Справа № 2-618/2011 рік
№2-9139/2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2011 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зінченко Ю.Є.

при секретарі Колтур Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус 6-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання договору недійним, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним, в якому зазначила, що вона є пенсіонеркою, потребує стороннього догляду та допомоги в звязку з віком та станом здоровя, їй самій тяжко підтримувати порядок в будинку, ходити за продуктами та ліками, готовити собі їжу. Крім того вона забуває іноді приймати ліки. З передачі по радіо вона почула рекламу договору довічного утримання, в якому обіцяли організувати за людьми похилого віку догляд, який вони потребували в обмін на квартиру. Оскільки позивач дійсно потребувала сторонньої допомоги та догляду, то подзвонила за телефоном, який вказувався у рекламі. 21.10.2009 року до неї приїхала жінка, представилася старшим менеджером фірми «Пенсіон», подивилася її документи та нічого не пояснюючи, сказала одягатися, оскільки чекає таксі, на якому вона приїхала. Вони разом поїхали в БТІ, ця жінка зробила копії всіх документів та відвезла її додому. Через день 23.10.2009 року приїхала інша жінка, представилася співробітником фірми «Пенсіон» та сказала, що вони їдуть до нотаріуса зі всіма документами. У нотаріуса їй дали підписати договір, в якому вона нічого не зрозуміла та пояснили, що вона отримає 20000 грн. та буде отримувати по 450 грн. кожного місяця та оплату за квартиру. З іншого боку договір підписав відповідач ОСОБА_2, якого вона вперше побачила у нотаріуса. Їй вручили 20000 грн. та відвезли до дому. В подальшому їй перераховували по 450 грн. кожного місяця. Оскільки позивачу потрібен постійний сторонній догляд та допомога, що договором не передбачено, вважає його недійсним, оскільки за своєю природою договір довічного утримання ближче до договору надання послуг, тому істотною умовою даного договору повинен бути перелік надаваємої допомоги, який узгоджений з відчужувачем та виражає його волю. По суті спірний договір є договором ренти, згідно якого набувач в обмін переданого майна зобовязується періодично виплачувати відчужувану суворо визначену суму грошей. Позивач вказує, що істотні умови договору не були ними узгоджені, тому не відповідають її волі та меті, якої вона хотіла добитися. Якщо б позивач знала, що за цим договором їй будуть давати тільки гроші, а не здійснювати догляд за нею, якого вона потребує, то ніколи б не пішла не цей крок. Просить визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачем та повернути їй право власності на спірну квартиру.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі та пояснили, що позивач є людиною похилого віку, відповідача бачила лише раз у нотаріуса. При укладанні договору вона не усвідомлювала, що не буде отримувати допомоги та догляду, а отримає лише гроші. Відповідач заплатив їй 20000 грн. та щомісяця перераховує кошти на комунальні платежі, проте допомоги та догляду він їй не надає. Вважає, що договір не відповідає її волі. Просить позов задовольнити та визнати недійсним договір довічного утримання та повернути належну їй квартиру.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позов не визнали та пояснили, що умови договору відповідачем виконуються в повному обсязі, вимоги щодо стороннього догляду не передбачені договором, договором передбачено щомісячне перерахування коштів на утримання позивача. Оскільки відповідач через сімейні обставини сам не може допомагати позивачу, він звертався до неї з пропозицією оплатити послуги людини, яка буде приходити та допомагати їй. Вважає, що договір виконується належним чином та законних підстав для визнання його недійсним немає. Просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та надав письмові пояснення, в яких вказав, що при укладанні договору довічного утримання між сторонами за спільною їх згодою визначено одноразове грошове утримання у розмірі 20000 грн., які відчужувач повністю отримав від набувача перед підписанням цього договору. Крім того, сторони домовилися про надання щомісячної допомоги у розмірі 450 грн. щомісячно. При особистому спілкуванні державний нотаріус розяснила сторона положення Цивільного кодексу України, сторони ретельно вивчили договір, заперечень з їх боку не було.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору довічного утримання від 23.10.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованому у реєстрі за № 2-4086, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_2 зобовязується забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно на умовах договору. Згідно умов договору, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 одноразове грошове утримання у розмірі 20000 грн. ОСОБА_2 зобовязується довічно утримувати ОСОБА_1 Сторони домовилися, що утримання у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 450 грн. на місяць , які будуть надаватися відчужувачем щомісяця. Крім того набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг незалежно від того, з ким вони укладені. Набувач має право передавати гроші за вказані комунальні послуги відчужувачу для їх оплати останнім.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Таким чином, судом встановлено та визнано сторонами по справі, що відповідач виконує свої обовязки за договором довічного утримання у повному обсязі.

Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем не надані суду докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, а саме: не надано доказів на підтвердження того, що позивач не розуміла суті та змісту угоди при її підписанні.

Крім того, умовами договору чітко визначені обовязки за договором кожної зі сторін, тому потреба в сторонньому догляді не є підставою для визнання договору довічного утримання недійним.

Сторонами по справі не заперечується, що умови договору довічного утримання виконуються у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Судом не встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 744, 749, 750 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійним - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.04.2011 року.

Суддя Зінченко Ю.Є.

2-618/11

14.04.2011