Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа №2-112/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Ільяшук А.В.,

при секретарі Войнікової Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди, ціна позову 1700 гривен, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що її мати ОСОБА_3 подала до суду позов до неї, ОСОБА_1, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, до якого долучила акт обстеження будинку складений депутатом Роздільнянської міської ради Одеської області 20 вересня 2010 року та підтверджений поясненнями та підписом відповідача ОСОБА_2, яка підтверджує факт того, що позивач нібито після отримання будинку у дар від матері відключила у будинку водопровід, зняла сантехнічне устаткування, що суперечить дійсності. Вказана сантехніка є власністю позивача, а не її матері, і дійсно на даний час вона її зняла для власних потреб. Позивач вважає, що своїми неправдивими поясненнями свідок фактично підтверджує, що позивач знущається над матірю, а це не відповідає дійсності. Позивач не припиняла водо забезпечення вказаного будинку. А відомості, викладені у акті від 20.09.2010 року є неправдивими, такими,що порушують особисті немайнові права позивача та мають бути спростовані відповідачем шляхом подачі відповідної заяви до суду. Діями відповідача їй причинена моральна шкода, яку вона оцінює у 1700 гривен. Просить суд зобовязати ОСОБА_2 спростувати вищевказану позивачем недостовірну інформацію поширену нею у акті обстеження будинку, складеного 20 вересня 2010 року депутатом Роздільнянської міської ради та підписаного ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 у такий же спосіб, у який вона була поширена нею, подавши відповідну заяву до Роздільнянського районного суду Одеської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, який вчинено під впливом помилки; стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у сумі 1700 гривен та судові витрати по справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, підтримала позов у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, надала суду заяву, де вказала, що інформація, яка міститься у акті від 20.09.2010 року є правдивою, достовірною, акт дійсно складений зі слів відповідача та нею підписаний. Відповідач не мала наміру спричиняти моральну шкоду позивачу. Просить у задоволенні позову відмовити, справу розглянути без її участі.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши заяви позивача, відповідача, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено наступне. Повага до кожної людини як особистості повинна стати нормою життя в Україні, а людина повинна бути єдиною абсолютною цінністю. Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено у ст.28 Конституції України. Ця конституційна норма відтворює відповідні положення ст.5 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.7 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ст..3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Стаття 277 ЦК України встановила, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї та (або) про члена її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Цивільний кодекс України в ч.3 ст.277 закріплює презумпцію, згідно якої вважається, що якщо про особу поширена негативна інформація, то така інформація є недостовірною; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. В той же час ця презумпція передбачає, що негативна інформація є недостовірною, якщо особа, що її поширює не доведе протилежного, тобто спростування недостовірної інформації здійснюється безпосередньо особою, що її поширила.

Позивач у судові засідання не зявилася, у самому позові підтвердила, що дійсно зняла та вивезла сантехнічне обладнання із будинку, який її подарувала мати. Ці ж відомості містяться і у акті від 20.09.2010 року (а.с.11), підписаному відповідачем. В акті не вказано, що саме позивач відключила будинок від водопостачання. Дослівно в акті зазначено: «зі слів сусідів ОСОБА_6, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, прожив. По вул.Старченко,83, ОСОБА_5, прожив. ІНФОРМАЦІЯ_2, стало відомо, що дім відключений від водопостачання, сантехнічне обладнання знято та вивезено з будинку ОСОБА_1», що не заперечує і сама позивач у поданій позовній заяві. В чому полягає неправдивість цієї інформації позивач не вказала і не довела, що ця інформація якимсь чином зачіпає її честь і гідність. Відповідач надала заяву, у якій підтверджує достовірність цих відомостей.

Відомості, що містяться у акті обстеження від 20.09.2010 року у судовій практиці не підпадають під поняття «відомості, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво». Судом встановлено, що метою складання акту було підтвердження фактичних обставин, що мали місце. Відповідач не мала за мету приниження честі та гідності ОСОБА_1

Частина 3 ст.10 ЦПК України передбачає, що сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушені, має право згідно ст.280 ЦК України, на відшкодування майнової та (або) моральної шкоди. Інформація, розповсюджена ОСОБА_2, не спричинила ОСОБА_1 моральні страждання, переживання, та не принизила її честь і гідність. Суд вважає не доведеними позивачем спричинення їй моральної шкоди, а тому позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215,217,218 ЦПК України, на підставі статей 3, 28 Конституції України, статей 16, 23, 280, 297, 1167 Цивільного кодексу України, СУД

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди, ціна позову 1700 гривен відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: : ОСОБА_7.