Справа № 2-п-69/11
Провадження № 2-п/1015/2446/11
УХВАЛА

Іменем України

29.09.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду від 18 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 Ії Юріївни до Приватного підприємця ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду від 18 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 Ії Юріївни до Приватного підприємця ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позов задоволено частково. Стягнуто з ПП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ії Юріївни 20861 грн. 35 коп. матеріальної шкоди, 1500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 3688 грн. 04 коп. понесених витрат на надання правової допомоги, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 260 грн. 49 коп., а також стягнути з відповідача 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в дохід держави. У решті позову відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, він же відповідач у вказаній цивільній справі, звернувся із заявою про перегляд даного заочного рішення та його скасування, посилаючись на те, що суд, розглянувши справу, не вказав у рішенні причини йог неявки в судове засідання. Він мав представника для захисту своїх інтересів ОСОБА_4, але з невідомих причин він не з»явився в судове засідання, на телефонні дзвінки не відповідав. Суд же не з»ясував причини його неявки в судове засідання і ухвалив заочне рішення, чим порушено його права як сторони по справі, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України. Суд, ухваливши рішення по суті спору, не врахував обставини справи, які мають суттєве значення. Зазначаючи як підстави відшкодування заявленої позивачем матеріальної та моральної шкоди суд вказав у рішенні, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом-вантажним автомобілем ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 і вчинив на ньому ДТП під час перебування з ПП ОСОБА_1 в трудових відносинах. Суд також вказує, що згідно вимог ст. 1172 ЦК України відшкодувати шкоду має ПП ОСОБА_6, оскільки шкода завдана була його працівником ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Вказаний висновок суду суперечить фактичним обставинам та підтверджуючим документам. З ОСОБА_3, який приймав участь у ДТП 30 грудня 2009 року в с. Горенка, Київської області, що стало підставою для позову ОСОБА_2, у нього не було укладено трудового договору, зареєстрованого в центрі зайнятості, що підтверджено довідкою Радомишльського районного центру зайнятості від 22 грудня 2010 року за № 1219. Щодо посилання на дорожній лист № 118109, то там вказано прізвище ОСОБА_5, а не ОСОБА_3, який дійсно перебував з ним в трудових відносинах. Дописане в шляховий лист прізвище ОСОБА_3ВА. є підробкою цього документа і пояснюється тим, що ОСОБА_3ВА. та ОСОБА_5 перебувають у родинних відносинах.

Суд не дослідив обставину фактичного розпорядження автомобілем НОМЕР_2 водієм ОСОБА_5 і фактичним управлінням ним ОСОБА_3, який не був водієм і не перебував з ним у трудових відносинах.

Він також не згодний з визначенням розміру заподіяних збитків в сумі 45851 грн. 35 коп., виходячи з характеру пошкоджень транспортного засобу позивача.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішенням Києво-Святошинського районного суду від 18 травня 2011 року відсутні.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно вимог ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справа неодноразово призначалася до слухання і відповідач по справі ОСОБА_1 повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать наявні у справі повідомлення про вручення поштового відправлення, зокрема, на 18 квітня 2011 року на 15 годин, на 18 травня 2011 року на 14 годин, що підтверджується повідомленням телеграфу, однак відповідач ОСОБА_1 до суду не з»являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв, доказів про відсутність його з поважних причин у судових засіданнях суду не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Доводи ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що в нього була домовленість з представником ОСОБА_4 представляти його інтереси в суді, однак його представник без поважних причин не з»являвся в судове засідання, безпідставні, оскільки не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду.

Небажання самого відповідача ОСОБА_1 надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 224, 228, 231, 232 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду від 18 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 Ії Юріївни до Приватного підприємця ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.М. Ковальчук