Справа № 1407/2-108/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Погорєлової Н.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди, завданих злочином, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 9 627 грн. 93 коп., 10 000 грн. 00 коп. компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

В позовній заяві зазначено, що 06.06.2010 року близько 07 год. 00 хв. на пішохідному переході на перехресті вулиць Кірова та Синякова в місті Вознесенську Миколаївської області на ОСОБА_2 було здійснено наїзд транспортним засобом автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди позивач зазнала матеріальних збитків у вигляді понесених витрат на лікування в розмірі 13 127 грн. 93 коп., в звязку з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями. Оскільки, відповідачем добровільно було надано на лікування 3 500 грн. 00 коп., залишок невідшкодованих матеріальних збитків становить 9 627 грн. 93 коп.

Також, ОСОБА_2 просила стягнути компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп., так як вона зазнала негативні емоції та переживання через фізичний біль, в звязку з чим порушився звичайний ритм її життя, так як вона була змушена витрачати час на лікування, оформлення відповідних документів та захист своїх порушених прав у судовому порядку, також остання втратила роботу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, просив стягнути з відповідача 250 грн. 00 коп. витрат на посвідчення довіреності в нотаріальному порядку, визначених останнім як судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав частково, оскільки розмір понесених останньою витрат на лікування в повній мірі не підтверджений належними доказами.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, в судове засідання свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 1-328/2010 за звинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд дійшов до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 06.06.2010 року близько 07 год. 00 хв. на пішохідному переході на перехресті вулиць Кірова та Синякова в місті Вознесенську Миколаївської області на ОСОБА_2 було здійснено наїзд транспортним засобом автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок даної дорожньо транспортної пригоди, ОСОБА_2 зазнала тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток лицевого та мозкового відділу черепу з забоєм головного мозку, рани, крововиливів, садна в області голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також закритого перелому обох кісток лівої гомілки з множеними забоями, крововиливів кінцівок, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

За фактом скоєння вказаної дорожньої транспортної пригоди ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.10.2010 року був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Виходячи з положень ст.ст. 3,4 ЦПК України, ст.ст. 28, 49, 50 КПК України та постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року за № 4 (з послідуючими змінами та доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , особа, якій злочином заподіяно матеріальну та моральну шкоду, має право предявити позов по відшкодування завданої шкоди у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди не були вирішені під час розгляду вищевказаної кримінальної справи, остання має право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року ,,Про судове рішення у цивільній справі" при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обовязковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний делікт, відповідно до якого будь яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.1166, 1187, 1188 ЦК України за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відповідає власник транспортного засобу якщо не доведе, що шкода є наслідком непереборної сили, або умислу потерпілого.

В даному випадку власником автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, за участю якого була скоєна вищевказана дорожньо транспортна пригода, є відповідач ОСОБА_3В.(а. с. 48)

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з приводу заподіяних їй тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному лікуванні у Вознесенській ЦРЛ з 06.06.2010 року по 02.07.2010 року, після чого їй було призначено реабілітаційне лікування (а. с. 11-12).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем у період лікування придбавалися медичні препарати та вироби медичного призначення, вартість яких, виходячи з призначень лікарів та підтверджених копіями фіскальних та товарних чеків, накладних становить 7 805 грн. 78 коп. - за період стаціонарного лікування та 4 372 грн. 30 коп. - за період реабілітаційного лікування (а. с. 11-13, 27, 30-46). Таким чином, з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування матеріальних збитків підлягає стягненню 8 678 грн. 08 коп. ( 12 178 грн. 08 коп. 3 500 грн. 00 коп., що були сплачені в добровільному порядку).

Доказів на спростування вищевказаного відповідачем не було надано.

Також, відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню моральна (немайнова) шкода, завдана позивачу неправомірними діями відповідача, що полягає у заподіянні позивачу фізичного болю та душевних страждань, які позивач зазнала у звязку з ушкодженням здоровя (ч.2 ст. 23 ЦК України).

Оскільки, визначення розміру відшкодування моральної шкоди є елементом цивільно правового спору, що також вирішується судом, то, враховуючи положення, передбачені ст. 60 ЦПК України, право позивача на звернення до суду супроводжується обовязком останнього довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Отже, вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер, обсяг і тривалість фізичних, душевних страждань, що зазнала позивачка та ступінь їх доведеності в судовому засіданні. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, підлягає стягненню компенсація моральної (немайнової) шкоди на користь позивача ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_3 в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у визначених цивільним законодавством розмірах: 86 грн. 78 коп. судовий збір в частині вимог майнового характеру, 08 грн. 50 коп. судовий збір в частині вимог немайнового характеру, 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Проте, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 250 грн. 00 коп. витрат на посвідчення довіреності в нотаріальному порядку, визначених ОСОБА_2 як судові витрати, оскільки ст. 79 ЦПК України містить вичерпний перелік судових витрат, до яких обумовлені витрати не відносяться.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди, завданих злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування матеріальних збитків 8 678 (вісім тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (бюджет м. Вознесенська банк УДК в Миколаївській області код банку 23406957, МФО 826013, код платежу 22090100, р/р 0007) судовий збір у розмірі 95 (девяносто пять) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (бюджет м. Вознесенська: 22050000 банк ГУДКУ в Миколаївській області, , р/р 0007, МФО 826013) витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Лузан