Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/1212/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кашапової Л.М.

суддів Кочетова Л.Г.

ОСОБА_1

при секретарі Ганько Ю.І.

з участю представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області, відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області та відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області, в якому просила поновити її на посаді майстра виробничого навчання швейної справи Олевського міжшкільного навчального-виробничого комбіна-

ту трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення і по день поновлення на роботі, та 3000грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Посилалась на те, що відповідно до наказу №537 від 31.08.2010 року була звільнена з роботи у звязку зі скороченням чисельності штату на підставі п.1ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки наказу про скорочення чисельності чи штату працівників відповідач не видавав, їй не було запропоновано іншу роботу в тій же організації, хоча була вакантна посада та посада, яка відповідала її кваліфікаційним характеристикам, а також 14 факультативних години швейної справи, що відповідало мінімальному педагогічному навантаженню, і не було враховане її переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Зазначала, що заява директора комбінату про дачу згоди на її звільнення з роботи не була обґрунтованою, в той же день була розглянута профспілковим комітетом без витребування документів, які б підтверджували факт проведення скорочення в колективі, і в той самий день було видано наказ про звільнення її з роботи.

Вказувала, що з огляду на поспішну та скорочену процедуру звільнення, вважає, що її звільнення викликане насамперед упередженим ставленням до неї зі сторони директора комбінату, і, в звязку з порушенням її трудових прав, їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях через втрату можливості матеріально утримувати себе та свою сімю.

Протокольною ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 16.02.2011 року за клопотанням позивача до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто відділ освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, який здійснює управлінські та фінансово-господарські функції по відношенню до Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області (Олевського МНВК).

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 16.03.2011 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді майстра виробничого навчання швейної справи Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області.

Стягнуто з відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 6897грн. 66коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 1254грн. 12коп., а всього 8151грн. 78грн.

Стягнуто з відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_2 3000грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Вирішене питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 1254грн. 12коп. допущене до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Олевський міжшкільний навчально-виробничий комбінат трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області та відділ освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на те, що судом неповно зясовано обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, і не дано належної оцінки тому факту, що на 2010-2011 рік не було набрано учнівських груп по професії „Швачка.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з врахуванням наступного.

Згідно вимог п.1 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1)сімейним при наявності двох і більше утриманців; 2)особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3)працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації та в ін. випадках.

Згідно вимог ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка працювала на посаді майстра виробничого навчання швейної справи Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації учнів Олевського району Житомирської області з 01.09.1993 року, що підтверджується копіями трудової книжки та витягу з наказу №56-к від 01.09.1993 року (а.с.6,30).

Наказом по Олевському МНВК від 04.06.2010 року №29 „Про можливе скорочення, зміну умов праці працівників Олевського МНВК позивачка в числі інших працівників організації була попереджена про можливе вивільнення чи зміну умов праці з 31.08.2010 року під розписку.

31.08.2010 року директор Олевського МНВК подав на розгляд профспілкового комітету заяву про дачу згоди на звільнення майстра виробничого навчання ОСОБА_2 з 31.08.2010 року у звязку зі скороченням згідно ст.40 п.1 КЗпП України (через відсутність груп з професії „Швачка станом на 31.08.2010 року). Рішенням профспілкового комітету Олевського МНВК від 31.08.2010 року (протокол №44) дано згоду на звільнення позивачки з роботи з 31.08.2010 року у звязку зі скороченням (ст.40 п.1 КЗпП України) а.с.8,9.

Наказом від 31.08.2010 року №537 позивачку було звільнено з посади майстра виробничого навчання швейної справи у звязку зі скороченням чисельності штату за п.1 ст.40 КЗпП України та встановлено вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку.

Будь-яких документальних доказів на підтвердження того, що з моменту попередження про можливе вивільнення (04.06.2010 року) до моменту звільнення позивачки з роботи (31.08.2010 року) відповідачами були прийняті акти адміністративної дії (накази) про скорочення чисельності або штату працівників в Олевському МНВК, суду не надано.

Протокол засідання приймальної комісії від 31.08.2010 року, з якого вбачається, що на 2010-2011 навчальний рік не було набрано групи по спеціальності „Швачка і на який посилались відповідачі в своїх запереченнях на позов, вказує лише на те, що мали місце обставини, які надавали можливість відповідачам провести зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення чисельності або штату працівників комбінату, однак жоден з них не узаконив проведення цих змін документально, а отже немає підстав вважати, що в Олевському МНВК було проведено скорочення чисельності або штату працівників.

Незважаючи на неодноразові звернення суду щодо надання належних письмових доказів, які б стосувалися предмету спору, відповідачі ухилилися від надання штатного розпису Олевського МНВК на 2009-2010 навчальний рік, а тому суд був позбавлений можливості порівняти дані вищевказаного документу з даними штатного розпису комбінату на 2010-2011 навчальний рік, копії якого були надані суду лише в січні та березні 2011 року, тобто через чотири-шість місяців від початку розгляду справи (а.с.108,116,117,162,186,187).

В процесі формування навчальних груп з метою здобуття первинної професійної підготовки на 2010-2011 навчальний рік Олевським МНВК зараховано з 01.09.2010 року учнів у наступні групи: 13 учнів у групу 10-01 „Водій автотранспортних засобів категорії „В; 19 учнів у групу 10-02 „Водій автотранспортних засобів категорії „В; 17 учнів у групу 10-03 „Водій автотранспортних засобів категорії „С; 29 учнів у групу 10-04 „Водій автотранспортних засобів категорії „С; 27 учнів у групу 10-05 „Водій автотранспортних засобів категорії „С; 15 учнів у групу 10-06 „Друкарка; 16 учнів у групу 10-07 „Друкарка; 21 учень у групу 10-08 „Продавець продовольчих товарів; 13 учнів у групу 10-09 „Продавець продовольчих товарів.

Зарахування відбулося на підставі наказів №1 від 03.09.2010 року та №2 від 09.09.2010 року, які були видані після звільнення позивачки з роботи (а.с.28)

Звертає на себе увагу і той факт, що штатний розпис Олевського МНВК на 2010-2011 роки, який передбачає чотири посади майстра виробничого навчання без зазначення професійного профілю (кількість штатних одиниць/ставок 8,34), був затверджений начальником відділу освіти лише 01.09.2010 року (і будь-якої іншої дати надані суду копії документу не містять), тобто після звільнення позивачки з роботи.

До того ж, відсутність ознак професійного профілю по посаді майстра виробничого навчання вказує на те, що адміністрація Олевського МНВК зобовязана була у відповідності до вимог ст.42 КЗпП України провести публічну процедуру встановлення переважного права на залишення на роботі працівників, які займали посади майстрів виробничого навчання з оформленням документів по кожному з працівників, які б відображали їх кваліфікаційні характеристики, сімейний стан, наявність утриманців, кількість членів сімї з самостійним заробітком, тривалість стажу роботи в даній організації, навчання у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва та ін., однак не зробила цього в колективі і не надала суду відповідних документальних доказів з цього приводу, незважаючи на те, що в позовній заяві на підтвердження неправомірності наказу про звільнення були наведені мотиви щодо неврахування переважного права позивачки на залишення на роботі, оскільки вона має великий стаж роботи в цій організації, кваліфікаційні характеристики для виконання обовязків на посаді майстра виробничого навчання по професії „друкарка та в звязку з наявністю додаткових годин педагогічного навантаження (відповідно до тарифікаційних списків комбінат в 2010-2011 навчальному році мав 8,34 ставки майстра виробничого навчання), надані документальні докази і вказані обставини були предметом дослідження в суді першої інстанції (а.с.23,59,109,112,116-118,167).

З тарифікаційних списків працівників Олевської МНВК, затверджених відділом освіти Олевської районної державної адміністрації 01.09.2010 року вбачається, що на комбінаті була вакантною посада кочегара 1,5 ставки, однак в порушення вимог ч.2 ст.40, ч.2 ст.49-2 КЗпП України вона не була запропонована позивачці (а.с.59,60,165). Поряд з тим, звертає на себе увагу і той факт, що Олевський МНВК видав довідку без номера і дати, однак посвідчену підписом директора та круглою печаткою комбінату, в якій зазначив, що вільних робочих місць (вакансій) на час звільнення позивачки з роботи не було (а.с.29).

Про недотримання вимог трудового законодавства в сфері документального оформлення трудових відносин з працівниками Олевського МНВК та безконтрольність з боку відділу освіти Олевської райдержадміністрації свідчить не лише той факт, що посада, поновлення на яку просить здійснити позивачка, по різному іменується в документах, що оформляються відповідачами (в штатному розписі майстер, в тарифікаційних списках майстер, майстер виробничого навчання, в наказах та трудовій книжці - майстер виробничого навчання швейної справи), а й те, що в табелях обліку використання робочого часу по Олевському МНВК за жовтень та листопад 2010 року секретар комбінату ОСОБА_3 числиться на 0,5 ставки майстра виробничого навчання (а.с.173,177).

При розгляді справи в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження і посилання позивачки на те, що в даному випадку мало місце упереджене ставлення до неї зі сторони директора комбінату в звязку з тим, що вона, як спеціаліст з вищою освітою за кваліфікацією „практичний психолог в закладах освіти, претендувала на посаду практичного психолога в Олевському МНВК, яку займала без належних кваліфікаційний характеристик дочка директора Олевського МНВК ОСОБА_4П ОСОБА_5 (вища освіта за спеціальністю „Педагогіка і методика середньої освіти. Англійська мова і література. Соціальна педагогіка. Кваліфікація: вчитель англійської мови і зарубіжної літератури, соціальний педагог) а.с.12,19,27.

За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка була звільнена з роботи без законних підстав, з порушенням норм трудового законодавства та внаслідок цього їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях через втрату можливості матеріально утримувати свою сімю (неповнолітня дитина, непрацюючий чоловік).

З врахуванням характеру та тривалості моральних страждань, тяжкості вимушених змін у житті позивачки, ступеня вини відповідачів та інших суттєвих обставин по справі, суд обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, є безпідставними оскільки відповідно до вимог ст.11 ч.1 та ст.60 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом наказу по відділу освіти Олевської райдержадміністрації від 03.06.2010 року №118 „Про скорочення посад працівників у загальноосвітніх навчальних закладах району у 2010-2011 навчальному році є необґрунтованим, оскільки зазначеним наказом не було безпосередньо здійснено скорочення чисельності або штату працівників в Олевському МНВК, а лише дано рекомендації щодо попередження працівників про зменшення навчального навантаження педагогічних працівників і про можливе вивільнення чи зміну умов праці з 03.09.2010 року, а також зобовязано директорів навчальних закладів за погодженням з профспілковими комітетами видати відповідні накази (а.с.36).

В звязку з вищенаведеним, звертає на себе увагу і той факт, що відповідачами були надані для долучення до матеріалів справи копії вказаного наказу, в яких дати можливого вивільнення працівників відрізнялися одна від одної (31.08.2010 року, 03.09.2010 року), що свідчить про недобросовісність відповідачів і їх ухилення від зясування дійсних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (а.с.7,36,72,92).

Оскільки апеляційна скарга не містить посилань на неправильність визначеного судом розміру стягнутого на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а стиль викладу висновків суду в резолютивній частині рішення не впливає на правильність розрахунку спірних коштів, який наведено в мотивувальній частині судового рішення, колегія суддів не перевіряє судове рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Олевського міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання і професійної орієнтації

учнів Олевського району Житомирської області та відділу освіти Олевської районної державної адміністрації Житомирської області відхилити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді