Справа № 2-407/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2011 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Потеряйко С. А.

за участю

при секретарі - Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" , третя особа: про захист прав споживача, визнання угоди недійсною та стягнення грошових коштів, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 12.03.2010 року вона уклала з відповідачем угоду №314202 з метою придбання легкового автомобіля на суму 86400 грн. Згідно умов даної угоди, відповідач мав надати певні послуги, а вона є їх споживачем.

Перед укладенням угоди, між нею та представником відповідача відбулася короткочасна бесіда, де представник пояснив, що вона повинна сплатити на користь відповідача вступний внесок, а потім щомісячно сплачувати певний відсоток від вартості автомобіля. Через місяць вона мала отримати автомобіль та сплачувати щомісячно відсоток від його вартості до повного погашення вартості автомобіля. Представник відповідача запевнив її у вигідності умов угоди, в результаті чого вона її підписала.

В подальшому, сплачуючи щомісячно кошти згідно квитанцій, які направлялися їй відповідачем, належно ознайомившись з умовами угоди та її додатків, вона зрозуміла, що порушено її право споживача та умови підписаної угоди є несправедливими. Вона зрозуміла, що підписала угоду, де сплачуючи кошти, вона автомобіля не отримає, а отримує лише Право на придбання автомобіля. Відповідач своєю діяльністю створив та обслуговує пірамідальну схему під назвою система придбання в групах АвтоТак, що полягає у формуванні групи учасників за рахунок сплати щомісячних повних внесків, сплачених учасниками системи, тобто, за кошти учасників системи, формується фонд даної групи, із фонду групи формується чистий фонд, який призначений для придбання автомобілів учасників системи та фонд для повернення коштів учасникам системи, які розірвали угоду у порядку визначеною угодою у розмірі сплачених ними цілих чистих внесків та половинних чистих внесків, його наступний щомісячний розподіл між учасниками системи споживача з ТОВ «Авто Просто» шляхом надання Права на отримання автомобіля з наступною його оплатою. Право на отримання автомобіля надається не всім учасникам системи, а тільки тим учасникам системи, які матимуть найбільшу кількість накопичених внесків або надали найбільшу пропозицію авансових внесків. Позивачка зазначає, що розподіл коштів фонду групи між учасниками системи являє собою реалізацію пірамідальної схеми, що порушує вимоги ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме, коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує автомобіль іншому учаснику системи.

При цьому, Право на отримання автомобіля, що передається у власність учасника системи є компенсацією за рахунок коштів інших учасників системи, залучених до системи придбання в групах ОСОБА_2.

Позивачка зазначає, що сплачувала власні кошти відповідачу не за одержання автомобіля, а фактично за можливість отримати Право на придбання автомобіля, яке надавалась не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів та їх коштів до системи придбання в групах ОСОБА_2, а Право на отримання автомобіля залежить від розміру фонду групи і внесення коштів іншими учасниками системи. Така діяльність відповідача, ввела позивачку в оману як споживача, є елементом нечесної підприємницької практики у вигляді створення та експлуатації пірамідальної схеми, до якої її було залучено.

В результаті укладення угоди, яка порушує її права як споживача, позивачці було завдано моральну шкоду яка полягає в тому, що відповідач неправомірно користувався її коштами, а вона не мала змоги з його вини розпоряджатися власними коштами, вона глибоко обурена, несла відчуття несправедливості, що її використали обманним шляхом, вона переживала глибокі душевні страждання, тому завдану моральну шкоду вона оцінює у 3000 гривень.

В звязку з цим, позивачка просить суд задовольнити її позовні вимоги, а судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав та суду пояснив, що дійсно між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» була укладена ОСОБА_3 №314202 від 12.03.2010 року.

ОСОБА_3 укладена в рамках створеної Відповідачем в Україні системи продажу автомобілів АВТО ТАК. Вказана система відома під назвою «придбання в групах».

Система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості ( автомобіль), і які стають учасниками системи. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років.

При виконанні договорів з учасниками, укладеними в рамках системи АВТО ТАК, Відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АВТО ТАК. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених ОСОБА_3.

Укладена між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 ОСОБА_3 складається з основного тексту ОСОБА_3, Додатку № 1 (анкети учасника) та Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах «АВТО ТАК»). Всі додатки підписані сторонами і є невід'ємними частинами ОСОБА_3. Відповідно до ст. 10 ОСОБА_3 «підписання цієї ОСОБА_3 та Додатків до неї, є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом ОСОБА_3 та Додатків до неї». ОСОБА_4 та Додаток № 2 до неї містять опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО». Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов ОСОБА_4.

