Справа № 22-Ц-9194 / 2011 р.
Категорія: відшкодування матеріальної та моральної шкоди
Головуючий 1 і нет. - ОСОБА_1 Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 р. м. Харків.

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів колегії ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами прокуратури міста Харкова, Державного Казначейства України на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Державного казначейства України, третя особа прокуратура міста Харкова про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з

відповідачів на його користь моральної шкоди в сумі 2 000 000 грн., завданої незаконним

притягненням до кримінальної відповідальності. На обґрунтування позову послався на те, що 11 травня 2004 року прокуратурою міста Харкова відносно позивача була порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 369 КК України. У подальшому були ухвалені постанови про притягнення його в якості обвинуваченого, застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з міста Харкова. За постановою старшого слідчого прокуратури від 27 квітня 2007 року кримінальна справа відносно ОСОБА_4І, була закрита за відсутністю складу злочинів. Позивач вказав, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому було завдано моральної шкоди, в результаті неодноразових допитів та інших слідчих дій, необхідності звертатися за захистом своїх прав до різних інстанцій, він тривалий час переживав нервове напруження та моральне потрясіння, які досі не припинилися, він зазнав тривалих душевних страждань, що також негативно вплинуло на його стан здоровя, позивач був змушений тривалий час проходити стаціонарне лікування. Посилаючись на ст.ст. 1167, ч. 1 ст. 1173, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства і суду» позивач просив задовольнити його вимоги.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволений частково. Стягнуто з Державного казначейства України на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн.

Ухвалою Червонозаводськош районного суду м. Харкова від 11 квітня 2011 року у задоволенні клопотання Державного казначейства України було відмовлено у задоволенні заяви Державного казначейства України про перегляд заочного рішення районного суду. Не погоджую чись із заочним рішенням Червонозаводськош районного суду м. Харкова від 03

червня 2010 року Державне казначейство України та прокуратура м. Харкова в апеляційний скаргах просять його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, суд не зясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Вказали, що по справі не встановлена незаконність дій прокуратури, які б були у причинному звязку з завданою моральної шкодою, факт завдання якої позивачу також не доведений.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом відповідно до наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 11.05.2004 року старшим слідчим прокуратури м. Харкова було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 190 і ч. 1 ст. 369 КК України. 27.04.2007 року старшим слідчим прокуратури м. Харкова вказана кримінальна справа відносно ОСОБА_4, який до цього був притягнутий до кримінальної відповідальності і стосовно нього був застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, була закрита на підставі п. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 213 ЦПК України, за відсутністю в його діях складу злочину.

Згідно до вказаних постанов про порушення кримінальної справи від 11 травня 2004 року та постанови її закриття від 27.04.2007 року вказана кримінальна справа відносно ОСОБА_4 була порушена працівником прокуратури м. Харкова по факту шахрайських дій ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 і підбурювання до дачі хабара після звернення останньої до органів міліції з відповідною заявою. З метою перевірки цієї заяви ОСОБА_5С, була надано обладнання для звукозапису його розмов з ОСОБА_4 Фактичною підставою для закриття провадження по справі стала відсутність обєктивних даних на фонограмі записів розмов ОСОБА_4 про те, що він скоїв вказані злочинні дії, а також - порушення процесуального характеру: проведення технічного запису розмов ОСОБА_4 під час оперативно-розшукових дій без відповідної постанови суду (а.с. З, 4).

Згідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2011 року заочне рішення районного суду по цій справі виконано повністю, присуджені позивачу грошові кошти були йому перераховані (а.с. 130).

Таким чином, оскільки внаслідок відсутності складу злочину відсутні й підстави для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, то його знаходження під слідством з 11.05.2004 по 27.04.2007 року та застосування вказаного запобіжного заходу є безпідставними.

Той факт, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд особа зазнає душевних страждань, в чому згідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України полягає моральна шкода, є загально визнаними обставинами, що відповідно до положень ч. 2 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

За п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд.

Наведене свідчить оскільки по справі безспірно встановлено відсутність підстав для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, то висновки суду про стягнення з держави в особі Державного казначейства України на користь позивача компенсації моральної шкоди є обґрунтованими і відповідають вищевказаним нормами права і доводи скарг з цього приводу є безпідставними.

Що стосується розміру відшкодування, то судова колегія у цьому питанні виходить з наступного.

Під слідством позивач знаходився тривалий час, з 11.05.2004 по 27.04.2007 року, тобто два роки та 11 повних місяців, або 35 місяців, на протязі якого відповідно до існуючих процесуальних правил провадження по кримінальній справі змінився його звичний розклад життя, для чого він був змушений пристосовувалися, його свобода пересування була обмежена, він постійно знаходився під загрозою кримінального покарання і у стані психічного напруження, що. обєктивно призвело до значних душевних страждань позивача.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 1 грудня 1994 року "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (зі змінами) (далі - Закон) розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, який у даному випадку згідно до Закону України від 20.10.2009р. № 1646-VI «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати а також - Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року № 2154- VI станом день ухвалення рішення районним судом складав 884 грн. на місяць

Виходячи з наведених обставин та правового обґрунтування, з урахуванням положень ч. З ст. 23 ЦК України про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості, визначений судом розмір суми моральної шкоди не можна визнати незаконним чи необгрунтованим.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, тому з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд її відхиляє і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокуратури міста Харкова, Державного Казначейства України відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак на протязі 20 днів після набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді:

Апеляційний суд Харківської області

м. Харків, пл. Руднєва, 36, 61050,