах водопостачання та збудовані за рахунок споживачів, в яких розташовані засоби обліку, що належать їм, перебувають на балансі у споживачів.

Не зважаючи на те, що абоненський колодязь питного водопостачання повинен знаходиться на балансі споживачів так як він не роздільно повязан з центральною мережею водопостачання, то визнавати на нього право власності за позивачами як споживачами водопостачання не можливо.

За нормами ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні до повноважень виконачних органів сільської ради відноситься організація благоустрію населених пунктів, управління обєктами житлово-комунального господарства.

Отже питання місцезнаходження цього колодзя віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування, а його обслуговування та належний стан віднесено до споживачів водопостачання.

Судом правильно на підставі довідок ЖЄКП „Альтернатива, актів з участю цієї установи встановлено, що слідів ушкодження цей абоненський колодязь не має.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постановлене у справі рішення суду відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування не мається.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: