АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія : земельні ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Бородіна М.М.

ОСОБА_3

при секретарі Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи у справі : ОСОБА_8, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації » про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, поновлення землекористування суміжних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2003 року позивач звернулась у суд з позовом в якому, з урахуванням його уточнень, просить поновити її порушене право користування земельною ділянкою при будинку № 4 по вул. Брестській м. Харкова , виходячи з загальної площі по квартирній зйомці квартал 539 від 1954 року 635 кв. м , відповідно значень лінійних розмірів по периметру, а не 629 кв. м, як зареєстровано за вказаним домоволодінням. Відновити межу землекористування зі суміжним домоволодінням по вул. Брестській, № 6. Повернути в її користування захоплену відповідачем ОСОБА_4 частину ділянки, згідно до висновків експертизи інституту ім. Бокариуса. Зобов'язати відповідачів відновити належне їй огородження, розташоване на межі їх земельних ділянок та стягнути з відповідачів солідарно витрати, понесені на проведення судової будівельно-технічної експертизи та всіх клопотань науково-дослідного інституту судових експертизу ім. Бокаріуса та необхідних довідок КГІ «Харківське БТІ» по запиту суду у сумі 3980,0 грн. .

Свої вимоги обгрунтовує тим , що їй на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння по вул. Брестській, № 4 в м. Харкові. Рішенням Московскього РВК м. Харкова від 01.06.1993 року їй дозволено провести реконструкцію її домоволодіння, однак відповідач самовільно порушив огорожу на межі земельних ділянок № 4 і № 6 по вул. Брестській в м. Харкові та змістив огорожу на її ділянці.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та її представник підтримали позовні вимоги з зазначених підстав.

Відповідачі в попередніх судових засіданням позовні вимоги позивача не визнавали свої заперечення обгрунтовували тим, що площа їх земельної ділянки відповідає технічній документації.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідачів та заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Суд поновив порушене право ОСОБА_6 на користування земельною ділянкою при будинку № 4 по вул. Брестській м.Харкова , загальна площа по квартальній зйомці квартал 539 від 1954 р. - 635 кв.м., відповідно значень лінійних розмірів по периметру, а не 629кв.м., як зареєстровано за домоволодінням № 4 по Брестській в м. Харкові. Суд відновити межу землекористування зі суміжним домоволодінням по вул. Брестській. № 6 та повернув в її користування частину ділянки, згідно висновкам експертизи інституту ім. Бокаріуса № 2250 від 24.02.2011 року.

Суд зобов'язав відповідачів відновити належне огородження, розташоване на межі вказаних ділянок та стягнув з них солідарно на користь позивача витрати, пов»язані з проведеннням судової будівельно-технічної експертизи та всіх клопотань науково-дослідного інституту судових експертизу ім. Бокаріуса в сумі 3980,0 грн..

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від12 серпня 2011 року відповідачам відмовлено в задоволенні заяви відповідачів про перегляд заочного рішення суду від 17.06.2011 року.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2011 року апеляційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу суду від 12. серпня 2011 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду повернута їм на підставі ч.2 ст. 293 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати вказане заочне рішення суду. як незаконне.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовують порушенням судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді зазначеної справи в порядку заочного провадження, неповним з»ясуванням судом першої інстанції обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Апелянти зазначають, що всупереч твердженню позивача щодо захоплення ними її земельної ділянки є документальне підтвердження відсутності такого захоплення ,що підтверджується рішенням від 14 липня 1952 року Народного суду 4-ї ділянки Сталінського району м.Харкова , яким матері ОСОБА_7 було передано в користування земельну ділянку площею 339,0 кв.м.,що з одного боку межує з ділянкою,що знаходиться в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 й не межує з земельною ділянкою позивача. Апелянти також зазначають на те, що в матеріалах КП «Харківське міське БТІ » є схема розподілу земельної ділянки,що повністю відповідає розмірам наявної зараз земельної ділянки їх домоволодіння по вул.. Брестській 6 м.Харкова.

Апелянти також зазначають на відсутність правоустановчих документів. що підтверджують право власності позивача на 1/2 частину домоволодіння по вул. Брестській 4 м. Харкова та на інші порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді зазначеного спору.

В запереченнях на апеляційну скаргу, позивач, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції , просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, пояснення експерта , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що факт захоплення відповідачами частини земельної ділянки позивача судом встановлено, при цьому як доказ такого захоплення, посилався на висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2250 від 24.02.2011 року.

Однак погодитись з зазначеним висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.1985 року, їй після смерті її батька ОСОБА_9 їй належить право власності на 1/2 частину домоволодіння № 4 по вул. Бреській м.Харкова, яке розташоване на земельній ділянці площею 610 кв.м. ( т.1 а.с.6).

ОСОБА_8 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.1988 року також належить право власності на 1/2 частину домоволодіння за вказаною адресою, яке розташоване на земельній ділянці площею 610 кв.м. ( інвентарна справа по домоволодінню №4 а.с.60)

Рішенням № 778 виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 21 вересня 1954 року , за землекористувачами по вул. Громова 4 ( на теперішній час вул. Бреська 4), зареєстровано земельну ділянку площею 610 кв.м. та 19 кв.м. виявлених надлишків - залишено в тимчасове користування ( т.1 а.с.124).

Таким чином, відповідно до вимог ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року, до позивача з набуттям права власності на частину зазначеного домоволодіння перейшло і право користування земельною ділянкою площею 629 кв.м.. Та як свідчать матеріали інвентарної справи та технічні паспорти, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, вказана площа земельної ділянки і зареєстрована за вказаним домоволодінням.

Згідно ж до висновків судової будівельно-технічної експертизи ім. Бокаріуса № 2250 від 24.02.2011 року та вказаний факт позивачем не заперечується, вона фактично користується земельною ділянкою площею 630, 8 кв.м. ( а.с.36).

При експертному ж дослідженні та наданні висновку , експертом використовувались лінійні розмірі по периметру земельної ділянки № 4 та № 6 , при цьому експертом використовувались дані виконавчої зйомки земельних ділянок №№ 4 та 6 за вказаною адресою, виконані інженерно-геодезичними вишукуваннями в 2005 році НТЦ «ЗІС» КП «Міськпроект », а не дані земельно-кадастрової документації, як це вимагає ст. 107 ЗК України в редакції 2002 року та при наданні висновків , експерт виходив з площі земельної ділянки позивача в 635 кв.м., а не з її площі 629 кв. м., яка зареєстровано за домоволодінням ОСОБА_6 ( т.2 а.с.22- 38).

Між тим, доказів, які б свідчили, що позивач набула право користування земельною ділянкою у більшому на 6 кв. м . розмірі ,ніж зареєстровано за вказаним домоволодінням, вона суду не надала як і не надала доказів того, що у 2000 році відповідач ОСОБА_4 самовільно захопив частину її земельної ділянки.

Враховуючи ту обставину, що позивач не надала доказів права на користування нею зазначеною земельною ділянкою в більшому розмірі, ніж вона набула такого права на підставі зазначених вище документів, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення № 778 виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 21 вересня 1954 року в розмірі 629 кв.м. та на даний час користується земельної ділянки площею 630, 8 кв.м. , то підстави вважати, що її право на користування вказаною земельною ділянкою відповідачами порушено , відсутні.

При ухваленні рішення у справі суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права уваги не звернув, та поновив позивачу право на користування зазначеною земельною ділянкою при відсутності для цього правових підстав.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в задоволенні її позовних вимог з зазначених вище підстав.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовляється, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення з відповідачів на її користь судових витрат у справі.

Керуючись статтями 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,

задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 червня 2011 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді : підписи

З оригіналом вірно, суддя :