Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.

суддів: Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.

при секретарі- Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа-Старопетрівська сільська рада Київської області про встановлення факту батьківства.

Встановила :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 відносно неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилалася на те, що з 2000 року вона проживала разом з ОСОБА_5 однією сім»єю та вела з ним спільне господарство. В 2002 році вона народила сина ОСОБА_6, батьком якого був ОСОБА_5

Зазначала, що ОСОБА_5 помер 25.01.2008 року. За життя він визнавав своє батьківство відносно сина, доглядав за ним, утримував та брав участь у його вихованні.

Від укладання шлюбу з чоловіком вона відмовлялася. Син народився 26.11.2002 року, що підтверджується актовим записом №2 в Книзі реєстрації народжень, зроблений 23.07.2008 року. Батьком дитини за її вказівкою записаний ОСОБА_7.

Після смерті чоловіка у позивачки виникла необхідність для встановлення у судовому порядку факту батьківства ОСОБА_5 відносно сина, оскільки останній є одним із спадкоємців першої черги за законом щодо майна померлого. Відповідачі - сини померлого чоловіка та є також спадкоємцями після його смерті.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09.06.2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення як таке, що не відповідає вимогам закону та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 син позивачки народився 26.11.2002 року, про що свідчить актовий запис в Книзі реєстрації народжень №2 зроблений 23.07.2008 року. Свідоцтво про народження дитини видано 23.07.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції. Батьками дитини записані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ( а.с.6).

З довідки виконкому Старопетрівської сільської ради видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім»єю та вели спільне господарство в с.Старі Петрівці, Вишгородського району Київської області вул..Сагайдачного, 2 з 2004 року. ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_2 своїм сином.

Довідка підписана особами без зазначення їх посади. Підписи цих осіб засвідчено секретарем сільської ради (а.с.7).

ОСОБА_5 помер 25.01.2008 року (а.с.8).

З матеріалів справи встановлено, що в 2009 році ОСОБА_1 зверталася до Вишгородського районного суду з позовом про встановлення факту батьківства ОСОБА_5 відносно неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.06.2010 року позов останньої залишено без розгляду з підстав п.9 ч.1 ст.207 ЦПК України (справа №2-1075/10).

Справа №2-1075/10 була долучена до матеріалів даної справи та досліджена судом першої інстанції.

Матеріали справи містять висновки судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної генетичної ідентифікації згідно з ухвалою Вишгородського районного суду від 27.08.2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства .

З висновку експертизи видно, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2, матір»ю якого є ОСОБА_1 виключається повністю (а.с.37-39).

Відповідно до чинної судової практики при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, а до сімейних відносин, які виникли не раніше даної дати - СК України.

До сімейних відносин, які вже існували на 01 січня 2004 року, норми СК слід застосовувати в частині лише тих прав і обов»язків, що виникли після набрання ним чинності.

Статтею 130 СК України визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір»ю дитини (ОСОБА_5 помер 25.01.2008 року) факт його батьківства може бути встановленим за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалюючи рішення про відмову позивачці у задоволенні позову, суд виходив з положень ст.53 КпШС України, ч.2 ст.128, ст.. 130 СК України та дійшов висновку, що позивачка відповідно до ст..ст.58-60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження позову.

Даний висновок суду колегія суддів вважає обґрунтованим. Так, довідка сільської ради, на яку посилається позивачка, свідчить про те, що сторони проживали в с. С.Петрівці з 2004 року, довідка підписана від імені виконавчого комітету сільської ради невідомими особами, без зазначення їх посад, свідоцтво про народження дитини 23.07.2002 року позивачкою отримано лише 23.07.2008 року - через шість років після народження дитини та через шість місяців після смерті ОСОБА_5

Доводи позивачки про те, що висновок генетичної експертизи, згідно якої біологічне батьківство ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2, матір»ю якого є ОСОБА_1 виключено повністю, не відповідає дійсності, обґрунтовано відхилені судом.

Експертиза проведена на підставі ухвали суду Київським міським бюро судмедекспертиз в приміщенні відділення судово-медичної генетичної ідентифікації, експерт ознайомлений з правами та обов»язками експерта, що передбачені вимогами ЦПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за ст..ст.384,385 КК України, предметом дослідження експертизи були зразки крові ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.37, 38-39).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: