Справа 22- 1821 головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія 21 доповідач Орловська Н.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2011 року квітня місяця 05 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :
Головуючого Орловської Н.В.
Суддів Кутурланова О.В.
ОСОБА_2.
При секретарі Шаповаловій К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4
на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним, визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку.
Встановила :
06 листопада 2009 р. ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_7 про визнання удаваним договору дарування, визнання права власності на частину земельної ділянки, вказуючи, що 24 червня 2005р. її представником, ОСОБА_7, що діяла від її імені, як покупця та продавцями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відбулась домовленість про продаж належної відповідачам 20/100 частини житлового будинку та земельної ділянки 0,0227 га для його обслуговування, розташовані в м. Херсоні, вул. Українська, 30. Вона сплатила обумовлену суму, а відповідачі видали відповідну розписку де зазначені предмет на умови договору купівлі- продажу. Однак 22 липня 2005р. нотаріально посвідчений договір дарування 20/100 частин житлового будинку . Просила визнати удаваним вчинений правочин, та визнати за нею право власності на придбану частину житлового будинку і земельної ділянки, наданої для обслуговування частини будинку, за договором курівлі продажу.
В ході розгляду справи позивачка доповнила предмет і підстави позову, зазначаючи, що 08 вересня 2005р. між нею та ОСОБА_4 укладений нотаріально договір дарування 2/100 частин спірного будинку, посилаючись на те, що ОСОБА_4 навмисно приховала факт неможливості реальної передачі 2/100 частин житлового будинку, що має істотне значення для укладання вказаного правочину та ввела її в оману. Просила визнати недійсним зазначений договір з підстав ст. 230 ЦК України
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2011р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки позивачка завдаток не сплачувала, а повноваження її представника ОСОБА_7 у цих правовідносинах належним чином не підтверджені . Позивачкою пропущений загальний строк позовної давності, про застосування якого було заявлено в ході розгляду справи. Просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до положень ч.1 ст. 717 ЦК України договором дарування дарувальник передає у власність обдарованому безоплатно дарунок у власність.

Судом першої інстанції встановлено, що передаючи у власність позивачки 20 /100 частин житлового будинку, належного на праві власності відповідачам сторони фактично домовились про купівлю продаж зазначеного об`єкту нерухомості та земельної ділянки площею 227 кв.м, яка на час виникнення спірних відносин належала на праві власності ОСОБА_3, та призначена для обслуговування розміщеної на ній частини житлового будинку. За результатом узгодження всіх істотних умов відповідачі видали письмову розписку де зазначили предмет купівлі продажу, ціну, порядок розрахунку та умови передачі майна покупцеві, від імені якого діяла ОСОБА_7 Одночасно отримавши суму 500 умовних одиниць іменувавши цей платіж як завдаток. Факт отримання решти коштів за договором підтверджена письмовою розпискою від 22 липня 2007р. в день нотаріального посвідчення договору дарування, за яким саме позивачка, набула право власності на 20 /100 частин будинку, а також їй передані оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка також входила в предмет продажу. Від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу земельної ділянки ОСОБА_3 ухилився.

Враховуючи наведене, а також факт виконання покупцем обов`язків обумовлених договором купівлі продажу та фактичне отримання нею придбаного нерухомого майна, суд у відповідності до положень ст. 235 ЦК України дійшов правомірного висновку про удаваність договору дарування та застосував правила щодо правочину купівлі продажу, який сторони фактично вчинили згідно ст. 665 цього Кодексу.

Позбавлені правового обґрунтування доводи відповідачів , оскільки заперечення відносно справжності їх підписів у виданих покупцеві розписках не підтверджені належними доказами.

Крім того, судом встановлено, що укладаючи договір дарування 2/100 частин спірного будинку ОСОБА_5 діяла під впливом омани, оскільки відповідачі стверджували , що відчужувана нею частина 2/100 фактично не входить до складу переданої їй у власність 20/100 частин будинку, а є предметом спору між ними та іншим співвласником ОСОБА_8 Однак в ході розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до неї про визнання недійсним договору дарування частини будинку, останні надали довідку Херсонського БТІ від 14.07.2005р. № 510, де зазначено, що 20/100 частин будинку єдиною частиною і відокремлення 2/100 можливе лише за умови реального виділу за рішенням суду. Оскільки зазначені обставини були відомі відповідачам ще на час укладання договору купівлі продажу 20/100 будинку, а на час укладання договору дарування від 08.09.2005р. ОСОБА_4 ввела її в оману, суд правомірно дійшов висновку про недійсність дарування 2/100 частин спірного будинку від 28 вересня 2005р. з підстав ст. 230 ЦК України.

Оскільки справу розглянуто з дотриманням норм матеріально і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого судом рішення відсутні.

На підставі викладеного, ст. 230, 235, 717 ЦК України, керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України , колегія суддів

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17 лютого 2011 р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання ним законної сили.

Головуючий

судді