Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2011 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновський А. М.

при секретарі Григор А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Державний нотаріус четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування вимог зазначив, що 22 серпня 2007 року померла його дружина ОСОБА_7, після її смерті залишилось спадкове майно. За життя дружиною було складено заповіт на все належне майно на імя своєї доньки ОСОБА_4, яка прийняла спадщину та 29 лютого 2008 року отримала відповідне свідоцтво на 5/6 частки спадкового майна. Йому ж було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку спадкового майна. Посилаючись на ст.1241 ЦК України позивач вважає, що має право на ? частку спадкового майна і з цих підстав просить визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину, видані на його імя, а також на імя ОСОБА_4 Крім того, просить зобовязати Четверту маріупольську державну нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на спадщину на ? спадкового майна ОСОБА_7, а відповідачу ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину на ? спадкового майна.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що проти вимог предявленого позову заперечує у повному обсязі.

Залучена до розгляду справи у якості співвідповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є донькою ОСОБА_7 та рідною сестрою ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 сумісно проживав із матірю з 1982 року, шлюб між ними було зареєстровано у 2005 році. Про наявність заповіту на користь сестри знала і на спадщину не претендувала. Вважаючи, що нотаріусом вірно було видано свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа Державний нотаріус Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність Зазначила, що проти вимог предявленого позову заперечує у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебували шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 07 жовтня 2005 року, актовий запис № 294.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №232154, виданого повторно Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 04 жовтня 2007 року, ОСОБА_7 померла 22 серпня 2007 року, про що вчинено актовий запис №1242.

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю і здійснюється нею особисто.

Так, заповітом, посвідченим Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою від 22 серпня 1995 року за реєстровим № 2-4514, ОСОБА_7 зробила розпорядження та все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б не складалось, та взагалі все те, на що матиме за законом право, заповіла ОСОБА_9.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, дослідженої в ході судового розгляду, спадщину після смерті ОСОБА_7, померлої 22 серпня 2007 року, прийняли: донька спадкодавця - ОСОБА_4 та чоловік спадкодавця - ОСОБА_8.

29 лютого 2008 року спадкоємцю ОСОБА_4 нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори було видано свідоцтва за реєстровими №№ 1-370, 1-371 про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, а саме 5/6 частки майна, яке складається з 23/50 частини будинку № 3 по вулиці Жердєва в місті Маріуполі, а також вкладів, розміщених на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України», АКБ «Форум» та ЗАТ «Донгорбанк».

12 березня 2008 року спадкоємцю ОСОБА_1 нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори було видано свідоцтва за реєстровими №№ 1-451, 1-452 про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, а саме 1/6 частки майна, яке складається з 23/50 частини будинку № 3 по вулиці Жердєва в місті Маріуполі, а також вкладів, розміщених на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України», АКБ «Форум» та ЗАТ «Донгорбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, поливну частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 (дошлюбні прізвища ОСОБА_7 та в подальшому ОСОБА_9) ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідач ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідними доньками померлої ОСОБА_7.

Таким чином, в сенсі наведених норм та з урахуванням встановлених обставин, ОСОБА_1, як чоловіка спадкодавця, а також доньок спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_3 віднесено до першої черги спадкування за законом, і за відсутності заповіту кожен з них мав би право на спадкування 1/3 частки спадкового майна кожний.

Отже, із врахуванням положень ст. 1241 ЦК України позивач ОСОБА_1 має право на обовязкову частку у спадщині, яка складає половину від 1/3 частки, тобто 1/6 частку, свідоцтво про право на яку було отримано ним 12 березня 2008 року.

За таких обставин, досліджені в ході розгляду справи доказі у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість позову ОСОБА_1, а тому суд відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Державний нотаріус четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

ОСОБА_12