АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22-3684 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кутурланова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів Майданіка В.В.

ОСОБА_2

при секретарі Шевардіній К.Г.

за участю прокурора Слідзюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Новотроїцького району Херсонської області, діючого в інтересах держави в особі Новотроїцької районної державної адміністрації на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 лютого 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності,

Встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 21 серпня 2001 року між ним та ОСОБА_4, у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай), що належить її чоловіку, ОСОБА_6, який помер 13 листопада 1998 року. На виконання умов зазначеного договору ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_4 10 000 грн., а остання зобов'язалась оформити зазначений договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку до кінця 2001 року, однак договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально не був, оскільки ОСОБА_4 померла 02.12.2002 року. Син померлої ОСОБА_5, який є єдиним спадкоємцем, претензій майнового характеру до нього не має і факт укладення договору не заперечує. Позивач просив суд поновити строк звернення до суду із позовом, визнати договір купівлі-продажу сертифікату на земельну частку (пай) дійсним та визнати за ним право власності на цей сертифікат.

26 лютого 2010 року Новотроїцький районний суду Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, яким позовні вимоги задовольнив.

В апеляційній скарзі прокурор Новотроїцького району, діючий в інтересах держави в особі Новотроїцької районної державної адміністрації, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та застосування норм матеріального права, які на час укладення угоди не набрали чинності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 є власником сертифікату на право на земельну частку ( пай) із земель, які перебувають у колективній власності КСП «Воскресенський» розміром 5,88 умовних кадастрових гектара, виданого 16.05.2000 року на його ім'я. 13.11.1998 року ОСОБА_7 помер.

Виникнення права на вказану земельну частку ( пай) ОСОБА_3 пов'язував із тим, що між ним та ОСОБА_4, яка є спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, відбулась домовленість про купівлю - продаж земельної частки ( паю). На виконання угоди ОСОБА_4 передала йому сертифікат і видала письмову розписку від 21.08.2001р. згідно якої отримала від покупця обумовлену сторонами ціну та зобов'язалась оформити нотаріально посвідчений договір, однак від виконання цього обов'язку ухилилась.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи дійсним договір купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 220 ЦК України ( в редакції 2003р.) сторони домовились про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулось часткове його виконання, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що вплинуло на правильність ухваленого у справі рішення.

Право продажу майна, згідно ст. 225 ЦК України в редакції (1963р.) належить його власнику. Право власності спадкоємця на спадкове майно до складу якого віднесено право на земельну частку (пай) згідно зазначеного сертифікату має бути підтверджено свідоцтвом про право на спадкування за законом.

Проте відомості щодо набуття ОСОБА_4 права за земельну частку (пай) в порядку спадкування станом на час домовленостей із позивачем про його купівлю - продаж в матеріалах справи відсутні.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.47 ЦК України ( в редакції 1963р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, щодо якої встановлена обов'язкова нотаріальна форма, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, така угода за вимогою сторони, що виконала угоду, може бути визнана дійсною за рішенням суду. Однак це правило не може бути застосовано до угод для укладання яких були передбачені законом обмеження.

За характером спірних правовідносин та часом їх виникнення, суд першої інстанції мав керуватись нормами ст. 5, 18, 114 ЗК України в редакції від 01.07.1992р., за якими право на земельну частку могло бути предметом продажу на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого в нотаріальному порядку.

Угоди купівлі - продажу земельних ділянок та права на земельну частку ( пай), посвідченого сертифікатом підлягали державній реєстрації в органах місцевого самоврядування на території яких розміщена земельна ділянка у відповідності до Порядку, затвердженого наказом Мін'юсту України та Держкомзему України від 06 червня 1996р. № 14/5;14.

Угоди, укладені власниками землі із порушенням встановленого порядку придбання або відчуження земельних ділянок, є недійсними.

При розгляді справи суд не звернув уваги на те, що зазначена позивачем в якості відповідача ОСОБА_4 померла, а тому не могла мати визначений судом статус і бути стороною у спірних правовідносинах.

Матеріали справи не містять доказів про те, що вказана в якості співвідповідача особа є правонаступником власника земельної ділянки та належним відповідачем у справі. За наявності вказаних обставин суд безпідставно не з'ясував коло спадкоємців померлого та не вирішив питання щодо залучення до участі у справі належного відповідача.

Враховуючи викладені обставини та встановлені земельним законодавством обмеження відносно порядку укладання, нотаріальної форми, державної реєстрації договору, встановлену законодавством відповідальність у випадку недотримання порядку відчуження, а також відсутність доказів щодо набуття відповідачем права на земельну частку в порядку спадкування, слід визнати помилковим висновок суду про наявність підстав для визнання спірної угоди дійсною.

за наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення належить скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новотроїцького району Херсонської області, діючого в інтересах держави в особі Новотроїцької районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 лютого 2010року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення строку звернення до суду із позовом, визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на земельний сертифікат.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з моменту набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий

Судді