АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: кредитний договір ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Бородіна М.М.

ОСОБА_3

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2011 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ЗАТ «ОТП БАНК» про визнання договорів недійсними; за позовом ОСОБА_6 до ЗАТ «ОТП БАНК» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», звернулось у суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором МL-705/044/2007 від 26.07.2007 р. у розмірі 65301,78 дол. США, що еквівалентно 520455,19 гривень, відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.10.2009 р., а також 1700 гривень судового збору та 250 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 26 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та фізичною особою громадянином України ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № МL-705/044/2007, відповідно до якого, відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 51900 дол. США. зі строком повернення кредиту до 24 листопада 2034 року.

В порушення умов зазначеного кредитного договору, відповідач відмовляється виконувати свої зобов'язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі, в зв'язку з чим у ОСОБА_4 утворилась заборгованість, яка складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 50969,47 дол. США; несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 12920,31 дол. США; пені за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 1405,73 дол. США; штрафних санкцій у розмірі 50 грн.,що разом становить 65301,78 дол. США, а в еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату розрахунку, а саме на 19.10.2009 р. становить 520 455,19 гривень.

Позивач зазначає, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, був укладений договір поруки № SP - 705/044/2007, згідно умов якого, ОСОБА_5, як поручитель, прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором.

В ході розгляду позову 25.05.2011 р. судом першої інстанції було замінено позивача. Замість ПАТ «ОТП Банк» залучено в якості позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». На підтвердження заміни сторони до суду надано копії договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 р. та договору про відступлення права вимоги від 12.11.2010 р. ( т.2.а.с.95-105 ).

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 1 169 010,58 грн., яка утворилась станом на 04.04.2011 року та складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 50 969,47 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 13 957,72 доларів США, заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 652 190, 16 грн.( а.с 108 т.2)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представники в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача позовні вимоги не визнали.

06.11.2009 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись у суд з позовною заявою до ЗАТ «ОТП Банк», в якій просять визнати недійсними кредитний договір, договір іпотеки, договір поруки, договір про кредитування поточного рахунку, а також визнати дії банку при укладенні кредитного договору, як порушенням споживацьких, конституційних та цивільних прав.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилаються на те, що їх було не проінформовано з діючими умовами кредитування та витратами, які будуть понесені у зв'язку з укладенням кредитного договору всупереч вимог п.2 ст.11 , п.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. Крім того, вказують на те, що кредитний договір №МL-705/044/2007, на їх думку було укладено з порушенням вимог законодавства, а саме : ст.б ЗУ «Про фінансові послуги і державне регулювання ринку фінансових послуг»,ч.1 ст.1054 ЦК,ст. 99 Конституції України, пунктів в та г ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», тобто без отримання ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій в іноземній валюті.

Ухвалою суду від 16.02.2010 року , вказана позовна заява була об'єднана в одне провадження з зазначеним позовом

Судом була залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_6С, яка позовні вимоги банку не визнала та заявили самостійні вимоги про визнання недійсним, незаконним кредитного договору укладеного між банком і її чоловіком ОСОБА_4

Як на підставу визнання кредитного договору недійсним ОСОБА_6 посилалається на те, що договір був укладений без її згоди, хоча всі доходи які отримував і отримує ОСОБА_4 є спільною їх власністю. Умови кредитного договору передбачають сплату близько 530 доларів США щомісячно, які сплачувались ОСОБА_4 із спільного сімейного бюджету і які повинні сплачуватися протягом 27 років, що завдає значних збитків їх спільному бюджету та значної шкоди для її особистих інтересів.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не визнав, посилався на їх необґрунтованість, вважає, що вони спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань за кредитним договором від 26.11.2007 р.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26 липня 2011 року , позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Суд cтягнув солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-705/044/2007 від 26.11.2007 р. у розмірі 1169010(один мільйон сто шістдесят дев'ять тисяч десять) гривень 58 коп.; судовий збір у сумі 1700(одна тисяча сімсот) грн.; витрати за інформаційно-технічний розгляд справи у сумі 120(сто двадцять) грн.

Суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ЗАТ «ОТП БАНК» про визнання договорів недійсними .

Суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_6 до ЗАТ «ОТП БАНК» про визнання кредитного договору недійсним .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати вказане рішення суду та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з»ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним доказам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали апеля та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, що 26 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №МL-705/044/2007, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 51900 дол. США. зі строком повернення до 24 листопада 2034 року (т.1 а.с.8-12).

Також, 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, був укладений договір поруки № SR - 705/044/2007, згідно умов якого, ОСОБА_5, як поручитель, прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 зобов'язань перед банком за кредитним договором. ( т.1 а.с.24)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору.

Згідно до вимог ч.2 ст. 1051 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частками, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики .що залишаться та сплати пороцентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

В ст. ст.554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_4 в порушення умов договору умов договору ,відмовляється виконувати свої зобов'язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі, в зв'язку з чим утворився борг за кредитом, який станом на 04.04.2011 рік становить 1 169 010,58 грн. та складається: з заборгованості за кредитом - 50969,47 доларів США, заборгованості за відсотками - 13957,72 доларів США, заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 652190,16 грн. (відповідно до офіційного курсу НБУ на 04.04.2011 р.- 7,96 грн.за 1 дол. США).

Судом першої інстанції також встановлено, підтверджено наявними у справі доказами ,що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, був укладений договір поруки № SP - 705/044/2007, згідно умов якого, ОСОБА_5, як поручитель, прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договоро та несе солідарну відповідальність з боржником.

Розрахунок заборгованості за зазначеним вище кредитним договором надано позивачем, та вказаний розрахунок сумнівів не визиває.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано стягнув солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5. зазначену заборгованість з урахуванням штрафних санкцій.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Судова колегія також погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про визнання недійсними Кредитного договору № МL-705/044/2007 від 26.11.2007 року, договору іпотека №P МL-705/044/2007 від 26.11.2007 року, договору про кредитування поточного рахунку № 705/139/07/01 від 26 листопада 2007 року та договору поруки № SP - 705/044/2007 від 26 листопада 2007 року виходячи з наступного.

Як вбачаться із позовної заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5. підставою для визнання зазначеного вище кредитного договору невідповідність його вимогам закону щодо надання кредиту в доларах США та неповне надання інформації при його укладанні.

В ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 2 статті 6 даного Кодексу передбачає, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статті 47 та 49 Закону «Про банки та банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Матеріали справи свідчать про те, що ПАТ «ОТБ Банк» має таку ліцензію № 191 та дозвіл на проведення операцій з валютними цінностями( т.1 а.с.128-133).

Про той факт, що банком було проінформовано ОСОБА_4 з діючими умовами кредитування, свідчить інформаційний лист банку від 27.09.2007 року про умови кредитування в останньому абзаці якого вказано, що ОСОБА_4 підтверджує, що банк ознайомив його в письмовій формі з умовами кредитування, а також надав йому інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування, про що міститься підпис ОСОБА_4 на ньому ( т.1 а.с.125-127).

Вказані норми матеріального права та докази спростовують доводи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо підстав, з яких вони просили визнати недійсним зазначений вище кредитний договір та договори, які виникли з кредитного договору.

Доводи, викладені апелянтами в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення в цій частині.

Суд першої інстанції також обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, яка просила визнати недійсним кредитний договір посилаючись на підставі, визначені ст. 65 СК України, оскільки вказана норма Сімейного кодексу, що регулює порядок розпорядження майном, що є в спільній сумісній власності подружжя, і не стосується права одного із подружжя на укладення цивільно-правових угод щодо набуття майна, зокрема на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є угодою про отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2011 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:підпис

Судді :підписи

З оригіналом вірно, суддя: