Справа №22-ц-1385/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай
Номер провадження 22-ц/1890/4002/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Дубровної В. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2011 року

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням суду від 11 квітня 2011 року позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволені.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору у сумі 81 992 ( вісімдесят одна тисяча девятсот девяносто дві) грн. 78 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 825 грн. 49 коп., тобто по 412 грн. 75 коп. з кожного, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., тобто по 60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1833, відповідно до умов якого ОСОБА_3 був наданий кредит на суму 93 000 грн. 00 коп. зі строком його повернення до 06 листопада 2017 року за відсотковою ставкою 15 % відсотків річних та сплатою комісійної нагороди 465 грн.

Відповідно до п.1.5 позивальник брав на себе зобовязання щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 775,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 06 листопада 2007 року на відповідні рахунки Позичальника, відкриті у філії-Сумське обласне управління ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення Кредиту за сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 06 листопада 2017 року. (а.с. 6-13).

В забезпечення виконання зобовязання за названим кредитним договором з ОСОБА_2 06 листопада 2007 року був укладений договір поруки, відповідно до положень п.1.1 якого вона брала на себе зобовязання перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязання за Кредитним договором № 1833 від 06 листопада 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (ас.46).

Відповідно до положень пп.2.1, 3.1, 3.2 названого договору поруки у разі порушення Боржником виконання зобовязання Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання зобовязання Боржника перед Кредитором згідно з умовами Кредитного договору в порядку, передбаченому Договором. Поручитель відповідає по зобовязаннях за вищезазначеним Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за Кредитним договором не будуть виконані повністю ( ас.46).

Починаючи з 27 жовтня 2008 року ОСОБА_3 перестав виконувати умови договору, став порушувати графік погашення кредиту та сплати відсотків за його користування.

Станом на 11 квітня 2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 81 992, 78 грн., в т.ч. : заборгованість по кредиту-78 491,27 грн., по відсотках 1 484,82 грн., загальна сума пені 2 016,69 грн. (а.с. 103-105).

Судом першої інстанції також було встановлено, що 06 травня 2010 року відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були направлені вимоги про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором і наданий строк для погашення цієї заборгованості, відповідачі залишили їх без відповіді і заборгованість погашена не була (а.с. 39-41, 42-43).

Посилаючись на названі обставини, а також на положення п.4.3.3 кредитного договору, позивач просив суд стягнути з відповідачів всю суму заборгованості.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позову, при цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.4.3.3 кредитного договору № 1833 від 06 листопада 2007 року Позичальник брав на себе зобовязання у разі порушення умов Договору - достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. (ас.10).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

За ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Колегія суддів вважає, що у суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення, так як було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не виконують взятих на себе за договорами зобовязань. Рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема, вищенаведених ст.611, ст.543, ст.554 ЦК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_3 здійснював платежі в тому розмірі, в якому йому дозволяв його фінансовий стан. Вважає, що при вирішенні даної справи необхідно було врахувати ту обставину, що майновими поручителями ОСОБА_3 за кредитним договором № 1833 від 06 листопада 2007 року також являються ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які уклали 06 листопада 2007 року з Банком Іпотечний договір (ас.186).

З апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона не заперечує свій обовязок солідарної відповідальності з ОСОБА_3 за зобовязаннями по кредитному договору, але в той же час вважає, що суд повинен був в першу чергу стягнути суму заборгованості за кредитним договором з майнових поручителів ОСОБА_4, звернувши стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів вважає названі доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З положень названої норми права вбачається, що суд не має законних підстав для встановлення ВАТ «Державний ощадний банк України» будь-яких обмежень щодо права вибору на свій розсуд обирати спосіб захисту своїх порушених прав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -