Справа № 22-ц-440/11 Головуючий у І інстанції Примаченко В.О.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.03.2011
УХВАЛА

25 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила:

У серпні 2009 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за укладеним між ними договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.12.2008 року відповідач позичила у неї грошові кошти в сумі 87000 грн., які зобов»язалась повернути до 12.05.2009 року. Відповідач частково повернула борг в сумі 49600 грн., тобто залишок боргу дорівнює 37400 грн., які і просила суд стягнути на свою користь позивач ОСОБА_3 Крім цього позивач просила стягнути з відповідача заподіяну їй моральну шкоду, розмір якої оцінила у 5000 грн., та понесені нею по справі судові витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн. та витрат, пов»язаних з наданням правової допомоги, на суму 3400 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 37400 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та понесені по справі судові витрати у вигляді 150 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 3400 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно визначено, що між сторонами склалися правовідносини, що врегульовуються положеннями ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_4 взяла в борг у ОСОБА_3 87000 грн. до 12.05.2009 року, що підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем ОСОБА_2 (а.с.8). Доказів, які б спростували факти, викладені в розписці, відповідачем в ході судового розгляду справи надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження того факту, що розписка була написана нею під фізичним примусом з боку позивача.

За таких обставин правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції згідно ст.ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України про стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої частини боргу в розмірі 37400 грн.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди та з її розміром, визначеним судом 3000 грн., оскільки факт заподіяння шкоди був встановлений під час судового розгляду справи, а при вирішенні питання про розмір відшкодування, яке підлягає стягненню, судом першої інстанції було враховано вимоги розумності та справедливості, як того вимагає ст. 23 ЦК України, а також вік відповідача та її матеріальне становище, що стало підставою для зменшення судом розміру морального відшкодування до 3000 грн.

Доводи представників відповідача про те, що відсутність в матеріалах справи оригіналу боргової розписки та недослідження його судом першої інстанції під час судового розгляду справи є підставою для скасування судового рішення про задоволення позову, є необґрунтованими, оскільки спростовуються тим фактом, що відповідач ОСОБА_2 особисто повернула позивачу ОСОБА_3 частину боргу в сумі 49600 грн., що підтверджується розпискою від 09.07.2009 року, згідно з якою ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу гроші в сумі 49600 грн. (а.с.36). Дії відповідача по поверненню частини боргу свідчать про визнання нею наявних боргових зобов»язань перед позивачем, що робить посилання на незаконність рішення в зв»язку з відсутністю в матеріалах справи оригіналу боргової розписки необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: