Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1567/2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 та Кредит», треті особи ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче комерційне підприємство «Індустрія-сервіс», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання неправомірним дій нотаріуса по вчиненню виконавчого напису та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання неправомірним дій нотаріуса по вчиненню виконавчого напису та визнання його таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначала, що 25.08.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3280, за яким було звернуто стягнення на майно, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каховська, 32, а саме: заготівельне відділення інв. № 141, площею 1125, 9 кв.м., збірне відділення інв. № 144 площею 2905, 5 кв.м., стругальне відділення інв. № 145 площею 394, 4 кв.м., сушильня на 8 камер інв. № 140 площею 1426, 9 кв.м., пило точка інв. № 142 площею 56, 3 кв.м., намет інв. № 143, трансформаторна підстанція інв. № 259 площею 169, 4 кв.м., загальна площа складає 6078, 4 кв.м., що належить на праві власності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6

Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки 02761/0807, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 23.08.2007 року за реєстровим № 2668, передано в іпотеку відповідачу в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № 408У-01-07 від 23.08.2007 року № 409-01-07 від 23.08.2007 року.

2

Позивач вважає, що даний виконавчий напис є незаконним, таким, що вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України, оскільки позивач є дружиною іпотекодавця, майно на яке звертається стягнення придбано за спільні кошти під час шлюбу з ОСОБА_6, а тому зверненням стягнення на це майно порушені її права, оскільки про його вчинення її до відома не ставили.

Також позивач вважає, що виконавчий напис прийнятий з порушенням вимог Закону України „Про іпотеку", Закону України „Про нотаріат" та Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" так як виконавчий напис не відповідає вимогам закону щодо дня набрання ним чинності та строку пред'явлення його до виконання, що на думку позивача також призвели до порушення її законних прав.

Тому просила суд, визнати неправомірними дії нотаріуса по вчиненню виконавчого напису та визнати виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2011 року позовні вимоги залишено без задоволення.

ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволленню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд обгрунтовно вважав, що порушень прав позивача зі сторони банку та приватного нотаріуса допущено не було.

Судом встановлено, що 23.08.2007 року між ВАТ „ОСОБА_5 та Кредит, правонаступником якого є ПАТ „ОСОБА_5 та Кредит і ТОВ виробниче комерційне підприємство „Індустрія сервіс укладено кредитні договори, а також між установою банку і приватним підприємцем ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_6 у забезпечення виконання зобовязання за кредитними договорами передав в іпотеку нерухоме майно, яке належить останньому на праві приватної власності.

Згідно до ч.1., 3 ст.33 Закону України „Про іпотеку, п.,п. 10., 11.2 Іпотечного договору, на що правильно послався суд, у разі неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі на свій розсуд задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Так як ТОВ виробниче комерційне підприємство „Індустрія-сервіс взяті на себе зобовязання своєчасно не виконало, 28.08.2010 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на нерухомке майно вказане в іпотечному договорі.

Враховуючи те, що іпотека є способом забезпечення виконання зобовязання, а не правочином щодо розпорядження спільним сумісним майном подружжя, то судом правильно зазначено, що для укладення договору іпотеки не потрібно згоди іншого подружжя так як норми ст.65 СК України щодо цього при виниклих правовідносинах не застосовуються.

Крім того норми Семейного Кодексу України, а саме норми ст.57, передбачають можливість мати кожному із подружжя у шлюбі особисте приватне майно.

За позивачем, як того передбачають норми ст.52 ЦК України, не було визнано права спільної сумісної власності на іпотечне майно з виділенням з нього її частки. Тому порушень її прав діями банку і приватного нотаріуса по зверненню стягнення на вищезазначене іпотечне майно не мається і предявлення ОСОБА_3 цього позову з посиланням на норми ст. 52 ЦК України є передчасним.

3

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду про відмову у задоволені позову ОСОБА_3 відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: