Справа № 22-ц-1987/2011 Головуючий у I інстанції Бездідько В.М.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2011 року 11 липня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:Представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, позивача ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07 лютого 2011 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної скоєнням злочину,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Срібнянського районного суду від 07 лютого 2011 року, яким позов ОСОБА_7 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 12 724 грн., а також стягнуто з ОСОБА_5 на користь відповідних бюджетів судовий збір в сумі 127 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн.

За доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції порушені вимоги ст. 60, п.4 ст.61 ЦПК України про те, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зважаючи на наведене, апелянт вважає, що у справі відсутні докази, які б свідчили про те, що збитки завдані саме у розмірі 12 724 грн. Крім того, апелянт вважає, що ОСОБА_7 як фізична особа є неналежним позивачем у справі, оскільки збитки заподіяні Приватному підприємцю ОСОБА_7

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як такне, що ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального закону.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

По справі встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду від 10 грудня 2010 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, а саме в тому, що ОСОБА_5, працюючи продавцем в магазині „Продукти, що належить ПП ОСОБА_7 і розташований в с. Боршна Прилуцького району, будучи матеріально відповідальною особою, всупереч інтересам служби та без дозволу власника, повторно, в період з 2 червня по 18 липня 2010 року взяла з магазині для власних потреб продукти на загальну суму 6 633, 64 грн. та надала безкоштовно місцевим жителям продукти харчування на загальну суму 8 322, 85 грн., в період з 18 липня по 16 серпня 2010 року повторно вчинила розтрату ввірених товарно-матеріальних цінностей на суму 3 734, 73 грн., а в період з 16 серпня по 03 вересня 2010 року повторно безоплатно брала з магазину товар, що був у її віданні, за який гроші в касу не вносила, заподіявши власнику збитки на суму 1533 грн., а всього за період роботи в магазині „Продукти в с. Боршна, що належить ПП ОСОБА_7, ОСОБА_5 шляхом розтрати та привласнення чужого майна заподіяла збитки на загальну суму 20 224, 22 грн. (а.с.2-3).

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 шляхом розтрати та привласнення чужого майна заподіяла ОСОБА_7 збитки на загальну суму 20 224, 22 грн., і що зазначена обставина має преюдиційне значення по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 добровільно відшкодувала ОСОБА_7 частину заподіяних збитків в сумі 7 500 грн., а тому стягнув 12 724 грн. різницю між розміром заподіяних та добровільно відшкодованих збитків.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що фізична особа ОСОБА_7 є неналежним позивачем у справі, оскільки підприємницьку діяльність ОСОБА_7 здійснювала саме як фізична особа-підприємець.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити, а рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: