АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 (_3 ) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В..

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про перерахунок та стягнення страхових виплат , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом до державного управління «Кривбасгідрозахист», ОСОБА_6 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі- Відділення фонду), посилаючись на те, що більш ніж 39 років працював на підприємствах вугільної промисловості, отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 22 червня 1999 року йому встановлено 15% втрати професійної працездатності. При визначені розміру одноразової допомоги та щомісячних виплат у відшкодування шкоди здоров,ю ш.»Пгант-Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист» взяла до уваги оклад механіка управління, а не його заробітну плату, в результаті чого йому кошти виплачені не в повному обсязі.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2006 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в частині позовних вимог до державного управління «Кривбасгідрозахист» через відмову позивача від позовних вимог.

Справа розглядалась судами неодноразово.

В останній редакції позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 Фонду

недоотримані страхові виплати за період з 19.04.2002 року по 01.03.2008 року у

розмірі 6368,85 грн. , а також щомісячні виплати по 333,99 грн., починаючи з

01.03.2008 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2010

року ОСОБА_4 відмовлено у задоволені позову до ОСОБА_6 виконавчої дирекції

Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про

перерахунок та стягнення страхових виплат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріальних і процесуальних норм, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, на його думку, суд не звернув уваги не те, що ним була надана довідка

про середній заробіток головних механіків із шести діючих шахт Криворізького району про середній заробіток за березень - травень 1999 року в сумі 691,70 гри. та не взяв цю довідку до розрахунку. Дійшовши висновку про неналежно завірені докази, судом не надано строк для усунення їх недоліків та не витребувано у відповідача належним чином завірені документи, які були надані ОСОБА_6 фонду. Вважає, що суд при ухваленні рішення проігнорував вимоги судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 1959 по 1989 роки працював на шахті «Саксагань» РУ ім. Дзержинського виробничого об'єднання «Кривбасруда», правонаступником якого є Криворізьке Державне гірничорудне управління «Кривбасгідрозахист».

Висновком МСЕК від 22.06.1999 року позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності, безстроково. ». Згідно з наказом № 39 від 21 лютого 2001 року позивачу виплачено одноразову допомогу в сумі 5700 грн. та щомісячні виплати у відшкодування шкоди здоров,ю у сумі 57 грн.

Після ліквідації шахти «Саксагань» зобов,язання по виплатам потерпілим відшкодування шкоди, у тому числі і позивачу, у повному обсязі прийняло на себе ОСОБА_6 Фонду з 01 липня 1997 року, що підтверджується актом приймання-передачі регресних справ і капіталізованих засобів на виплату відшкодування шкоди особам ліквідованого держпідприємства шахти «Саксагань» /т. 1, а.с.85/.

Позивачем поставлено питання про неправильне обчислення підприємством суми базового середнього заробітку для нарахування сум відшкодування шкоди та неправильне її коригування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження позовних вимог, зокрема, належно завіреного наказу про призначення виплат, офіційного документу про розмір його заробітку відповідно до п.22 Правил, офіційний документ про коефіцієнти, які належить застосувати для визначення середнього заробітку та доказів на підтвердження розміру його середнього заробітку.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановок Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року /далі-Правил/, що були чинними на час визначення позивачу сум на відшкодування шкоди, середньомісячний заробіток обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або З останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності. Якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи, з якою пов'язане це ушкодження здоров'я, то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи. Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я.

Разом з тим, абзацом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 23 квітня 1992 року «Про

підвищення соціальних гарантій для населення» було встановлено, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992 року, середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що передували каліцтву або встановленню втрати працездатності. Сума заробітної плати до 1 травня 1992 року збільшується на величину підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів.

За змістом зазначених норм, у випадках, коли відшкодування шкоди нараховується після 1 травня 1992 року, а середньомісячна заробітна плата особи до 1 травня 1992 року менша за тарифні ставки (посадові оклади), то розмір середнього заробітку визначається з розміру тарифної ставки (посадового окладу) з урахуванням надбавок і доплат на момент встановлення МСЕК потерпілому втрати професійної працездатності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 безпосередньо посилався на зазначені положення постанов Кабінету Міністрів України і зазначав, що середня заробітна плата по його професії - головного механіка шахти «Саксагань» за січень-квітень 1992 року становить 103 гри. 81 коп., тобто менша за тарифні ставки (посадові оклади), шахта «Саксагань» ліквідована, тому розмір середнього заробітку для визначення суми відшкодування шкоди його здоров'ю повинен відповідати розміру середнього заробітку головного механіка діючої шахти на момент встановлення йому втрати професійної працездатності, такий середній заробіток працюючого головного механіка діючої шахти «Родина» складає 652 грн. 80 коп., а суми на відшкодування шкоди йому визначено лише з окладу механіка - 380 грн., що значно менше, ніж йому належить.

На підтвердження таких" своїх вимог позивач додав до позовної заяви довідку ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 14 березня 2006 року про розмір заробітку по професії головного механіка шахти «Родина» за період із березня по липень 1999 року.

Суд у порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦІ ІК України на зазначене уваги не звернув, таких пояснень позивача та наданих ним доказів у достатньому обсязі не перевірив, не визначився з тим, який розмір середнього заробітку та за який період повинен бути врахований для визначення позивачу сум на відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, з огляду на те, що з роботи на шахті ОСОБА_2 звільнився ще в 1989 році, шахта «Саксагань» ліквідована, а стійка втрата працездатності у зв'язку із професійним захворюванням була вперше встановлена позивачу лише 22 червня 1999 року.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що, вирішуючи питання, який розмір середнього заробітку та за який період повинен бути врахований для визначенні позивачу сум на відшкодування шкоди, заподіяної здоров,ю, права останнього були порушені.

Разом з тим, згідно п.43 Правил, якщо виплата суми відшкодування шкоди, яку своєчасно не одержав потерпілий чи особи, які мають на це право, провадиться за минулий час, але не більш, як за три роки до подання заяви про відшкодування шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, призначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

При вирішені справи судом не були враховані зазначені положення Правил і роз,яснень Верховного Суду України.

Згідно ст.. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного /міського/ суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, достовірно знаючи про розмір заробітної плати, з якого йому нараховано одноразову допомогу та щомісячні виплати у відшкодування шкоди у лютому 2001 року, звернувся до суду з даним позовом тільки

19.04. 2005 року, пропустивши визначений законом строк, та не надав доказів поважності його пропуску.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 слід відмовити в задоволенні позову саме з підстав пропуску ним строку для звернення до суду за захистом своїх прав. Тому рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 309 ЦГІК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.І ст. 309, ст..ст. 313, 314, 316 ЦПК України

колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2010 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: