АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-347- 2011 р. Головуючий 1 інст. Фанда О.А.
Категорія: стягнення винагороди Доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П. , Трішкової І.Ю.,

при секретарі Білобрової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі гарант» про стягнення винагороди,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 травня 2010 року ОСОБА_1В звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що наказом № 109-22-кф від 11 грудня 2006 року він був прийнятий на роботу на посаду юриста до відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Української страхової компанії «Гарант-авто» Харківської обласної дирекції страхування, назву якої з 20 грудня 2006 року змінено на Харківську філію ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант».

2 січня 2008 року наказом № Ч-22-кф від 02.01.2008 року він був переведений на посаду юрисконсульта групи правового забезпечення та претензійно-позовної роботи.

ЗО жовтня 2009 року його було звільнено з роботи у зв'язку з закінченням трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ № 199-22-кф від 27 жовтня 2009 року.

Проте при звільненні йому не було виплачено грошову винагороду за період з 1 липня 2009 року по ЗО вересня 2009 року в сумі 18 040 грн. 94 коп., яка нарахована на підставі Положення «Про виплату винагороди працівникам, що здійснюють ведення претензійно-позовної роботи ВАТ «УСК» Дженералі гарант». Розрахунок такої винагороди узгоджений з начальником юридичного управління та начальником відділу праці та розвитку систем мотивацій і затверджено Головою Правління, але до цього часу вказана винагорода йому не виплачена.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь грошову винагороду в сумі 18 04 0 грн. 94 коп.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. При цьому зазначала, що розрахунок розміру винагороди створений особисто позивачем. Керівником підрозділу та директором Харківської філії, а також головним бухгалтером погоджений не був, про що свідчить відсутність їх особистих підписів у розрахунку. Колективним договором укладеним між Правлінням і Радою трудового колективу ВАТ «УСК «Дженералі гарант» на 2009-2010 роки, схваленим зборами представників трудового колективу, протокол від 24 квітня 2009 року, затверджено Положення про оплату праці працівників філій ВАТ «УСК «Дженералі гарант». Згідно підпункту 1.3. пункту 1 цього Положення, система оплати праці штатних працівників філій ВАТ «УСК «Дженералі гарант» ґрунтується на принципах залежності розміру загальних витрат філій на оплату праці від кінцевих результатів діяльності, наявних фінансових можливостей, фінансової стійкості філії та Компанії в цілому, а також забезпечення матеріальної зацікавленості кожного працівника у високоефективній діяльності Компанії. В 2009 році (за 9 місяців) ВАТ «УСК Дженералі гарант», в особі Харківської філії», мало лише збитки та не мало прибутку, а тому, враховуючи умови фінансової неспроможності компанії, виплата додаткової заробітної плати не проводилася.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значенні у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на і ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи убачається та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 наказом № 109-22-кф від 11 грудня 2006 року був прийнятий на роботу на посаду юриста ВАТ «Української страхової компанії «Гарант-авто» Харківської обласної дирекції страхування, назву якої з 20 грудня 2006 року змінено на Харківську філію ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант».

2 січня 2008 року наказом № Ч-22-кф від 02.01.2008 року позивач був переведений на посаду юрисконсульта групи правового забезпечення та претензійно - позовної роботи.

ЗО жовтня 2009 року його було звільнено з роботи у зв'язку з закінченням трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ № 199-22-кф від 27 жовтня 2009 року.

Заробітну плату при звільненні позивач отримав.

Як свідчать матеріали справи та не заперечує позивач, винагорода, яку просить стягнути позивач є додатковою заробітною платою.

Згідно до ч.ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними угодами).

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюється власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1.3 Розділу І Положення про оплату праці працівників філій ВАТ «УСК «Дженералі гарант» система оплати праці штатних працівників філій ВАТ «УСК «Дженералі гарант» ґрунтується на принципах залежності розміру загальних витрат філій на сплату праці від кінцевих результатів діяльності, наявних фінансових можливостей, фінансової стійкості філії та Компанії в цілому, а також забезпечення матеріальної зацікавленості кожного працівника у високоефективній діяльності Компанії.

Загальний місячний фонд додаткової заробітної плати формується за результатами роботи філії за попередній місяць і розраховується за відповідною формулою. Додаткова заробітна плата нараховується за умови відсутності простроченої внутрішньої заборгованості до Головного офісу та філій, беззбитковості діяльності філії наростаючим підсумком за період з початку року та дотримання нормативу витрат на ведення справи.

З відповіді ВАТ «УСК «Дженералі гарант» на запит районного суду від 27 жовтня 2010 року № 24 97-3 6/36 вбачається, що питання виплати винагороди відповідно до Положення про виплату винагороди працівникам, які здійснюють ведення претензійно - позовної роботи ВАТ «УСК «Дженералі гарант» обговорювалося на нараді директорів у листопаді 2005 року, в ході якої Головою Правління Компанії було погоджено не виплачувати таку винагороду на самостійний розсуд керівників філій виходячи з фінансових показників в кожному конкретному випадку.

З пояснень представника відповідача в суді першої та апеляційної інстанції убачається, що у відповідача відсутня фінансова спроможність здійснювати виплати додаткової заробітної плати у вигляді винагороди, оскільки за 9 місяців 2009 року Харківська філія ВАТ «УСК «Дженералі гарант» не отримувала прибуток. Вказане підтверджується також належним чином завіреною копією звіту щодо доходів та витрат страховика за 9 місяців 2009 року, з якого вбачається, що за вказаний період Харківська філія «Дженералі гарант» маля збитки в розмірі 398 710 грн. та не мала прибутку.

За таких обставин та враховуючи, цо ВАТ «УСК «Дженералі гарант», в особі Харківської філії, не мало фінансової спроможності (за 9 місяців 2009 року) для виплати додаткової заробітної плати у вигляді винагороди, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано дійшов висновку, що у ОСОБА_1 не виникло права на її отримання.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вони фактично повторюють доводи, викладені позивачем в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДДІ: