Справа № 22-ц-2530/2011 Головуючий у I інстанції Смага С.В.
Категорія цивільна Доповідач - Лазоренко М. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю: відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Семенівського районного суду від 04 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі

в с т а н о в и в:

07.07.2011 року позивачка ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі на користь відповідача, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок на кожну дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання у неї народилися двоє дітей. Так як спільне життя стало не можливим, 22 червня 2005 року між нею і відповідачем шлюб було розірвано. Двоє їхніх дітей залишилися проживати разом з батьком, тобто відповідачем. Рішенням Семенівського районного суду від 07 червня 2011 року з неї, на користь ОСОБА_5, на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто 1/3 з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину. Вона згодна з тим, що повинна приймати участь у матеріальному утриманні дітей і не відмовляється від цього, але на даний час вона не має можливості сплачувати аліменти кожний місяць приблизно у розмірі 600 гривень через те. що вона ніде не працює та має хронічні захворювання. Інших видів заробітку, чи то доходів вона не має.

В звязку з наведеним позивачка просила суд встановити її аліменти у твердій грошовій сумі, які б вона могла сплачувати реально на утримання двох синів.

Рішенням Семенівського районного суду від 04 серпня 2011 року вимоги ОСОБА_6 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі задоволені. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 100 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07 липня 2011 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішенням суду від 7 червня 2011 року вже було визначено розмір аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей. Рішенням же суду від 04.08.2011 року, в порушення ст.ст. 180 -184, 191 СК України, суттєво зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилання суду, як на підставу задоволення позову, на ту обставину, що відповідач визнав позов є незаконним, оскільки відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав, а відповідно до матеріалів справи такі обставини відсутні. Крім того, визнання ним позову суперечить закону та порушує права та інтереси малолітніх дітей.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач не працює, перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення Семенівської РДА, а відповідач визнав позов, а тому посилаючись на ст.184 СК України та ч.4 ст. 174 ЦПК України прийшов до зазначеного висновку.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Семенівського районного суду від 07 червня 2011 року з позивача на користь відповідача - ОСОБА_5, на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Відповідно до ч.1 чт.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось із них.

Отже, зміна розміру аліментів можлива лише у разі зміни обставин після визначення судом розміру аліментів. Крім того, ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 та зменшуючи встановлений рішенням Семенівського районного суду від 07 червня 2011 року розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, з 1/3 усіх видів заробітку ОСОБА_6, до 100 гривень на кожну дитину, щомісячно, суд не врахував наведені положення законодавства та порушив права та інтереси неповнолітніх дітей. З огляду на викладене та положення ч.4 ст.174 ЦПК України, суд 1 інстанції не мав правових підстав для ухвалення рішення про задоволення вимог позивача навіть при визнанні відповідачем позовних вимог.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи належних доказів, які б підтверджували, що стан здоровя позивачки погіршився, суду не надано. Долучені до матеріалів справи виписні епікризи видані до ухвалення рішення суду від 07.06.2011 року і були враховані попереднім судом при визначенні розміру аліментів. Позивачка є працездатною особою і відповідно до ст. 180 СК України зобовязана, разом з батьком, утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

На зазначені обставини суд 1 інстанції належної уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про задоволенні вимог позивачки, а тому зазначене рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні її позову.

Керуючись ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Семенівського районного суду від 04 серпня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: