АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 45 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
ухвала

Іменем України

02 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Турік В.П.

суддів - Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі - Горбачевській І.П.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», третя особа Широківська сільська рада Криворізького району, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, зобов'язання передати земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернулася із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, третя особа Широківська сільська рада Криворізького району, про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 5,3995 га, яка розташована на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

02 липня 2008 року між нею та відповідачем укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, при укладенні якого вважала, що він укладено нею на тих самих умовах, що й попередній договір оренди від 14 травня 2003 року.

Однак, після підписання договору оренди від 02.07.2008 року вона зясувала, що він укладений на 10 років, замість 5 років, і в ньому зменшена орендна плата до 684 грн. 92 коп. щороку. Кім того, вона відмовилася підписувати акт прийому-передачі, а відповідач користується земельною ділянкою всупереч її інтересам як власника землі.

Просила суд визнати вказаний договір оренди земельної ділянки розірваним та зобовязати відповідача передати їй належну на праві приватної власності земельну ділянку.

Під час розгляду справи, позивач змінила позовні вимоги й заявивши їх також до ДП «Центр державного земельного кадастру» просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,3995 га, укладений 02 липня 2008 року між нею та відповідачем, скасувати його державну реєстрацію, а також зобовязати відповідача передати земельну ділянку їй як власнику.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_4, посилаючись на невірну оцінку судом встановлених обставин, а також те, що суд не взяв до уваги заміну сторінок договору оренди земельної ділянки, внаслідок чого змінились умови договору, не перевірив акт прийому передачі земельної ділянки, який став підставою для реєстрації договору оренди земельної ділянки та не дав оцінки тому факту, що орендна плата стала виплачуватись після звернення ОСОБА_4 до суду з позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2008 року сторонами підписано договір оренди земельної ділянки площею 5,3995 га, яка розташована на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та є приватною власністю позивача ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відповідності укладеного сторонами договору оренди вимогам діючого законодавства й відсутності у звязку з цим підстав для визнання його недійсним та застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.4 Закону України « Про оренду землі», ст.90 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є громадяни, у власності яких перебувають земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України і договором оренди землі.

Положеннями ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку та у відповідності до вимог ст.ст.17,18 цього ж закону, ст.125 ЗК України передача об*єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договору оренди землі за актом приймання-передачі. Договір набирає чинності після його державної реєстрації.

Як убачається із державного акту на право приватної власності на землю 1У-ДП № 044115 позивач є власником земельної ділянки площею 5,3995 га, яка розташована на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.5).

Із договору оренди земельної ділянки від 02.07.2008 року вбачається, що цей договір укладено між сторонами, які в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір ними підписаний, строк дії договору -10 років (а.с.17-20).

Зазначений договір 01.04.2009 року пройшов державну реєстрацію в Криворізькому відділі ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 20 (а.с.17-20).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки вимог ст.203 ЦК України сторонами при укладанні договору оренди земельної ділянки 02.08.2008 року не було порушено. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідачем виконуються всі умови договору. Тому суд вірно дійшов висновку, що не має підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації договору та передачі спірної ділянки.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що акт - прийому передачі землі не був нею підписаний та що реєстрація договору у ДП «Центр державного земельного кадастру» також пройшла без належних підписів, є безпідставними, оскільки в суді першої інстанції та в апеляційному суді встановлено, що акт прийому-передачі землі, як і сам договір оренди земельної ділянки сторонами підписаний. І це підтверджується оригіналом договору та актом передачі-землі , а також письмовими матеріалами справи договором та актом (а.с.17-21). Окрім цього, у суді першої інстанції представник ДП «Центр державного земельного кадастру» ОСОБА_6 пояснила, що в пакеті документів, який зберігається в Криворізькому відділі ДРФ є підпис позивача як в договорі оренди земельної ділянки так і в акті прийому-передачі земельної ділянки. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки пройшла згідно вимог чинного законодавства.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що суд не звернув увагу, що орендна плата стала виплачуватись тільки після звернення її до суду спростовуються поясненнями її ж представника в судовому засіданні, яка підтвердила факт отримання орендної плати позивачем у 2008 році натуроплатою та у 2009 році орендну плату отримала у грошовому виразі, що не суперечить волевиявленню позивача та вимогам укладеного між сторонами договору.

Доводи в апеляційній скарзі, що при укладенні договору були порушені вимоги ст.203 ЦК України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони висновків суду про відмову в задоволенні позову не спростовують.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Отже, вирішуючи данний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов*язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішень не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: