АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Обідіної О.І.,Бутенко С.Б.

При секретарі Колеснік Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2011р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про перевід прав і обовязків боржника і визнання права власності на ? частину квартири та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про перевід прав власника боржника на кредитора, -

заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009р. ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом .Вказувала, що 20 червня 2000р. за договором купівлі-продажу, укладеному на біржі, придбала у ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у м.Кременчуці.Однак рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 грудня 2002р. вказаний договір купівлі-продажу цієї квартири визнаний недійсним, квартира повернута у власність ОСОБА_4 та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в повернення сплаченої ними вартості квартири 9096грн., проте ОСОБА_4 вказану суму до цього часу не сплатив, у зв»язку з чим просила перевести на неї права та обовязки співвласника боржника та визнати за нею право власності на ? частину цієї квартири.

У листопаді 2010р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому зазначала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого ними придбана квартира АДРЕСА_2, яку відповідач 20.06.2000р. без її згоди продав Скудним. За її позовом вказаний договір визнано недійсним

-2-

та визнано право власності за кожним із подружжя право власності на ? частину цієї квартири. У звязку з наявністю заборгованості по аліментах ОСОБА_4 на суму 46тис.62грн.57 коп. просила перевести на неї право власності на на 55,5% від ? частки в квартирі АДРЕСА_2, стягнути з неї борг на користь ОСОБА_2 та вважати, що після переведення на неї права власності на відповідну частину майна борг відповідача по аліментах, пені та боргу перед ОСОБА_2 погашено.

Позовні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвалою районного суду від 20.05.2011р. об»єднані в одне провадження.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2011р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про перевід прав і обовязків боржника і визнання права власності на ? частину квартири та позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про перевід прав власника боржника на кредитора.

Рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом не застосовані норми ч.2 ст.366 ЦК України.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким перевести на неї право власності ОСОБА_4 на 55,5% його частки в квартирі квартирі АДРЕСА_2, посилаючись на те, що суд дав невірну оцінку обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг з таких підстав :

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, подружжя ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі 09.11.1994р. придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка була зареєстрована за ОСОБА_4

20 червня 2000р. ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_3 продав зазначену квартиру через Українську товарну біржу в м.Кременчуці ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 грудня 2002р., яке набрало законної сили, договір купівлі-продажу вказаної квартири визнаний недійсним, квартира повернута у власність ОСОБА_4 та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в повернення сплаченої ними вартості квартири 9096грн.

Проте, рішення суду ОСОБА_4 до даного часу не виконано, а виконавчий лист по примусовому виконанню рішення повернутий 11.02.2011р. стягувачу у зв»язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Між тим, згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.10.2008р. розподілено спільне майно подружжя та за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано право власності по ? частині квартири АДРЕСА_2.

-3-

ОСОБА_2 в рахунок повернення боргу в сумі 9096грн. просить перевести на неї права на обовязки співвласника боржника та визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири.

Відповідно до ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності,у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може

бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із

спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники,спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного

майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу

кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві

спільної часткової власності з направленням суми виторгу на

погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Однак позивачем ОСОБА_2 дотримані не всі вимоги зазначеної норми Закону.

Так, встановлено,що ОСОБА_4 працює в Білорусії в м.Хойники, де має певний заробіток, однак в примусовому порядку відрахування з нього не здійснює. За таких обставин відсутні належні та достовірні дані про те, що у нього немає доходів, на які може бути звернуто стягнення з часу ухвалення судового рішення з 2002р.

Вартість наявної у боржника ? частини квартири АДРЕСА_2 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 червня 2011р. , становить 85 546 грн. Сумі боргу відповідає 53/1000 часток вартості квартири.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ст.366 ЦК України, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_2

Прохання апеляційної скарги ОСОБА_2 про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції не відповідає підставам, визначеним ст.311 ЦПК України.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_3, то її вимоги також не підлягають задоволенню, так як борг по аліментах боржника ОСОБА_4 в сумі 35204,84 грн. та пеня 1761,73 грн. ( а.с. 83-85,161 ) також не відповідає вартості його частки, та стягувачем не вжиті всі заходи по примусовому її стягненню за місцем роботи боржника.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 є обґрунтованим, ухвалюючи їх не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

-4-

Керуючись ст. 303,307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2011р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І