АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1167/2011 року Головуючий 1-ї інст. Колодяжний І.М.
Категорія: визнання договору недійсним Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 ОСОБА_6,

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Опікунська рада виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відділ приватизації житлового фонду Харківської міської ради, про визнання недійсним приватизації та договору купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2007 року ОСОБА_9К.о., який діяв також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_10 недійсною; зобовязати відділ приватизації житлового фонду Харківської міської ради скасувати свідоцтво про право власності на житло від 04.10.2005 року на ім'я ОСОБА_10; визнати зазначене свідоцтво недійсним; визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14 жовтня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 недійсним; застосувати наслідки недійсного правочину шляхом визнання права власності на квартиру за ОСОБА_10; зобовязати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстрацію зазначеного договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позову зазначив, що перебував з ОСОБА_10 у зареєстрованому шлюбі до 2005 року. В цьому шлюбі в них 09.10.1989 року народився син ОСОБА_5. їх родина проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала у державному житловому фонді.

13.09.2005 року та 19.09.2005 року між ним та ОСОБА_10, з одного боку, та ОСОБА_7 с другого боку, при сприянні працівників агентства нерухомості «Карат», були укладені договори про намір укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3. На виконання зазначених договорів ним та ОСОБА_10 було отримано грошові кошти в сумі 2500 грн. в рахунок майбутньої оплати вартості квартири, а також передано паспорти працівникам зазначеного агентства нерухомості для приватизації квартири. Через деякий час йому стало відомо, що його та його неповнолітнього сина ОСОБА_5 без їх згоди наприкінці вересня 2009 року було знято з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. При цьому паспорт на ім'я його сина ОСОБА_5 було видано 21.09.2005 року, тобто до досягнення ним віку 16 років. Вказану квартиру було приватизовано тільки на ім'я ОСОБА_10, про що відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради 04.10.2005 року було видано свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 04.10.2005 року за № п-3-30894.

14 жовтня 2005 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 в реєстрі за № 5497, згідно умов якого продаж зазначеної квартири було здійснено за 100000 грн., власником квартири стала ОСОБА_7

30 січня 2006 року ОСОБА_10 померла.

Враховуючи, що ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_9К.о. з реєстраційного обліку за місцем проживання у вказаній квартирі добровільно не знімалися, згоди на її приватизацію не надавали, вони звернулися до суду з позовом, вважаючи, що приватизація спірної квартири здійснена з порушенням вимог чинного законодавства України, в тому числі з порушенням інтересів неповнолітнього ОСОБА_5

ОСОБА_12, який діє в інтересах ОСОБА_7, надав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що згідно інформації адресно-довідкового бюро ГУ МВСУ в Харківській області, ОСОБА_9К.о. був виписаний із вказаної квартири в м. Чугуїв Харківської області 29.04.2005 року, тобто задовго до її продажу. До м. Чугуїв 23.09.2005 року було виписано і його сина ОСОБА_5, який за змістом ч. 2 ст. 29 ЦК України має право вільно обирати місце свого проживання як особа, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, ОСОБА_5 отримав на депозитний рахунок, відкритий в АКІБ «УкрСиббанк» на його користь ОСОБА_10, грошову компенсацію своєї частки в житлі, що відчужувалось, у розмірі 6500 доларів СІНА, що становить 1/3 від вартості проданої квартири. Також після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_5 як єдиний спадкоємець успадкував належну їй квартиру № 236 в будинку готельного типу № 37/8 по вулиці Другої Пятирічки в м. Харкові, яку ОСОБА_10 придбала 14 жовтня 2005 року. Враховуючи наведене, вважав, що майнові права ОСОБА_5 та ОСОБА_9К.о. не порушувались, а ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірної квартири.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_9К.о. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_9К.о., подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 у вказаній квартирі разом з ОСОБА_10 проживали та були зареєстровані ОСОБА_9К.о. та неповнолітній ОСОБА_5, що підтверджується записами в їх паспортах. ОСОБА_9К.о. згоди на приватизацію квартири не надавав, крім того, в результаті продажу вказаної квартири неповнолітній ОСОБА_5 фактично залишився без житла.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 14 жовтня 2005 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 за умовами якого ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_7 придбала зазначену квартиру за 100 тисяч гривень.

ОСОБА_10 ОСОБА_6 є колишнім чоловіком ОСОБА_10 ( брак розірвано 14.09.2005 року ( а.с. 45)), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - її сином. 29 грудня 2005 року ОСОБА_10 померла ( а.с. 49)

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради 04.10.2005 року на час укладення спірного договору ОСОБА_10 була єдиною власницею квартири.

Відповідно до довідки з місця проживання від 03.03.2008 року та обмінного ордеру ( а.с. 110,111) ОСОБА_10 отримала спірну квартиру у користування за обмінним ордером на склад родини два чоловіки: вона та син - ОСОБА_14 ОСОБА_10 ОСОБА_6 був прописаний у спірній квартирі 15.07.1994 року і виписаний у місця позбавлення волі 04.08.1999 року. Інші дані про реєстрацію ОСОБА_9 у Комінтернівській дільниці № 25 КП « Жилкомсервіс» відсутні. Разом з тим, з довідки адресно - довідкового бюро від 24.03.2008 року вбачається, що він був знятий з реєстрації за адресою спірної квартири з 29.04.2005 року, у зв'язку з вибуттям у місто Чугуїв ( а.с. 122), а згідно даних паспорта громадянина України ОСОБА_9 був занятий з реєстрації 29.09.2005 року ( а.с. 13).

Згідно довідки з довідки адресно - довідкового бюро від 24.03.2008 року та даних паспорту громадянина України ( а.с. 14) ОСОБА_5 був знятий з реєстрації за адресою спірної квартири 23.09.2005 року ( а.с. 123).

Відповідно до висновку Комінтернівського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ( а.с. 54) паспорт громадянина України був виданий ОСОБА_5 на 18 діб раніше досягнення ним 16 річного віку, що є порушенням наказу МВС України від 17.08.1994 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що факт зняття з реєстрації ОСОБА_9 та ОСОБА_5 без їхньої згоди не має правового значення та заявлені ними позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Судова колегія погоджується з зазначеним висновком, оскільки за змістом закону « Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію мають особи, які на час приватизації постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 на час приватизації квартири у шлюбних відносинах з ОСОБА_10 не знаходився, належних та достатніх доказів свого постійного проживання разом з колишньою дружиною у спірній квартирі суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України ОСОБА_5 мав право обирати місце проживання за місцем проживання одного з батьків.

Даних про існування у позивачів права користування спірною квартирою суду першої та апеляційної інстанції не надано, позовні вимоги про поновлення порушеного права користування не заявлені.

Крім цього, судова колегія звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана ОСОБА_4, який тільки від імені ОСОБА_9. Повнолітній ОСОБА_5 рішення суду не оскаржував, свого відношення до апеляційної скарги батька не висловив.

За таких обставин, судова колегія не вважає доводи апеляційної скарги суттєвими, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Суд повно зясував обставини що мають значення для справи і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: