Справа № 1407/2-1152/11
РІШЕННЯ

іменем України

"26" вересня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Радєвій Н.В,

за участю: відповідачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 543 грн. 16 коп. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачкою 03.10.2008 року був укладений кредитний договір № NKXRRC01580010, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 3 697 грн. 05 коп. на строк до 03.08.2009 року (включно), а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, які складаються з заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12 % річних, комісії в розмірі 40 грн. 67 коп. щомісячно, а також інших витрат згідно умов договору.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 02.03.2011 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 25 543 грн. 16 коп., яка складається з:

-заборгованості за кредитом у розмірі 2 464 грн. 16 коп.;

-заборгованості за процентами в розмірі 84 грн. 99 коп.;

-заборгованості по комісії в розмірі 203 грн. 35 коп.;

-пені в розмірі 21 098 грн. 13 коп.;

-штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 1 192 грн. 53 коп. (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Просила врахувати її тяжке матеріальне становище, оскільки вона не працює та є багатодітною матірю.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачкою 03.10.2008 року був укладений кредитний договір № NKXRRC01580010, в якому сторони узгодили всі його умови.

Договір складається з письмової заяви позивальника з відмітками банку, а також Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умов).

Відповідно до договору Банк зобовязався надати та в подальшому надав позичальнику строковий кредит у розмірі 3 697 грн. 05 коп. на строк до 03.08.2009 року (включно).

Зі своєї сторони позичальник зобовязалася щомісячно (в період з 05 по 10 число кожного місяця) частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1,0 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а також сплачувати щомісячно винагороду за надання фінансового інструменту (комісію) в розмірі 40 грн. 67 коп., а всього вносити 431 грн. 30 коп.

Згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним Банку пені за кожен день прострочення платежу, відповідно до Умов.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, я інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був повністю погасити заборгованій кредиту протягом періоду з 03.10.2008 року по 03.08.2009 року (включно), проте свої зобовязання не виконав.

Згідно п. 3.2.9 Умов, які є складовою частиною кредитного договору, споживач повинен був повернути кредит та виконати всі обовязки за договором до зазначеної в заяві про видачу кредиту дати. При порушенні позичальником визначеного в заяві строку погашення заборгованості, така заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту здійснюється нарахування відсотків відповідно до п.4.2 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Крім того, на прострочену суму нараховується пеня, що передбачена п. 5.1 Умов у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 01 грн. 00 коп. за кожен день прострочення платежу.

Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що утворила станом на 02.03.2011 року, а саме:

-заборгованість за кредитом у розмірі 2 464 грн. 16 коп.;

-заборгованість за процентами в розмірі 84 грн. 99 коп.;

-заборгованість по комісії в розмірі 203 грн. 35 коп.

Проте, не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення з відповідача штрафів, оскільки зазначене не передбачено умовами, укладеного між ними кредитного договору.

Що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.3 ст. 551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин.

За такого, враховуючи, що пеня є засобом цивільно - правової відповідальності та має бут співмірною з розміром основного боргу, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, оскільки розмір, нарахований позивачем, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, до 2 000 грн. 00 коп.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, урахуванням ступеня їх задоволення (19 %) в сумі 71 грн. 33 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 209,212-216 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKXRRC01580010 від 03.10.2008 року , що утворилася станом на 02.03.2011 року в розмірі 4 752 (чотири тисячі сімсот пятдесят дві) грн. 50 коп., перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок (р/р 3111, МФО 305299, ), та 71 (сімдесят одна) грн. 33 коп. судових витрат, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок (р/р 0001, МФО 305299, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.В.Лузан