АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 32 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Турік В.П.

суддів - Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі - Алісовій Т.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» - ОСОБА_6,

третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС», третя особа ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС», третя особа ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 01 лютого 2010 року з вини ОСОБА_7, який знаходиться в трудових відносинах з ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» й який, рухаючись по вул. Каткова у м. Кривому Розі керував трактором-екскаватором марки «ЮМЗ Е02101», реєстраційний № 184-44АА, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 1.3і», реєстраційний № НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_2 за довіреністю, отримав механічні ушкодження.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд стягнути з відповідача ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» на користь ОСОБА_3 - матеріальну шкоду в розмірі 8432 грн., моральну шкоду на користь ОСОБА_2 в розмірі 50000 грн., а також витрати на проведення експертизи та правову допомогу в розмірі 2800 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 8432 грн.

Стягнуто з ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 4000 грн., судові витрати по справі в загальному розмірі 2712 грн., з яких: 2000 грн. витрат на правову допомогу, 500 грн. витрат на проведення експертизи, 92,82 судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» є володільцем трактора-екскаватора марки «ЮМЗ Е02101», реєстраційний № 184-44АА. Вважає, що судом стягнуто матеріальну шкоду на підставі акту автотоварознавчого дослідження, який не є допустимим доказом по справі, оскільки таким доказом може бути тільки висновок експертизи, яка судом не призначалася. Не перевірено судом й який фактичний розмір завданої матеріальної шкоди, чи відремонтовано транспортний засіб ОСОБА_3 та не вирішено долі замінених вузлів та агрегатів й ступеню зношеності майна. Не обґрунтовано судом розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просять апеляційну скаргу відхилити й залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 лютого 2010 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_7, керуючи трактором-екскаватором марки «ЮМЗ Е02101», реєстраційний № 184-44АА, рухаючись по вул. Каткова в м. Кривому Розі, проявив неуважність до дорожньої обстановки перед зміною напрямку руху й виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не дав дорогу автомобілю марки «ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 1.3і», реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічних ушкоджень.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30.04.2010 року винним у ДТП визнано ОСОБА_7 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині стягнення з ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 та моральної шкоди на користь ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст.ст. 1166, 1167, 1178 ЦК України й виходив з обовязку ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» нести відповідальність за завдану шкоду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України покладає обовязок з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Правило покладення відповідальності на юридичну або фізичну особу у разі завдання шкоди їхнім працівником закріплено й в ч.1 ст. 1172 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки трактора-екскаватора марки «ЮМЗ Е02101», реєстраційний № 184-44АА є ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» на підставі договору оренди, що підтверджується переліком майна, яке знаходиться на балансовому обліку УЖКГ виконкому міськради, але знаходиться в орендному користуванні є ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» (а.с. 106-107). Копією трудової книжки на імя ОСОБА_7 підтверджується факт перебування його в трудових відносинах з ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» й виконання трудових обовязків в момент скоєння ДТП (а.с. 110-111).

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» як працедавець ОСОБА_7, винного у заподіянні ДТП, й повинно нести відповідальність за заподіяну шкоду.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача про відсутність доказів в підтвердження володіння ним екскаватором марки «ЮМЗ Е02101», реєстраційний № 184-44АА є ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» спростовуються вищенаведеним.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до змісту яких майнова та моральна шкоди, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Винним у скоєнні ДТП, що сталося 01.02.2010 року визнано ОСОБА_7 й кваліфіковано його дії за ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30.04.2010 року, яка набрала законної сили (а.с. 6-7).

В матеріалах даної цивільної справи дані про встановлення вини іншого учасника ДТП ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 1.3і», реєстраційний № НОМЕР_1, в момент ДТП, відсутні. В порушення положень ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надано таких доказів суду й відповідачем.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» як працедавця зобовязання з відшкодування власнику пошкодженого автомобіля - ОСОБА_3 матеріальної шкоди, оскільки вина ОСОБА_7, який перебуває у трудових відносинах з підприємством, доведена.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічне розяснення надане й в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю марки «ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 1.3і», реєстраційний № НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 в момент ДТП, з урахуванням експлуатації складає 8432,63 грн., завданої, що підтверджується висновками спеціаліста-автотоварознавця № 71/10 від 20.03.2010 року (а.с.112-133).

Разом з тим, позивач ОСОБА_3 відремонтував пошкоджений автомобіль, фактично витративши на його ремонт грошові кошти в сумі більшій, ніж зазначено у висновку, що підтверджується квитанціями №№ 004202, 004204 від 23.03.2010 року, №№ 004201, № 004202 від 30.03.2010 року та товарним чеком № 23 від 18.03.2010 року (а.с. 144, 145).

Однак, позивач, користуючись своїм правом, у відповідності до положень ст. 11 ЦПК України, звертаючись до суду з позовом, заявив вимогу про відшкодування йому матеріальної шкоди в розмірі 8432 грн., а не в розмірі фактично здійснених ним витрат на ремонт автомобіля (а.с. 27-30), що й було враховано судом першої інстанції при задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що висновок спеціаліста-автотоварозанавця не може бути доказом підтвердження її розміру безпідставні, оскільки у відповідності до положень ст.ст. 57, 60, 64 ЦПК України такий висновок є письмовим доказом й підлягає оцінці судом разом з іншими доказами по справі, клопотання ж про призначення експертизи щодо визначення розміру спричинено збитку ним під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не заявлялося.

Разом з тим, колегія суддів враховує розяснення, надані в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, згідно яких постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначення, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Однак, ухвалюючи рішення про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції вказаних розяснень не врахував й не вирішив питання про повернення відповідачу замінених деталей пошкодженого автомобіля: переднього бамперу та переднього крила, про що правильно зазначає в апеляційній скарзі відповідач.

У звязку з чим колегія суддів приходить до висновку про доповнення ухваленого по справі рішення висновком про зобовязання ОСОБА_3 після відшкодування йому шкоди ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» передати останньому вищевказані замінені деталі автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 1.3і», реєстраційний № НОМЕР_1.

Враховує колегія суддів й доводи апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, стягнутої з нього на користь ОСОБА_2

Так, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 в розмірі 4000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер правопорушення та його наслідки, не навівши в рішенні достатніх мотивів для такого висновку з огляду на засади розумності, добросовісності та справедливості, відповідно до положень ст. 23 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає що визначена судом першої інстанції до стягнення сума у відшкодування моральної шкоди, є значно завищеною, й виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер правопорушення, і пов'язані з ним моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 4000 грн. до 2000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» на користь ОСОБА_2 з 4000 грн. до 2000 грн.

Доповнити рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2011 року зобовязанням ОСОБА_3 після відшкодування йому шкоди ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» передати останньому замінені деталі автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 1.3і», реєстраційний № НОМЕР_1, а саме: бампер передній, крило переднє праве.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: