Справа № 2-1340/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2011 року

року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу

у складі головуючого судді Ан О.В.

при секретарі Плахотіній Л.І.

участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 .

розглянув у попередньому судовому засіданні в залі суду в м .ОСОБА_3 справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на майно

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт про те, що з 1992 року по 2009 рік вона проживала спільно зі ОСОБА_7, визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі.

В подальшому позивач уточнила позов та просила крім факту спільного проживання визнати за нею право власності на 1/4 долю домоволодіння 20 по вул.

Скляра в м. Кривому Розі. В позові ОСОБА_4 вказала, що вона проживала разом з ОСОБА_7 з 1992 року по день смерті останнього, підтримувала фактичні шлюбні відносини. Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно 1/2 частина домоволодіння 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі., про те в нотаріальній конторі вона дізналась, що на це майно претендують мати та дочка померлого ( спадкоємці 1 черги) Оскільки домоволодіння було придбане в період спільного проживання зі ОСОБА_7Ю, позивач просить визнати за нею право власності на 1/4 частину майна .

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги, вказав, що 1/2 частину домоволодіння позивач та ОСОБА_7 придбали за спільні кошти, оскільки вони разом працювали, мали намір продовжувати шлюбні відносини. Оскільки між позивачем та ОСОБА_7 були довірительні відносини, шлюб вони не реєстрували. Оскільки представник відповідача визнала факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не наполягав на допиті свідків. Представник позивача зазначив, що 1/2 частину домоволодіння позивач та ОСОБА_7 придбали за рахунок спільної праці, оскільки працювали на різних роботах, отримували заробітну платню, що відповідно до ст.. ст.. 17 є підставою для визнання спільної сумісної власності.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що відповідачі не заперечують проти того, що ОСОБА_4 проживала разом зі ОСОБА_7 певний період часу, про те він також проживав із іншими жінками , а перед смертю проживав разом з матірю , про те 1/2 частину домоволодіння ОСОБА_7 придбав в 2000 році за гроші, які надала йому його мати. Яких не-будь домовленостей між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 що до створення спільної сумісної власності немає. Ст.60 СК України на правові відносини, що відбулися в 2000 році не поширюється.

Суд дослідив матеріали справи:

- свідоцтво про смерть ( на а.с. 5) , згідно якого ОСОБА_7 помер 14.10.2009 року;

- копію паспорту ОСОБА_4 ( на а.с. 6-7 ) згідно якого остання зареєстрована в кв. 35 буд, 72 по вул.. Співдружності в м. Кривому Розі . ;

- копію паспорту ОСОБА_7 ( на а.а. 8-9) , згідно якого останній був зареєстрований в б. 20 по вул.Скляра в м .ОСОБА_3;

- акт ( на а.с. 9) , згідно якого ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_7 та вела спільне господарство з жовтня 1995 року по день його смерті 14.10.2009 року;

- довідку КП ЖЕО - 35( на а.с. 10) - згідно якої ОСОБА_4 проживала разом з чоловіком ОСОБА_7 до його смерті 14.10.2009 року та вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 ;

- заява ОСОБА_4 ( на а.. 11) про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7Ю;

- лист нотаріуса ( на а.с. 13) повідомлення про відкриту спадкову справу за заявами спадкоємців 1 черги , розяснення порядку спадкування та повідомлення;

Копію договору купівлі - продажу ( на а.с. 54) , згідно якої 26.01.2000 року ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_7 купив 1/2 частину домоволодіння , що складається з глинобитного будинку А-1 жилою площею 39.54 кв.м загальною площею 61.5 кв.м, глинобитного сараю , погреба Д, докової вбиральні Е водо колонки 1 , парканів 1-2, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул.. Скляра будинок 20 і відповідно до заяви власника відчужується квартира № 2 2-1 кухня 8.1 кв.м, 2-2 жила 19.0 кв.м, житловою площею 19.0 кв.м, що становить 1/2 ідеальну частку.

- не завірену копію акт ( н а а.с. 55) про те, що ОСОБА_7 до дня смерті проживав з матірю в АДРЕСА_2 ;

- кредитний договір ( на а.с. 78, 81) специфікацію ( на а.с. 79,82) про придбання 21.12.2006р. телевізора та відео програвача

- товарний чек ( на а.с. 80) про придбання меблів на суму 3116 гр-н;

- довідку ФЛП ОСОБА_6 ( на а.с. 84) про розмір заробітку ОСОБА_4 за 2006 по 2011 роки, яка ПП ОСОБА_6 не підписана;

- довідку про трудові відносини фізичної особи ( на а.с. 85) , згідно якої ОСОБА_4 дійсно працює у ПП ОСОБА_6

- копію трудової книжки ОСОБА_7 ( на а.с. 87 91 ), згідно якої ОСОБА_7 працював на різних підприємствах;

- копію трудової книжки ОСОБА_4 ( на а.с. 92 96) згідно якої ОСОБА_4 працювала на різних підприємствах

- довідки про розмір заробітку ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( на а.с. 104- 114) згідно яких як ОСОБА_4 так і ОСОБА_7 мали доходи в вигляді заробітної платні;

Оцінивши докази, суд вважає товарний чек про придбання меблів ( на а.с. 80), довідку про розмір заробітку ОСОБА_4 за 2006 2011р ( на а.с. 84) копію не завіреного акту ( на а.с. 55) суд вважає не допустимими ( отриманим з порушенням порядку встановленого законом) та не приймає їх.

Суд критично відноситься до довідок про розмір заробітної плати та працевлаштування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та вважає, що вони не можуть бути прийняті як докази створення спільної сумісної власності ( відносність доказування ч.1 ст. 59 ЦПК України.

Інші докази суд вважає належними, допустимим та приймає їх.

Вивчивши докази суд встанови факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7, факт придбання ОСОБА_7 1/2 частини домоволодіння 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі 26.01.2000 року, факт придбання ОСОБА_4 телевізора та відео програвача в 2006 році.

При вирішенні спору, приймаючи до уваги Перехідні положення СК України в редакції 2003 року, суд встановив, що фактично правовідносини що до придбання частини домоволодіння виникли до прийняття вказаного кодексу , а тому вважає необхідним керуватися К про ШС України, Законом України Про власність.

Отже посилання позивача на ст.. 60 та 74 СК України без підставне та не може бути прийнято судом.

Згідно Закону України Про власність( ст. 16, 17) спільна власність на майно виникала: у подружжя за час шлюбу, внаслідок спільної праці членів сімї та в наслідок спільної праці громадян, що обєднались для спільної діяльності .

Позивач не надала доказів що до створення спільної сумісної власності відносно/1/2 частини домоволодіння 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі в 2000 році. Так , зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не перебували у шлюбі, не укладали договорів про створення спільного майна, не створювали яке не - будь майно власними зусиллями ( спільною працею) .

Позивач не послалась на норми права, згідно яких в 2000 році відносини між нею та ОСОБА_7 можна назвати сімєю та кожного - членами сімї.

Суд вважає, що наданими ОСОБА_4 доказами ( довідками про працевлаштування та розмір заробітку) її позовні вимоги про набуття спільної сумісної власності на 1/2 частину будинку 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі не доведені.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі належить відмовити.

На підставі ст. 60, 74 СК України, Перехідними положеннями до СК України , ст.. 16, 17 Закону України Про власність, ст. 57, 58, 59, 60 , 208, 213 - 215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з 1995 по року по жовтень 2009 року .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння 20 по вул.. Скляра в м. Кривому Розі відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з моменту оголошення апеляційною скаргою .

Суддя О.В. Ан