АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-574/11 Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Дряниці Ю.В.,Пилипчук Л.І.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Державного казначейства України

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2010р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного казначейства України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання,досудового слідства,прокуратури і суду

треті особи - військові частини А-1356, А-1789

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2010р. позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного Казначейства України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37 549,47 грн. втраченого середнього заробітку з урахуванням індексації та 10 000 грн. витрат, понесених на оплату правової допомоги адвоката, а всього 47 549,47 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржене ОСОБА_2 та Державним казначейством України.

ОСОБА_2 просить змінити рішення в частині розміру відшкодування матеріальної шкоди, збільшивши його розмір та посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Державне казначейство України просить скасувати рішення суду, посилаючись на те, що суд не зазначив конкретних обставин, які б вказували на обгрунтоване стягнення визначеної їм суми з Державного бюджету України.

-2-

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Державного казначейства України та відхилення скарги ОСОБА_2М з таких підстав :

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдовувального вироку суду.

Відповідно до ст. 3 Закону у наведених в ст.1 цього ж закону випадках громадянинові відшкодовуються заробіток та інші грошові доходи, які він стратив внаслідок незаконних дій, інші витрати, сплачені громадянином та суми у зв»язку з наданням йому юридичної допомоги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що відносно ОСОБА_2 24 січня 2009р. було винесено виправдовувальний вирок, залишений без змін 19 травня 2009р. військовим апеляційним судом Центрального регіону України та 11 листопада 2009р. військовою судовою колегією Верховного Суду України.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, частково стягнув середній заробіток за 20 місяців,протягом яких позивач не працював, та 10 000 грн. витрат, понесених на оплату правової допомоги адвоката.

Однак суд не звернув увагу на те, що відповідно до п. 11 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41 для визначення розміру шкоди, переліченої в п.п.1,3,4 т.3 Закону, громадянин може звернутися до суду при винесення виправдовувального вироку протягом шести місяців.

Зважаючи на те, що виправдовувальний вирок відносно ОСОБА_2 набув чинності 19 травня 2009р. (а.с.78-81), а до суду з даним позовом він звернувся 31 серпня 2010р. , позивач не дотримався вищевказаного положення щодо строку звернення до суду.

-3-

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні його позовних вимог у зв»язку з недотриманням строку звернення до суду із такого роду вимогами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного казначейства України задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2010р. скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І