ОСОБА_4 № 314202 було включено до Групи №1038 та надано порядковий номер 39 у цій групі. Вказана група, як і будь-яка інша є закритою, тобто залучення інших осіб до групи після її формування не вимагається та не здійснюється Відповідачем.

При укладенні ОСОБА_4, у відповідності до Статті 5 ОСОБА_4, ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_5 внесок у розмірі 3 110,40 грн.

Передбачені угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в угоді «Чисті внески».

Розмір одного Чистого внеску становить 0,8333% (або 1/120) від ціни автомобіля та визначається в Додатку №1 до ОСОБА_4.

Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість Чистих внесків, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 120 внесків (0,8333% х 120 внесків = 100%). Загальна кількість внесків названа в ОСОБА_4 як «Графік внесків».

Графік внесків зазначений у Додатку №1 до ОСОБА_4 і складається з 120 щомісячних внесків.

Учасник вправі сплачувати щомісяця, як мінімум, один Чистий внесок. Отже, учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 120 місяців (10 років).

Сплачені всіма учасниками певної групи Чисті внески складають «Фонд групи». Саме за рахунок «фонду групи» щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними ОСОБА_4 механізмами передаються кожному учаснику групи.

ОСОБА_4 між ОСОБА_6 та позивачем встановлено, що позивач після укладення угоди та включення його до групи в системі зобов'язаний сплачувати: «Чистий внесок» - 0,8333% від ціни автомобіля; «внесок в оплату послуг» - 0,38% від ціни автомобіля + ПДВ; «внесок в оплату Страхового платежу» - 0,065% від ціни автомобіля. Зазначені внески в сукупності становлять щомісячний платіж учасника системи ОСОБА_2, який названий в угоді як «Повний внесок».

Сплата внесків здійснюється протягом перших 15-ти днів кожного місяця. Таким чином загальним розміром зобов'язання за ОСОБА_4 - є оплата 120 Повних внесків.

Розмір кожної окремої складової Повного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який ОСОБА_6 щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

Всі внески сплачуються учасником Системи на користь ОСОБА_6 як адміністратора системи ОСОБА_2. Для того щоб сплата учасником внесків не вимагала додаткової оплати ним банківських послуг, відповідачем укладено окремий договір з Ощадбанком України.

Таким чином, умови надання Позивачеві послуг на підставі ОСОБА_4 та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в ОСОБА_4 та Додатках до неї. Тому, Відповідач вважає, що Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги Відповідача та порядок їх надання.

Плата за право на отримання автомобіля сплачується за абсолютно реальні дії Відповідача: передача автомобіля здійснюється за місцем проживання Учасника, що передбачає знаходження представника Відповідача у місті проживання Учасника і виплату йому заробітної плати, оренди приміщення, представник Відповідача допомагає Учаснику зібрати необхідний пакет документів для реєстрації авто, підписання договорів поруки та застави, супроводжує учасника до нотаріуса з метою укладання даних договорів, допомагає при реєстрації авто у МРЕВ.

А тому, заяви Позивача щодо безпідставності отримання Відповідачем ОСОБА_5 внеску та плати за право на отримання є необгрунтованими, а Відповідач має право встановлювати плату за свої послуги вільно на власний розсуд, крім того дана плата узгоджена між сторонами в момент підписання ОСОБА_4.

Згідно ст. 2 ОСОБА_4, «АВТО ПРОСТО» гарантує Учаснику системи, що він одержить Право на отримання автомобіля, за умови що Учасник системи виконує всі зобов'язання, які випливають з цієї ОСОБА_4. Статтею 5 ОСОБА_4 також передбачено, що Учасник системи (Позивач) повинен отримати автомобіль, за умови виконання зобовязань, встановлених ОСОБА_4.

Стосовно віднесення послуг придбання в групах, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО» до пірамідальних схем, то представник відповідача стверджує, що такі послуги не є утворенням пірамідальних схем.

За таких умов, всі вимоги Позивача визнати ОСОБА_4 №314202 як таку, що покладена в основу пірамідальної схеми, відповідно до п.7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він був присутнім при підписанні позивачкою угоди з відповідачем. Представник відповідача пояснив, що вступний внесок це відсоткова плата за автомобіль, яку повинна внести позивачка для того, щоб швидше отримати автомобіль. Крім того, представником відповідача було розяснено, що при сплаті вступного внеску та відсоткової плати вартості автомобіля в перший місяць після підписання угоди, вони отримають свій автомобіль через місяць, а потім будуть сплачувати лише щомісячно часткову його вартість. Через декілька місяців, сплачуючи кошти згідно квитанцій, які направлялися їм відповідачем, він пішов за запрошенням відповідача на засідання комісії, на якій зрозумів, що сплачуючи кошти за автомобіль, вони його не отримають, а отримають лише право на отримання автомобіля. Лише після цього, прочитавши вдома умови ОСОБА_4 та додатки до неї, вони зрозуміли, що відповідач ввів їх в оману.

Заслухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 12.03.2010 року позивачка уклала з відповідачем угоду №314202, предметом якої є надання учаснику послуг програми «АвтоТак» через систему придбання автомобілів в группах. ( а.с.9)

Згідно додатку № 1 до вказаної ОСОБА_4 позивачка отримала право на придбання автомобіля марки CHERY, модель Eastar B 11 за ціною 86400 грн.(а.с. 10).

В угоді та додатках до неї не вказані підприємство, з яким «АВТО ПРОСТО» укладено договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистрибютор, а також інші основні характеристики автомобіля, кінцевий термін дії угоди.

Із ст. 3 ОСОБА_4 вбачається, що зобовязання відповідача зводяться до організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур.

Разом з тим, згідно ст.5 цієї ОСОБА_4 учасник зобовязується виконувати зобовязання, передбачені ОСОБА_4, в порядку та строки, визначені угодою; статтею 7 визначено, що угода діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань, передбачених угодою.

Позивачка, відповідно до умов угоди, сплатила вступний внесок в розмірі 3110,40 грн., 14 ( чотирнадцять) щомісячних чистих внесків на суму 7446,63 грн, відсотки від ціни автомобіля в розмірі 8,475, адмінвитрати в розмірі 6420,48 грн, страхування життя в розмірі 915,20 грн, всього 17892,71грн., однак права на отримання автомобіля не отримала. ( а.с.114)

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Суд приходить до висновку, що умови укладеної ОСОБА_4 порушують права позивачки, як споживача.

Здійснені позивачкою виплати не створюють для відповідача будь-яких обовязків. Останній покладає на учасників системи придбання автомобілів в групах їх витрати, не вкладаючи при цьому власних коштів, що робить таку діяльність пірамідальною схемою, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Зазначений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, включено в умови самої угоди.

Ч.ч. 1, 2, 3, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Згідно ч. 4 ст. 18 цього Закону перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 8 ст.18 цього Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути визнано недійсним. У разі коли визнання положення недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману, спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, стосовно основних характеристик продукції, таких як: її наявність, специфікація та ціна або спосіб розрахунку ціни чи наявність знижок або інших цінових переваг.

Згідно ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману: пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Як вбачається із статті 4 додатку № 2 до угоди № 314202 від 12 березня 2010 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» щомісячно самостійно організовує та проводить перший Асигнаційний акт, а право на отримання позивачем автомобіля залежить від розміру чистого фонду групи і внесення коштів іншими учасниками системи. ( а.с.12)

При цьому, відповідач створив складну багатоступінчату, незрозумілу для споживача схему визначення одного лише права на отримання автомобіля через механізми: сплати повних внесків, цілих чистих або половинних чистих внесків, накопичення внесків, пропозиції авансових внесків.

Покликаючись на збереження конфіденційного характеру пропозиції, у статті 6 додатку № 2 відповідач зобовязує учасника системи надсилати свою пропозицію у закритому конверті, в якому учасник має продублювати свої індивідуальні дані та зазначити кількість вже сплачених авансових внесків (за наявності) та авансових внесків, що пропонуються до сплати у випадку перемоги пропозиції учасника. І лише, якщо ця пропозиція перемагає, учасник має сплатити кількість запропонованих і ще не сплачених авансових внесків, нарахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент проведення асигнаційного акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначена підприємницька практика є такою, що вводить в оману, оскільки під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

На порушення вимог п. п. 1, 2, 4 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» про заборону, як таких, що вводять в оману пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої, ТОВ «АВТО ПРОСТО», згідно ст. 7 додатку № 2 залишає за собою право прийняти або відхилити запит учасника про надання марки або моделі автомобіля, що відрізняється від зазначеного в додатку № 1 угоди. Крім того, якщо обраний учасником автомобіль коштує дорожче, ніж модель, зазначена в додатку № 1, учасник зобовязаний одноразовим платежем сплатити різницю їх поточної ціни, а в подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку № 1 до угоди.

У тому випадку, якщо учаснику і надано право на отримання автомобіля, то він, згідно ст. 8 додатку № 2, може отримати автомобіль лише в тому разі, коли попередньо виконав такі вимоги: у строк, встановлений «АВТО ПРОСТО», сплатив наступні платежі та запропоновані до сплати внески, а також плату за право на отримання автомобіля, протягом 5 банківських днів з моменту одержання повідомлення про надання йому права на отримання автомобіля. Крім того, учасник повинен: надати визначені «АВТО ПРОСТО» гарантії щодо повної оплати платежів, передбачених угодою; сплатити усі податки, мито та інші витрати, необхідні для реєстрації автомобіля та оформлення гарантій. У разі невиконання зазначених вимог, ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право відмовити у передачі автомобіля та анулювати право на його отримання. В такому випадку, плата за право на отримання автомобіля учаснику не відшкодовується.

У статті 14 додатку № 2 до угоди закладено несправедливі для позивача умови про анулювання відповідачем права на отримання автомобіля, усунення від участі в Асигнаційних актах, розірвання угоди та неповернення внесених коштів у випадках невиконання зобовязань за угодою.

Установлення невиправдано малого строку для надання позивачем згоди на отримання автомобіля, зобовязання його до виконання усіх зазначених вище умов для можливості отримання автомобіля, є підтвердженням несправедливості умов спірної угоди та нечесної підприємницької практики відповідача і, відповідно до положень ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», є підставою для визнання такої угоди недійсною.

Також угодою передбачено, що право на отримання автомобіля учасником системи за результатами розподілу фонду групи, є підставою для придбання за рахунок фонду групи автомобіля для учасника системи.

Таким чином, відповідач, керуючись додатком № 2 до угоди, формує групу учасників системи, надалі створює фонд цієї групи за рахунок чистих щомісячних платежів, сплачених учасниками групи, тобто за кошти учасників системи, а потім один раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками системи, але право на купівлю автомобіля отримують не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість авансових чистих щомісячних платежів та задекларували найбільшу кількість чистих щомісячних внесків. Отже, розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі, що порушує вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику системи. При цьому, саме одержання права на отримання автомобіля, що передається у власність учаснику системи, до його повної оплати є «компенсацією» за рахунок коштів інших учасників системи, залучених до умови діяльності програми «Авто Так».

Тому, відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону угода, вчинена з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсною.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 цього кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьої, п'ятою, шостою ст. 203 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що угода № 314202 від 12 березня 2010 року суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів» внаслідок здійснення ТОВ «АВТО ПРОСТО» нечесної підприємницької практики і є такою, що містить несправедливі умови, а тому підлягає визнанню недійсною із застосуванням правових наслідків недійсності правочину.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд враховує, що задоволення такої вимоги можливе за умови дотримання положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом.

Таких обставин позивачкою в судовому засіданні не наведено і судом не встановлено, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача коштів, сплачених за угодою, оскільки в судовому засіданні представником відповідача було надано розрахунок платежів позивачки за угодою № 314202 від 12 березня 2010 року, що не заперечується позивачкою. Суд вважає, що позивачка при подачі позову до суду допустила помилки в математичних підрахуваннях сплачених платежів.

Судові витрати слід віднести на рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 62, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 215, 216 ЦК України, ст.ст.18-22 Закону України «Про захист прав споживача», постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання угоди недійсною та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Визнати недійсною ОСОБА_4 №314202 від 12 березня 2010 року укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» внаслідок здійснення останнім нечесної підприємницької практики та як таку, що містить несправедливі умови.

Стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 17 892, 71 гривень, сплачених за угодою.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Авто Просто» моральної шкоди на користь ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 судові витрати 305,77 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в цей же строк з дня отримання копії рішення суду особою, яка не була присутня в судовому засіданні.

Головуючий:

Повне рішення суду виготовлене 15.11.2011 року.

Головуючий:ОСОБА_8.