Справа № 22-ц-4689/11 Головуючий у І інстанції Коваленко К.В.
Категорія 51 15.09.2011
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 червня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба в справах дітей Баришівської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав,

встановила:

В лютому 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вимоги мотивував тим, що під час спільного проживання відповідач недбало виконувала свої материнські обов»язки стосовно виховання дитини, зловживала спиртними напоями, а на початку травня 2010 року взагалі зібрала свої речі та виїхала з місця проживання. З того моменту відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, що негативно впливає на фізичний розвиток останньої. На підставі викладеного просив суд винести рішення про позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 09 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про її відхилення з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив з недоведеності в судовому засіданні вимог позивача, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2006 року по 30 серпня 2010 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з батьком, позивачем по справі ОСОБА_2, в селі Морозівка Баришівського району Київської області. Відповідач ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв»язку з укладенням 20 листопада 2010 року шлюбу з громадянином ОСОБА_6

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність та недоведеність вимог позивача, оскільки факт зловживання відповідачем спиртними напоями, як підстава для позбавлення її батьківських прав, не був підтверджений жодними доказами, а факт ухилення від виконання батьківських обов»язків був спростований дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 дійсно з травня 2010 року з позивачем ОСОБА_2 не проживає, а 20 листопада 2010 року уклала шлюб з ОСОБА_6, з яким і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

08 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до служби у справах дітей Баришівської районної державної адміністрації Київської області з заявою про можливість повернення їй сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Питання з цього приводу було розглянуте на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, за результатами якого працівниками служби у справах дітей спільно з кримінальною міліцією у справах дітей здійснено виїзд з метою обстеження житлово-побутових умов проживання дитини. За результатами вивчення даного питання комісія не знайшла переконливих доказів на користь звернення ОСОБА_3, після чого остання звернулась до органу опіки та піклування Кунянської сільської ради з заявою про надання висновку органу опіки та піклування про можливість проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з нею.

Згідно висновку органу опіки та піклування Кунянської сільської ради від 13.12.2010 року (а.с.146) встановлено, що ОСОБА_3 від першого шлюбу має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Вона розлучилася за рішенням Баришівського районного суду Київської області від 30.08.2010 року. Після розірвання шлюбу колишній чоловік ОСОБА_2 до не допустив ОСОБА_3 до квартири, яка знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, село Морозівка, вулиця Садова, 30/12 і чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною.

Вивчивши ситуацію, яка склалася в даній родині, орган опіки та піклування Кунянської сільської ради дійшов висновку, що в родині ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: село Кочурів, вулиця Якова Іщенка, 35, Гайсинського району, є всі належні умови для утримання та виховання дитини і рахував за доцільне звернутися до суду з позовом про встановлення місця проживання сина біля матері.

Крім того, 14.01.2011 року ОСОБА_3 отримала висновок комісії з питань захисту прав дитини Гайсинської районної державної адміністрації за № 4 (а.с.148), відповідно до якого комісія вирішила визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, біля матері ОСОБА_3, жительки вул. Я.Іщенка, 35 с. Кочурів Гайсинського району Вінницької області, враховуючи обставини, що мають істотне значення для повноцінного виховання дитини.

Вищевказані обставини, на думку колегії суддів, спростовують посилання апелянта на те, що відповідач не цікавилась дитиною, її фізичним розвитком та життям. Крім того, сам позивач ОСОБА_2 з позовом про позбавлення батьківських прав до Баришівського районного суду Київської області звернувся лише 10 лютого 2011 року, тобто після отримання відповідачем ОСОБА_3 висновку комісії з питань захисту прав дитини про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з нею.

Посилання апелянта в скарзі на те, що судом було проігноровано висновок служби у справах дітей Баришівської райдержадміністрації від 04 лютого 2011 року за № 02.39/129 про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, колегією суддів відхиляються за необґрунтованістю, оскільки представник служби в справах дітей Баришівської райдержадміністрації, яка надала вищевказаний висновок, в судовому засіданні позов не підтримала, пояснивши, що службою дійсно був наданий вищезгаданий висновок, однак в судовому засіданні було встановлено ряд фактів, які змусили її змінити свою позицію. В зв»язку з цим просила суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог.

Інших доводів, які б спростували законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: