Справа № 22-ц-1952/11 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 18.03.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Олійника В.І.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про примусове виконання обов»язку,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого в подальшому ним були уточнені, до ТДВ «Страхова компанія «Провіта» та просив суд ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 02.12.2008 року між ними було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу строком дії з 03.12.2008 року по 02.12.2009 року. Об»єктом страхування був транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є позивач ОСОБА_2 31.05.2009 року о 18 годині 30 хвилин на автодорозі Київ - Чоп у Воловецькому районі Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Розмір збитків згідно звіту про оцінку автомобіля за № 84 від 05.06.2009 року становить 68855 грн. 89 коп. Всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи позивач ОСОБА_2 відповідачу надав, натомість відповідач страхове відшкодування в розмірі 22447 грн. 70 коп. виплатив лише під час судового розгляду справи, що позивач вважає порушенням умов укладеного між ними 02.12.2008 року договору добровільного страхування транспортного засобу. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на свою користь 47408 грн. 19 коп. недоплаченого страхового відшкодування, 10386 грн. пені за прострочення виконання зобов»язання, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1497 грн. 20 коп., індекс інфляції за період прострочення виконання зобов»язання в сумі 4855 грн. 30 коп., а також понесені по справі судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 47408 грн. 19 коп., 10386 грн. - пені, 1497 грн. 20 коп. - три проценти річних, 4855 грн. 30 коп. індекс інфляції, 642 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 64908 грн. 69 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2008 року між ТДВ «Страхова компанія «Провіта» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу строком дії з 03.12.2008 року по 02.12.2009 року, об»єктом страхування за яким був транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є позивач ОСОБА_2

31.05.2009 року о 18 годині 30 хвилин на автодорозі Київ - Чоп у Воловецькому районі Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Так, згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2009 року 31.05.2009 року о 18 годині 30 хвилин на 726 км. автодороги Київ Чоп ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не справився з керуванням та допустив зіткнення з металевою огорожею, в зв«язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження.

Розмір збитків згідно звіту про оцінку автомобіля за № 84 від 05.06.2009 року становить 68855 грн. 89 коп., що підтверджується матеріалами справи.

На виконання умов договору добровільного страхування позивачем були вчинені всі дії та надані відповідачу всі необхідні документи, однак останній суму страхового відшкодування виплатив частково, в розмірі 22447 грн. 70 коп., посилаючись на те, що в договорі добровільного страхування від 02.12.2008 року передбачено, що в разі сплати страхувальником страхової премії не в повному обсязі, страховик сплачує страхове відшкодування частково пропорційно відношенню фактично сплаченої премії до платежу (п. 12.5. Договору), а також на те, що всі збитки страхувальника відшкодовуються з вирахуванням франшизи, розмір якої відповідно до п. 12.5. Договору дорівнює 1000 грн. Крім того з суми страхового відшкодування відповідачем була вирахована сума податку на додану вартість, знову ж таки відповідно до п. 12.5. укладеного між сторонами Договору, а також вартість деталей, пошкоджених раніше, а не під час даного страхового випадку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив з того, що вимоги позивача щодо розміру страхового відшкодування є доведеними та обґрунтованими, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з факту доведеності настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль позивача, вчинення позивачем як страхувальником всіх передбачених договором добровільного страхування дій, спрямованих на виплату йому страхового відшкодування, та підтвердження розміру збитків, завданих застрахованому автомобілю, письмовими доказами. Разом з тим суд першої інстанції допустив помилку при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та відповідно помилку при розрахуванні суми пені, суми 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання та індексу інфляції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розмір збитків, завданих автомобілю позивача, згідно звіту про оцінку автомобіля за № 84 від 05.06.2009 року становить 68855 грн. 89 коп., натомість позивачем в позові вказана сума 69885 грн. 89 коп., з якої і була визначена судом недоплачена частина страхового відшкодування, а також були обраховані пеня, три проценти річних за прострочення виконання та індекс інфляції.

Тобто, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія вважає, що він дорівнює 46408,19 грн. (68855,89 грн. 22447,70 грн.).

Відповідно до п. 9.2. укладеного між сторонами Договору страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно ж до п. 12.11. Договору страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 15 робочих днів з дня отримання всіх необхідних та додатково витребуваних документів, передбачених розділом 11 договору, а страхове відшкодування здійснюється на підставі заяви страхувальника та страхового акту в термін до 15 робочих днів після прийняття рішення про визнання події страховим випадком. Тобто, виходячи з того, що умови страхового договору обов»язкові до виконання сторонами, а також з доведеності факту несвоєчасного здійснення відповідачем страхового відшкодування, правильним є і висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача пені, однак розмір пені судом першої інстанції обрахований неправильно і має становити 10192 грн. згідно розрахунку, наданого позивачем та неспростованого відповідачем.

Висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов»язання є помилковими в зв»язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права. Так, суд першої інстанції в рішенні посилається на ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов»язання. Однак правовідносини, які склались між сторонами, по своїй суті не є грошовими, а виникли в зв»язку із страхуванням майнових інтересів особи, і на них поширюється дія Закону України «Про страхування» та положення глави 67 ЦК України, які передбачають в тому числі і відповідальність страховика за несплату страхової виплати. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Тобто за невиконання вищевказаного обов»язку законодавство, яке регулює страхові правовідносини, передбачає в даному випадку єдину відповідальність для страховика сплату неустойки в розмірі, встановленому договором або законом, і застосування в даній ситуації судом положень ст. 625 ЦК України є необґрунтованим та помилковим. На виконання вимог ст. 992 ЦК України щодо відповідальності страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в п. 9.2. укладеного між сторонами договору передбачене стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_2 46408 грн. 19 коп. недоплаченого страхового відшкодування, та 10192 грн. пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_2 566 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :