Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/321/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Пюра Г.В.

з участю відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гладковицької сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно частково недійсним, визнання права власності на Ѕ частину будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 листопада 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її батька ОСОБА_5, який помер 24.06.2003 року; визнати недійсним в Ѕ частині свідоцтво про право власності на будинок №32 по вул.Б.Хмельницького в с.Радчиці Овруцького району Житомирської області, видане 04.01.2010 року виконкомом Гладковицької сільської ради на імя ОСОБА_6; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину домоволодіння №32 по вул.Б.Хмельницького в с.Радчиці Овруцького району Житомирської області.

Посилалась на те, що спірний будинок придбано в період шлюбу її батька та ОСОБА_6, а тому Ѕ спільної сумісної власності подружжя належить її батькові.

Зазначала, що після смерті ОСОБА_5 вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, забравши з будинку одежу батька, фотокартки та килим.

Вказувала, що 18.01.2010 року померла дружина батька ОСОБА_6 і після її смерті позивачу стало відомо, що спірний будинок, який був формлений на імя ОСОБА_6, переходить за заповітом до відповідачів по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому порушуються її майнові права.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.11.2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального закону, не звернув увагу на те, що будівництво спірного будинку велося в період шлюбу її батька ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_6 за їх спільні кошти, і що вона, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, вступила у фактичне володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня смерті батька.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з врахуванням наступного.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.529, 548, 549 ч.ч.1,2 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 24.06.2003 року помер батько позивачки ОСОБА_5, який проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_6, шлюб з якою було укладено 09.02.1974 року, в будинку №32 по вул.Б.Хмельницького в с.Радчиці Овруцького району Житомирської області (а.с.7,17,38).

Документальних доказів на підтвердження того, що спірний жилий будинок було куплено подружжям ОСОБА_6 чи він був зареєстрований на імя ОСОБА_5 суду не надано.

З пояснень відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що вищевказане домоволодіння належало раніше батькам ОСОБА_6 і остання проживала в ньому з дитинства. Після одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_5 провели перебудову житлового будинку, який і було прийнято в експлуатацію в 1978 році.

Пояснення відповідачів підтверджуються довідкою виконкому Гладковицької сільської ради від 06.05.2010 року №1130, виданою на підставі записів в погосподарській книзі, посиланням позивачки в апеляційній скарзі на ведення будівельних робіт спільними коштами сімї батька, фактом приватизації присадибної земельної ділянки площею 0,23га, на якій розташоване спірне домоволодіння, на імя ОСОБА_6 та змістом заповіту останньої на користь племінників - відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який був оформлений 16.10.2003 року (а.с.3,16, 59-61).

На момент смерті ОСОБА_6, яка померла 18.01.2010 року, спірне домоволодіння належало їй на праві власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2010 року, виданого на підставі рішення виконкому Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 11.11.2009 року №193 (а.с.3-5,21).

За життя ОСОБА_6 батько позивачки ОСОБА_5 не оспорював у своєї дружини право власності на спірний будинок, на його імя не було оформлено жодного правовстановлюючого документу з цього приводу, а тому підстав вважати, що після його смерті відкрилася спадщина на спірне домоволодіння немає. Довідкою Овруцької державної нотаріальної контори від 02.06.2010 року №642/02-32 підтверджено, що після померлого ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась (а.с.12).

За даних обставин, з врахуванням того, що спадщина після смерті ОСОБА_5 не відкривалася, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачі не порушували прав та інтересів позивачки, а тому підстав для задоволення позову немає.

Доводи апелянта щодо неврахування судом того факту, що будівництво спірного будинку велося в період шлюбу між її батьком та ОСОБА_6 за їх спільні кошти, а тому Ѕ частина будинку належить померлому ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки питання про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя може ставити лише член подружнього союзу, тобто один з подружжя за свого життя. Повноважень на представлення інтересів свого батька після його смерті позивачка не має.

Посилання апелянта на те, що суд неповно зясував обставини справи, повязані з порушенням її прав на отримання спадщини, і не звернув увагу на той факт, що вона являється єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька і що вона вступила у фактичне володіння спадковим майном, є необґрунтованими, оскільки ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні ОСОБА_2 не навела конкретних доказів і не зазначила конкретних обставин, які б свідчили про те, що на батька було оформлено право власності на спірне домоволодіння чи будь-яке інше нерухоме майно, а отже після його смерті відкрилася спадщина, яку могли б прийняти спадкоємці першої черги по закону, яких, до речі, було двоє: позивачка, як дочка померлого, та його законна дружина ОСОБА_6

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального закону чи порушення норм процесуального закону, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 листопада 2010 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді