АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 22 ц 621/ 2011 року Головуючий по 1-й інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2011року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: судді Пікуля В.П.,

суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 грудня 2010 року

у справі за позовом фізичної особи ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького управління юстиції, юридичної особи публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», фізичної особи ОСОБА_5

про виключення майна з акту опису та арешту майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом, посилаючись на те, що 08.12.2009 року відповідно до акту серії АА № 321087 державним виконавцем було описано та арештоване майно, а саме: трикімнатна квартира № 23, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Гагаріна, 30. Вказана квартира була придбана під час шлюбу, крім того, звернення стягнення на квартиру має відбуватися у останню чергу. Вважає, що дії державного виконавця є неправомірними.

Просила, виключити квартиру № 23, розташовану за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна, 30 з ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АА № 321087 від 08.12.09 року та ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АК № 164992 від 08.12.09 року.

ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АА № 321087 від 08.12.09 року та серії АК № 164992 від 08.12.09 та звільнити з-під арешту квартиру № 23, розташовану за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна, 30.

Під час розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно просила суд: виключити квартиру № 23, розташовану за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна, 30 з ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АА № 321087 від 08.12.09 р. та ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АК № 164992 від 08.12.09 р.;

поновити строк для оскарження ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АА № 321087 від 08.12.09 року та серії АК № 164992 від 08.12.09.;

скасувати ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АА № 321087 від 08.12.09 та серії АК № 164992 від 08.12.09. та звільнити зпід арешту квартиру № 23, розташовану за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна, 30.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 грудня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Із рішенням суду не погодилася ОСОБА_3, яка оскаржила рішення суду, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, згідно якого: виключити квартиру, розташовану за адресою: м. Кременчук, вул. Гагаріна, 30 з ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АА № 321087 від 08.12.09 р та ОСОБА_6 опису й арешту майна серії АК № 164992 від 08.12.09 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, дійшла до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2007 року (посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7Г.) ОСОБА_8 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

З 30 жовтня 2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження серії І-КЕ № 114485, видане Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану). Від вказаного шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2009 року задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк»до ОСОБА_9 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь АКІБ «УкрСиббанк»заборгованість за кредитним договором у сумі 342 206 грн., у повернення сплаченого судового збору 1700 грн., у повернення сплачених витрат з ІТЗ 30 грн.

8 грудня 2009 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1408, виданого 8 вересня 2009 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області було описано та накладено арешт на трикімнатну квартиру № 23, що розташована в будинку № 30 по вулиці Гагаріна в місті Кременчуці загальною площею 64,3 кв. м., житловою площею 39,08 кв. м.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобовязаний вживати заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено право державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Положеннями статті 55 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом проведення опису майна та накладення на нього арешту.

Виходячи із наведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби на виконання передбаченого чинним законодавством України обовязку щодо повного та своєчасного виконання рішення суду та реалізуючи право державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника, склав акт опису та арешту майна боржника ОСОБА_5, який відповідно до правовстановлюючих документів, являється власником зазначеного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 69 СК України, передбачено, що дружина і чоловік, мають право на поділ майна, що належать їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено право особи, яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 Про судову практику в справах про виключення майна з опису Верховний Суд України дав розяснення, що коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертаються конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з акта опису вирішується відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що дані в п. 7 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права власності. При цьому суд з урахуванням конкретних обставин справи може виключити річ з акта опису і стягнути з позивача в дохід держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в описові, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості.

Як вбачається із позовних вимог ОСОБА_3 просила виключити із під арешту всю квартиру, хоч їй належить, відповідно до ст. 60 СК України, лише частка у спільній сумісній власності (квартирі), а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач повинна звернутися насамперед із вимогою про визнання за нею права власності на квартиру та відповідно про виключення її із опису.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що без вимоги про визнання права власності на майно, яка є спільною сумісною власністю, не можливо вирішити питання (відповідно до конкретних обставин справи) щодо стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику.

Задовольнити позов частково, виключивши із акту опису Ѕ частину квартири, суд також позбавлений можливості тому, що позивачкою вказана вимога не ставилася і не надавалися докази щодо можливості виділу Ѕ частини квартири в натурі, оскільки виключення Ѕ частини квартири із опису без виділення в натурі не є можливим і буде породжувати подальші спори.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується, що вибраний позивачкою спосіб цивільно-правового захисту не дає можливості задовольнити її позовні вимоги, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів також бере до уваги, що посилання у позовній заяві про те, що опис та накладення арешту на вказану квартиру порушує права неповнолітнього ОСОБА_10 не підтверджуються матеріалами справи.

Так, згідно зі ст. 17 Закону Ук?раїни Про охорону дитинства батьки не мають права без дозв?олу органу опіки і піклування? укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальної реєст?рації, відмовлятися від належ?них дитині майнових прав, здій?снювати розподіл, обмін, відчу?ження житла, зобов'язуватися в?ід імені дитини порукою, видав?ати письмові зобов'язання.

Отже, батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син позивачки майнових прав щодо квартири АДРЕСА_1 не має. Стаття 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей, який вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, права користування якими мають діти, також не може бути підставою для задоволення позову, оскільки опис квартири та її арешт не являється правочином.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: