Справа № 2-5100/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бойко О.М.,
при секретарі Лісовій О.П.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкдо ОСОБА_1 та філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про звернення стягнення на майно,
Однак, у порушення взятих на себе зобовязань, позичальник ОСОБА_1 не виконує умов договору. У зв'язку з цим, станом на 21.10.2010 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 164292,58 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про судовий розгляд, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за їх відсутності на підставі достатніх у справі доказів про правовідносини сторін на підставі ст. 224 ЦПК України, зі згоди на це позивача.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконали.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Крім того, 12.02.2009 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DNL0AK05606231 між позивачем та Філією ТОВ Українське Фінансове Агенство Верус у Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська був укладений договір поруки № 154.
Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад.
У порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконує; предмет застави в заклад банку не передав.
Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ Про заставу). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ Про заставу).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Примусове виконання зобовязання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобовязання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обовязок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПриватБанку), суд вважає вимогу Позивача стосовно зобовязання Відповідача виконати зобовязання в натурі, законною і обґрунтованою.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад).
Відповідно до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьу разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 1642,93 гривень та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень.
ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та юридична компанія ТОВ ЕЛ ТІ ГРУП уклали договір про надання правової допомоги з метою стягнення з відповідачів заборгованності за кредитним договором.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). До судових витрат належить і витрати на правову допомогу (ст. 79 ЦПК України).
Керуючись статтями 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 19, 20 Закону України Про заставу, статтям 25, 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, статтями 3, 15, 107 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкдо ОСОБА_1 та філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агенство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про звернення стягнення на майно, задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК суму у розмірі 1950,00 гривень за надання юридичних послуг та витрат пов'язанних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права.
Стягнути з ТОВ Українське Фінансове Агенство Верус у Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК суму у розмірі 200 гривень.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанксудові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1642,93 гривень та 120,00 гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Бойко О.М.