Справа № 2-п-117/11
(№2-2307/11)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Бурій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Інтербанк» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 10.03.2011 року задоволено вищевказаний позов.

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення, його скасування та призначення справи до розгляду в загальному судовому порядку.

Свої вимоги мотивує тим, що судом були допущені порушення матеріального і процесуального права. Зазначив, що причиною неявки представників відповідача в судове засідання було знаходження одного з представників у відрядженні і звільнення з роботи іншого представника.

Посилається на те, що відповідач має право розпоряджатися коштами належними позивачу протягом усього часу їх знаходження у банку. Позивач жодного разу не звертався до відповідача із належно оформленою заявою про видачу готівки, а відтак право позивача не було порушене, що є підставою для перегляду рішення та відмови у позові.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення, заявник посилається на те, що причиною неявки представників відповідача в судове засідання було знаходження одного з представників у відрядженні і звільнення з роботи іншого представника.

Також, звертає увагу, що відповідач має право розпоряджатися коштами належними позивачу протягом усього часу їх знаходження у банку. Позивач жодного разу не звертався до відповідача із належно оформленою заявою про видачу готівки, а відтак право позивача не було порушене.

На це слід зазначити наступне.

Вищевказана справа надійшла у провадженні суду 28.01.2011 року.

Згідно вимог ч. 2,3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 Цивільного процесуального кодексу України, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 24.02.2011 року о 16.30 год. в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, каб. № 23, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.02.2011 року.

Відповідач був повторно належним чином повідомлений про проведення судового засідання 10.03.2011 року о 12.00 год., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.02.2011 року.

Ухвалюючи за згодою представника позивача заочне рішення від 10.03.2011 року, суд визнав неповажними причини неявки представника відповідача в судові засідання 24.02.2011 року та 10.03.2011 року.

До заяви про відкладення розгляду справи та заяви про перегляд не додано належних доказів обставин, що свідчать про поважність причин неявки представників відповідача в судові засідання 24.02.2011 року та 10.03.2011 року.

Таким чином, оскільки відсутні докази обставин, що свідчать про поважність причин неявки представників відповідача в судові засідання, заочне рішення від 10.03.2011 року є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до п. 3.3 Договору банківського рахунку відповідач зобовязався надавати послуги по виплаті готівкових коштів в межах залишку на поточному рахунку протягом трьох банківських днів від дати одержання заявки позивача.

Встановлено, що позивач з 15.12.2010 року по 21.12.2010 року звертався до відповідача з вимогою про видачу готівкою грошових коштів у сумі 206165,27 євро з рахунку Позивача № 262030002/004, що підтверджується заявкою на видачу готівки, заявами про видачу коштів датованими 16.12.2010 року, 17.12.2010 року, 20.12.2010 року, 21.12.2010 року.

Інструкція про касові операції в банках України, затверджена постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року № 337, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05.09.2003 року за № 768/8089 , відповідно до п. 3 розділу І Інструкції, встановлює порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями (далі - банки) касових операцій у національній та іноземній валютах, регулює взаємовідносини банків з територіальними управліннями Національного банку (далі - територіальні управління), іншими банками та клієнтами з цих питань.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції до касових операцій, які регламентуються Інструкцією, серед іншого, належать видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків за видатковими касовими документами через касу банку. Банки здійснюють касове обслуговування клієнтів на договірних засадах.

Відповідно до п. 8 розділу I Інструкції під час здійснення касових операцій банки, серед іншого, мають забезпечувати: своєчасну видачу клієнтам придатних до обігу банкнот (монет) національної та іноземної валюти; документальне оформлення руху готівки національної та іноземної валюти в операційній касі; задоволення потреб клієнтів у готівці.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належить, серед інших, заява на видачу готівки (додаток 8).

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу ІІІ Інструкції видача готівки іноземної валюти здійснюється, серед іншого, за заявою на видачу готівки - фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків.

Відповідно до п. 3 глави 1 розділу ІІІ Інструкції, серед іншого, заяви на видачу готівки оформляються банком за допомогою технічних засобів із зазначенням номера примірника в правому верхньому кутку або виписуються з використанням копіювального або самокопіювального паперу. Банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи за касовими операціями та визначає систему контролю за їх здійсненням.

Договір банківського рахунку укладений між сторонами не визначає зразку та реквізитів для заявки при реалізації п. 3.3 Договору.

Вказані норми Інструкції, в тому числі з огляду на необхідність зазначення у заяві на видачу готівки, згідно зразку в додатку 8 до Інструкції, номеру рахунку дебет та кредит, вказують, що обовязок оформлення відповідної заяви на видачу готівки покладається на банк, тобто на відповідача.

Належним чином оформлена заява на видачу готівки, згідно зразку в додатку 8 до Інструкції, оформляється на підтвердження та може бути доказом видачі готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків через касу банку.

Встановлено, що відповідач протягом трьох банківських днів від дати одержання заявки не запропонував та не видав уповноваженому представнику позивача готівкою грошових коштів у сумі, згідно заявки.

Таким чином, оскільки відповідач порушив свої обовязки, згідно п. 8 розділу I Інструкції, зокрема, щодо своєчасної видачі уповноваженому представнику позивача придатних до обігу банкнот іноземної валюти та задоволення потреби позивача у готівці у сумі, згідно заявки на видачу готівки заочне рішення від 10.03.2011 року є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Крім цього, відповідач не надав суду будь-яких доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. У заяві про перегляд заочного рішення такі докази також не вказані. Усі належні докази які містяться в матеріалах справи були враховані та всебічно оцінені судом під час ухвалення рішення.

Зі змісту статті 232 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню за сукупності двох обставин: 1) відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, судом достеменно встановлено, що жодна з обставин відповідачем належним чином обґрунтована не була.

З огляду на наведене, заява про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 10.03.2011 року задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 27, 169, 228-232 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Залишити без задоволення заяву відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Інтербанк» про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя