Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія-26 (І) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі

Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі

Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 40 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненою професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він тривалий час працював

вибуховиком в період з липня 1988 року по травень 2004 року у ДПВП

«Кривбасвибухпром». У звязку із запиленістю повітря робочої зони отримав професійне захворювання та висновком МСЕК від 23.06.2004 року йому первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності, у звязку із чим він переносить моральні страждання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2011 року позов ОСОБА_3А задоволено частково: стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) на користь ОСОБА_3А в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави 15 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності та акт розслідування нещасного випадку Н-1 не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; не взято до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди; судом не застосовано тримісячного строку позовної давності для зверненням до суду за захистом порушених прав.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду, як законне та обгрунтоване залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підляга.є

задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 01.07.1988 року по 25.09.19889 року працював вантажником, з 26.09.1989 року по 20.05.2004 року в якості виббуховика у ДПВП «Кривбасвибухпром».

Висновком МСЕК від 23 червня 2004 року ОСОБА_3А вперше було встановлено 30% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності у звязку із професійним захворюванням.

При наступному переогляді 05.07.2005 року позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту її спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку із професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач обмежений у фізичній роботі по дому, потребує періодичного стаціонарного та амбулаторного лікування, через що переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги стосовно ненадання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Висновок суду про відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р., відповідно до якого громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико- соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 13.03.2002 року встановлено стійку втрату професійної працездатності у звязку із виробничою травмою.

Необгрунтованими вважає колегія суддів й доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.З ч.І ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого

позивачем каліцтва та того, що стан здоровя позивача ніколи не відновиться, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, що він не має можливості працевлаштуватися, через що він переносить моральні страждання.

У звязку з вищевикладеним, доводи відповідача щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, визначеної судом, безпідставні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 308. ст.ст. З 14. З 16 ЦІ 1К України колегія суддів.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального рахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань ^країни в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Судді: /підпис/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя-доповідач:

ОСОБА_4