Справа № 2-247/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 жовтня 2011 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

при секретарі Селезень Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м. Біла Церква справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про захист прав споживача, стягнення боргу, відсотків за договором, пені та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з названим позовом, мотивуючи його тим, що вона, ОСОБА_1 та Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «НАДРА», в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ОСОБА_2, яка діяла на підставі Довіреності № 1-11-6919 від 22.06.2007 року, 22 лютого 2008 року уклали Договір № 828559 строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» , строк вкладу 12 місяців з датою повернення 22 лютого 2009 року. На виконання умов Договору вона передала банку грошові кошти у розмірі 2 000,00 Євро та їй було відкрито вкладний (депозитний) рахунок № 828559 на імя вкладника. Відповідач прийняв грошову суму вкладу та зобовязався виплатити вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та в порядку визначеному договором. Вона 22 лютого 2009 року звернулась до банку для отримання вкладу, але їй було відмовлено. Тому вона вирішила звернутися до суду з вимогою стягнення з Банку на її користь суму неповернутого банківського вкладу в розмірі 2 000,00 Євро, процентів за користування вкладом - 439,83 Євро, 3% річних - 688,2 грн., збитки ( упущеної вигоди) - 5530,74 грн., пені - 2 294,00 грн., моральної шкоди - 5 000,00 грн..

В суді представник позивача за угодою ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суду показав, що відповідач не бажає в добровільному порядку виконувати умови договору, грошові кошти не повертає, чим завдає позивачу моральної шкоди, а тому просить позов задовольнити, так я відповідач своєю діяльністю поставив позивачку у скрутне матеріальне становще.

Представник відповідача до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки представника відповідача суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника відповідача до суду не надходило, а тому за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково по таким підставам.

Так в судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 828559 строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення», відповідно до якого позивач передала, а Банк прийняв від неї грошові кошти на депозит в сумі 2 000,00 Євро і зобовязався повернути Вкладнику суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором, за його вимогою в кінці терміну дії вкладу чи у випадках дострокового розірвання договору шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок, строк дії вкладу 12 місяців від дати надходження вкладу на вкладний рахунок, процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 9,1% річних, що стверджується копією вказаного договору

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було внесено кошти на відповідний вкладний рахунок в банку в розмірі 2 000,00 Євро, що підтверджується копією квитанції № 964 від 22 лютого 2008 року, однак відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати умови договору, на письмове звернення до відповідача з письмовою заявою про повернення їй вкладу по закінченню строку дії договору, що вбачається з копії зазначеної заяви, відповідач відмовив, чим порушив законні права позивача.

Як пояснив представник позивача, суму депозитного вкладу позивач не одержала по даний час, а тому вона звернулася до суду і просить суд стягнути на її користь депозитний вклад, оскільки строк дії договору закінчився.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 509,525, 526,527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок по сплаті грошей кредитору, зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства та договору, одностороння відмова від зобов"язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

За ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб.

Згідно статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком.

За ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до п.3.4.4. вищевказаного Договору, банк зобовязується сплатити проценти і повернути вкладнику вклад за в день настання дати повернення вкладу, 22 лютого 2009 року, а також у випадках дострокового розірвання договору шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника.

Пунктом 2.3. договору встановлюється процентна ставка по Вкладу в розмірі 9,1 процентів річних.

Отже вимоги позивача про повернення їй депозиту в сумі 2 000,00 Євро та процентів за користування вкладом - 439,83 Євро суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, оскільки строк дії договору між сторонами закінчився 22 лютого 2009 року.

Стосовно вимог позивача, щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, збитків та пені.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1058 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Стаття 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих,кому за законом надані відповідні пільги. Захист прав споживача регламентовано Законом України № 3161-IV від 01.12.2005р. «Про захист прав споживачів». та відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

…відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

Як вже було зазначено вище, якість банківської послуги за Договором №8559 строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» від 22 лютого 2008 року не відповідає умовам п. п. 3.4.3.,3.4.4., 2.2. цього Договору та п.2 ст.1060 ЦК України. Відповідно до ст.1209 Цивільного кодексу України виконавець послуг зобовязаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок недоліків послуг, при цьому відшкодування шкоди не залежить від вини виконавця.

Відповідно до ч.3 ст.1058 Цивільного кодексу України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.2 ст.22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її права не було порушене(упущена вигода).

Стаття 32.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. також встановлює, що «у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.» Таким чином, має місце порушення банком ст.ст. 1060, 1066, 1071 ЦК України, яке відповідно до ст.1073 ЦК України підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення на її користь: трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 688,2 грн., збитки в сумі 5530,74 грн. та пені в сумі 2 294,00 гривень є такими, що підлягають задоволенню, оскільки строк дії договору закінчився 22 лютого 2009 року, а позивачка не отримала суму вкладу до нині.

Що стосується вимог позивачки щодо стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 5 000,00 гривень, то в цій частині позову суд відмовляє виходячи з наступного.

Так, в обгрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди представник позивача посилається на ст. 23 ЦК України і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тільки передбачає можливість відшкодування моральної шкоди при задоволенні вимог споживача.

Щодо ст. 23 ЦК України, то вона не визначає підстав для відшкодування моральної шкоди, а розяснює, в чому полягає моральна шкода і порядок її відшкодування.

Як вказано в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», саме позивач має зазначати, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

А саме жодних достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин суду представником позивача не було надано, тоді як згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, в даному випадку мають місце між сторонами договірні відносини, і ні умовами укладеного між сторонами договору, ні нормами ЦК України, які регулюють даний вид договірних відносин, стягнення моральної шкоди в разу невиконання умов договору однією із сторін не передбачено.

А тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди за його необґрунтованістю.

Згідно ст.ст. 79,81,88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень.

На підставі ст.22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, а тому витрати по сплаті судового збору в сумі 326,60 грн., що становить один відсоток від суми позову з розрахунку офіційного курсу гривні до ЄВРО станом на 11.10.2011 року в 1083,7291 грн. за 100 ЕВРО, що підтверджено довідкою ПАТ «Брокбізнес Банк», слід стягнути з відповідачів в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 22, 23,509,525, 526,527 , 625, 633, 1058,1060,1061, 1066,1071, 1073, 1209 ЦК України, ст.ст. 47,55 Закону України «Про банки і банківську діяльність, ст.ст.4,10,22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст..ст. 10,60,79,81,84,88,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на користь ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_1 , депозитний вклад в сумі 2 000,00 Євро; проценти за користування вкладом - 439,83 Євро; 3% річних - 688,2 грн.; збитки ( упущена вигоди) - 5530,74 грн.;

пені - 2 294,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в дохід держави судовий збір в сумі 326,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути поданою до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_4