АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2610/11 Номер провадження 22-ц/1690/3339/11Головуючий у 1-й інстанції Савічева В. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

При секретарі: Зеленській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання незаконними дій по зміні відсоткової ставки, по договірному списанню та визнання недійсними окремих частин кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконними дії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», по зміні відсоткової ставки, по договірному списанню та визнання недійсними окремих частин договору, посилаючись на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 червня 2011 року позов - задоволено.

Визнано незаконними дії Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське РУ», по зміні відсоткової ставки по кредитному договору №144/SF11-08-08 від 29.08.2008 року з 0,0001% річних на 36% річних, з моменту зміни.

Визнано недійсним п.6.1. кредитного договору №144/SF11-08-08 від 29.08.2008 року з моменту укладення кредитного договору.

Визнано недійсним п.3.9 кредитного договору №144/SF11-08-08 від 29.08.2008 року з моменту укладення кредитного договору.

Визнано незаконними дії Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське РУ» по договірному списанню грошових коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості по кредитному договору №144/SF11-08-08 від 29.08.2008 року.

Не погодившись з рішенням суду представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом помилково застосовано до даних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2008 року між сторонами укладено кредитний договір №144/SF11-08-08 про надання позивачу 15 000 доларів США та сплатою 0,0001% річних з кінцевим терміном погашення по 29.08.2011 року.

Відповідно до п.4.9. договору сторони підписанням цього договору домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та/або процентів за користування кредитними ресурсами та/або щомісячних комісійних винагород, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 36% річних та подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з одиннадцятого числа місяця, в якому позичальник не сплатив або несвоєчасно сплатив не в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. При цьому позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору.

Згідно п.6.1 договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором.

Пунктом 3.9 кредитного договору у випадку несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або строку сплати процентів, так й у випадку виникнення відповідно до умов цього договору зобовязання позичальника достроково повернути кредит та сплатити проценти, банк має право на договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків позичальника.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив із того, що умови договору на вимогу Закону України Про захист прав споживачів є несправедливими, оскільки пунктами договору передбачено підвищення процентної ставки без попереднього повідомлення боржника та встановлено вимоги щодо сплати боржником непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобовязань. Окрім того, несправедливою є також умова щодо можливості банку списання грошових коштів з будь-яких рахунків позичальника.

Так, відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як вбачається із змісту ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору такі умови договором передбачено.

Підписуючи спірний договір, позивач ознайомлювався з його змістом та умовами, з якими погодився та підписав його за власним бажанням та на власний ризик.

Таким чином дійшовши до висновку про визнання недійсними окремих умов договору та незаконними дій банка по списанню коштів, суд не врахував того, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не може застосовуватися, ці відносини регулюються нормами ЦК України та іншим спеціальним законодавством.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що умови договору про підвищення процентної ставки до 36% - є санкцією вразі неналежного виконання позичальником зобовязання, яка в подальшому у випадку погашення виниклої заборгованості може бути повернута до первісного розміру 0,0001%.

Отже, судом ухвалено рішення про визнання кредитного договору недійсним через невідповідність своїх висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до п.4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення й ухвалення нового рішення про відмову в позові.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 червня 2011 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання незаконними дій по зміні відсоткової ставики, по договірному списанню та визнання недійсними окремих частин кредитного договору відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: