Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, про визначення місця проживання малолітньої дочки, про стягнення додаткових витрат викликаних особливими обставинами, про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю, про визнання автомобіля, земельної ділянки, матеріалів обладнання, конструктивних елементів, які були використані в процесі будівництва жилого будинку, об'єктами спільної сумісної власності подружжя, а також про їх поділ шляхом визнання за позивачем права власності на 2/3 частки в об'єктах рухомого та нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2004 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача - Лях. Питання щодо місця проживання, виховання та утримання після розірвання шлюбу малолітньої дитини - ОСОБА_8 вирішити на користь ОСОБА_6. Вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 коштів на утримання дитини - ОСОБА_8 (аліменти) у частці 25% від його доходу щомісяця, а також додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (хвороба) у розмірі 1000 грн. щомісяця. Вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 коштів на її утримання (аліменти) у частці 25% від доходу ОСОБА_5 щомісяця, а також витрат, пов'язаних із хворобою ОСОБА_6 у розмірі 2000 грн. щомісяця. Визнати факт проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 однією сімєю, не перебуваючи у шлюбі, з 15 червня 2002 року по 16 вересня 2005 року. Визнати майно: земельну ділянку площею 0,1 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області; житловий будинок (не завершений будівництвом), розташований по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області; автомобіль MAZDA 6, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Здійснити поділ спільного сумісного майна позивача і відповідача по ? частині такого майна кожному та шляхом відступу від засад рівності часток подружжя збільшити з урахуванням обставин, які мають істотне значення, частку у спільній сумісній власності ОСОБА_6, виділивши їй у власність 2/3 частини майна, що є спільною сумісною власністю:

*2/3 (0,067 га.) частини земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області, придбаної на підставі договору від 06.09.2004 № 3708 (ВВЕ № 313158), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ № 819053 від 04.04.2008;

*2/3 частини житлового будинку (не завершеного будівництвом), розташованого по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області;

*2/3 частини автомобіля MAZDA 6, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, придбаного на підставі біржової угоди від 22.11.2007 № 0022429,

а відповідачеві ОСОБА_5 - 1/3 частину майна, що є спільною сумісною власністю:

*1/3 (0,033 га.) частину земельної ділянки площею 0,1 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області, придбаної на підставі договору від 06.09.2004 № 3708 (ВВЕ № 313158), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ № 819053 від 04.04.2008;

*1/3 частину житлового будинку (не завершеного будівництвом), розташованого по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області;

*1/3 частину автомобіля MAZDA 6, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, придбаного на підставі біржової угоди від 22.11.2007 № 0022429.

Здійснити розподіл судових витрат, стягнувши їх з відповідача.

В ході розгляду цивільної справи позивач ОСОБА_6 уточнила свої вимоги в частині вимог про стягнення витрат на її лікування; про визнання незавершеного будівництвом жилого будинку об'єктом спільної сумісної власності сторін по спору та про здійснення його поділу. Просила стягнути витрати на її лікування у розмірі 8094 гривень 5 копійок, визнати об'єктом спільної сумісної власності сторін по спору матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва жилого будинку, розташованого в м. Бориспіль по вул. Сагайдачного, 14, здійснити їх поділ шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частки в матеріалах, обладнанні та конструктивних елементах, які були використані в процесі будівництва жилого будинку та шляхом визнання за відповідачем ОСОБА_6 права власності на решту 1/3 частку в матеріалах, обладнанні та конструктивних елементах, які були використані в процесі будівництва жилого будинку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2011 року позов задоволено частково. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_6 - Лях. Встановлено місце проживання ОСОБА_8 разом з її матір'ю ОСОБА_6. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_8. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, звернуто до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 половину витрат на її лікування у розмірі 8094 гривень 5 копійок. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 15 червня 2002 року до 16 вересня 2005 року. Визнано земельну ділянку площею 0,1 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :13:004:0014, що розташована в м. Бориспіль по вул. Сагайдачного 14, матеріали і конструктивні елементи, з яких складається незавершене будівництво, зведене на цій земельній ділянці, та автомобіль марки „Mazda 6", номерний знак НОМЕР_1, об'єктами спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5. В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частку в земельній ділянці площею 0,10 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :13:004:0014, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Сагайдачного 14, на ? частку в матеріалах і конструктивних елементах, з яких складається незавершене будівництво, зведене на цій земельній ділянці; та на ? частку в автомобілі марки „Mazda 6", номерний знак НОМЕР_1. В порядку поділу спільної власності подружжя визнано за ОСОБА_5 право власності на іншу ? частку в земельній ділянку площею 0,10 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером :13:004:0014, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Сагайдачного 14, на іншу ? частку в матеріалах і конструктивних елементах, з яких складається незавершене будівництво, зведене на цій земельній ділянці та на іншу ? частку в автомобілі марки „Mazda 6", номерний знак НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 4799 гривень 10 копійок. Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 1700 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту апеляційної скарги відповідача вбачається, що рішення суду ним оскаржується в частині визначення місця проживання дитини, встановлення факту проживання позивача і відповідача однією сімєю, визнання спільною сумісною власністю позивача та відповідача земельної ділянки, придбаної відповідачем до укладення шлюбу та матеріалів і конструктивних елементів використаних на будівництво будинку, розташованого на вищезазначеній земельній ділянці в м. Борисполі по вул. Сагайдачного 14.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи місце проживання дитини з позивачкою, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не можуть дійти спільної думки щодо місця проживання їх дитини. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини №41/131 від 26 січня 2011 року (а.с. 86 т.2) вбачається, що після припинення спільного проживання сторін по спору малолітня ОСОБА_8 залишилась проживати разом з матір'ю ОСОБА_6 Остання створила для малолітньої дочки належні умови для проживання та виховання: в квартирі, в якій вони проживають, обладнала спортивну стінку, забезпечила дитину дитячим столом, ліжком, іграшками, книжками та особистими речами; малолітня ОСОБА_8 відвідує дитячий садок № 628 Дніпровського району м. Києва. Відповідач ОСОБА_6 фактично проживає з іншою жінкою в Деснянському районі м. Києва. Також комісія вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_6.

Як вірно зазначив суд першої інстанції відповідач та його представник не надали суду інших доказів, які б могли спростувати висновок комісії з питань захисту прав дитини, та надати суду підстави визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_6, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Задовольняючи позов в частині встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сімєю без укладення шлюбу та як наслідок зазначеного факту визнаючи за позивачем в порядку поділу спільної власності подружжя права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1 га., розташованої по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області та на ? частину матеріалів та конструктивних елементів використаних на будівництво будинку розташованого по вул. Сагайдачного, 14 в м. Борисполі Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні встановлено факт проживання позивача та відповідача однією сімєю без укладення шлюбу з 2002 року, в звязку з чим набуте ними майно підлягає поділу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних міркувань.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 CO., ОСОБА_12, Козлов CO., ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали суду, що з червня 2002 року позивач та відповідач працювали в ЗАТ „Лігобуд". Їм була виділена кімната №1 в гуртожитку, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Запорізькій, 38. Позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_6 проживали однією сім'єю.

Зазначені обставини підтверджується довідкою та листом голови правління ПАТ „Лігобуд" № 368-Л від 27 квітня 2010 року з яких вбачається, що сторони дійсно, працювали в ТОВ „Лігобуд", з 15 червня 2002 року їм була виділена кімната №1 у гуртожитку, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Запорізькій, 38. Крім того, з листа генерального директора АТЗТ „Київбудінвест" ОСОБА_15 № 805 від 6 жовтня 2004 року вбачається, що позивачу ОСОБА_6 та відповідачу ОСОБА_6, як її чоловіку, була видана путівка № 10759 для їх оздоровлення.

За таких обставин висновок суду про встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сімєю відповідає встановленим судом обставинам справи, а доводи апеляційної скарги в цій частині вказаних висновків не спростовують.

У відповідності до ч. 1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Приймаючи до уваги, що спірна земельна ділянка була придбана відповідачем в 2004 році, тобто в час коли сторони проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, а державний акт на неї був виготовлений в 2008 році під час перебування відповідача у шлюбі з позивачем висновок суду що зазначена земельна ділянка є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, що спірна земельна ділянка була придбана до укладення шлюбу на думку колегії суддів не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними, оскільки судом достовірно встановлено факт проживання позивача та відповідача однією сімєю без укладення шлюбу, наслідком чого є право спільної сумісної власності сторін на майно набуте ним за час спільного проживання, передбачене ст. 74 СК України.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині не обґрунтованого на думку апелянта поділу судом будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку, оскільки позивачем не надано доказів наявності цих матеріалів та їх вартості.

Зазначені доводи апеляції спростовуються наданим суду звітом про ринкову оцінку обєкту незавершеного будівництва, відповідно до якого позивач отримав усі дозвільні документи на будівництво будинку в 2007-2008 роках. На момент розгляду справи сторони перебуваючи у шлюбі збудували будинок, який не введено в експлуатацію, вартість незавершеного будівництва складає 792 900 грн.

Відповідно до ч.2, ч. 3 ст.331 ЦК України право власності на жилий будинок виникає з моменту завершення будівництва, прийняття жилого будинку до експлуатації та державної реєстрації права власності. До завершення будівництва об'єктом власності можуть бути тільки матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва.

У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про поділ будівельних матеріалів, які були використані для будівництва будинку в м. Борисполі по вул. Сагайдачного 14, як спільного сумісного майна подружжя, а доводи апеляційного скарги даних висновків не спростовують.

Також не обґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі, в частині незаконності стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, через відсутність доказів такої сплати. Зазначені докази суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні. Так на а.с. 3 т. 2 знаходиться квитанція про сплату позивачем витрат на правову допомогу в сумі 5600 грн. При цьому суд першої інстанції детально перевірив обґрунтованість зазначеної суми та з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» зменшив зазначену суму до гранично допустимої.

Отже, суд першої інстанції вирішив спір на підставі наданих доказів, в межах позовних вимог, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому вимоги апелянта задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2011 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Касьяненко Л.І.

ОСОБА_2