АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2594/11 Номер провадження 22-ц/1690/3324/11Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Дорош А.І., Панченка О.О.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 17 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_3 треті особи Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Полтавської обласної дирекції НАСК «Оранта», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2010р. ОСОБА_2,яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом.Вказувала, що 17 грудня 2008р. о 16год30 хв. в районі будинку 25 по вул.Лисенка м.Полтави ОСОБА_3,рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 скоїв наїзд на її малолітнього сина, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження,небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Тому просила відшкодувати витрати на лікування, перебування в санаторії, на придбання пального, а всього матеріальної шкоди 53407,45 грн. та моральної шкоди на її - ОСОБА_2 користь 100тис.грн. та на користь сина - 784 875грн., а також витрати за надання юридичної допомоги 2500 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 31 січня 2011 року до участі в справі в якості третіх осіб залучено НАСК «Оранта» та володільця автомобіля ВАЗ-21053 ОСОБА_5

-2-

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 17 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, як законного представника малолітнього ОСОБА_4 в рахунок відшодування моральної шкоди 40 тис.грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржено ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове про повне задоволення її позовних вимог.Вважає, що суд невірно зясував фактичні обставини справи та не в повній мірі оцінив ступінь її та постраждалого сина страждань.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд не врахував наявність полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності НАСК «Оранта», а також наявності у нього на утриманні сина-інваліда.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг з таких підстав :

Судом встановлено що 17 грудня 2008 року о 16 год. 30 хв. по вул.Лисенка в м.Полтаві водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , допустив наїзд на малолітнього ОСОБА_4 , який раптово вибіг на проїздну частину дороги, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Постановою слідчого СВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області від 12 серпня 2010 року кримінальна справа відносно ОСОБА_3М закрита на підставі п.2 ст. 6 КПК України. З вказаної постанови вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення п.п. 4.7,4.8 та 4.14 «а» Правил дорожнього руху.

З висновків автотехнічної експертизи, ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода екстреним гальмуванням та в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_3 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

Помилковим є посилання в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції на ч.2 ст.1166 ЦК України, так як в даному випадку суду слід керуватися положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

-3-

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована НАСК «Оранта» на умовах полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 лютого 2008 року строком дії до 12 лютого 2009 року (а.с.165 т.1) із встановленим лімітом відповідальності в розмірі 51 тис. грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю на одного потерпілого та 35 тис. за шкоду, заподіяну майну.

Полтавська обласна дирекція НАСК «Оранта» 29 квітня 2011р. здійснила виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 21 129,83грн. (т.2,а.с.137). Як зазначила страхова компанія, решта витрат позивача на загальну суму 14 236,19 не відноситься до витрат повязаних з лікуванням потерпілого та відсутні докази щодо їх доцільності.

Підстав для відшкодування зазначених витрат позивача за рахунок відповідача також не вбачається.

За встановленим лімітом відповідальності страховика в розмірі 51 тис. грн., ОСОБА_2 не позбавлена права у встановленому порядку оскаржити відмову страхової компанії у відшкодуванні перелічених сум.

Що стосується розміру морального відшкодування, то суд з урахуванням того, що в діях відповідача не встановлено невідповідності Правилам дорожнього руху та складу злочину, передбаченого ст. 286 УК України, з урахуванням його майнового стану, наявності на утриманні сина-інваліда визначив розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди 40 000 грн., яка є необхідною, достатньою, доведеною визначеною з врахуванням принципу розумності і справедливості, що відповідає розясненням, даним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303,307,308, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 17 червня 2011 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на ч.2 ст.1166 ЦК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І