Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-684/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2011 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Дубас Т.В. при секретарі Паламарчук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся До суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 липня 2010 року відповідач ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 170 000, 00 грн. відповідно до умов договору позики, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Факт отримання позичальником грошових коштів за договором позики підтверджується відповідним договором та розпискою від 13 липня 2010 року . Позивач зазначив, що у термін до 20 липня 2010 року , як це було визначено умовами договору позики, ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.

ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 170 000, 00 грн. процентів за користування грошовими коштами, в сумі 17 884, 93 грн., інфляційні втрати у розмірі 7914 , 31 грн, а всього 195799, 24 грн., та судові витрати .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з»явився про день слухання справи повідомлений.

Заслухавши пояснення осіб , які брали участь у справі дослідивши письмові докази, вважає , що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07. 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 (позикодавець) передав ОСОБА_2А,. (позичальник) грошові кошти у сумі 170 000, 00 гривень.

Ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладнення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору позики позивачем у справі було представлено розписку та договір позики про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 170 000 , 00 гривень .

Відповідно до ч.І ст.1049 Цивільного кодексу України'позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно з ч. І ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно умов договору позики грошових коштів від 13 липня 2010 року , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позичальник зобов'язався в термін до 20 .07. 2010 року повернути суму позики за договором, проте цього не зробив , не виконавши взяті на себе за договором позики зобов'язання.

Ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. -Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами договору позики грошових коштів від 13.07. 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 встановлено встановлено 32% річних від простроченої суми.

Отож, загальна сума процентів за користування сумою позики становить 17 884, 93 грн.

Ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також Три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Втрати позивача від інфляції за прострочення відповідачем виконання свого грошового зобов'язання становлять 7914, 13 грн.

Зважаючи на виїценаведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 170 000, 00 грн. проценти за користування сумою позики у розмірі 17884, 93 грн. ., втрати позивача від інфляції за прострочення відповідачем виконання свого грошового зобов'язання у розмірі 7914, 31 грн.,

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 1700, 00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00., з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.16, 22, 549-552, 610-612, , 625, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 170 000 , 00 грн. процентів за користування грошовими коштами, в сумі 17 884, 93 грн., інфляційні втрати у розмірі 7914 , 31 грн, а всього 195799, 24 грн.( сто дев»яносто п»ять тисяч сімсот дев»яносто дев»ять ) грн. 24 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 1700 , 00 грн., ( тисячу сімсот ) гривень ( нуль) копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 , 00 гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом протягом десяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Дубас