Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 2985 / 11 Головуючий у 1 інстанції: Щербань Л.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

« 24 » травня 2011 року. м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенко Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від «24» березня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Філії Запорізьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0201 Філії Запорізьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про зобов'язання виконати обов'язок в натурі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Державний ощадний банк України», Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0201 Філії Запорізьке обласне управління ВАТ«Державний ощадний банк України», про зобов'язання виконати обов'язок в натурі. В позові зазначила що вона має майнові права на грошовий вклад, наявність якого підтверджується ощадною книжкою з рахунком № 42051. Проте відповідач до чинного часу не повернув йому гроші.

У своїй відповіді відповідач зазначив: «згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9.01.2008 р. № 1 компенсаційні виплати здійснюватись вкладникам, після внесення даних про них в інформаційно-технічну систему «Реєстр вкладників заощаджень громадян». - в межах залишку проіндексованого вкладу, але не більше 1000 гривень на одного вкладника. Виплати по вкладам понад встановленого розміру постановою КМУ не передбачені.».

Позивач просить суд визнати за нею право на отримання грошей по вкладу в колишньому Ощадному банку СРСР, який підтверджується ощадною книжкою з рахунком № 4205. Зобов'язати відповідачів припинити дії ( невидачу грошей), які порушують її право власності на використання грошей по вкладу з рахунком № 42051, Зобов'язати відповідачів виконати обов'язок в натурі, а саме виплатити солідарно їй 4325,46 грн. Стягнути з відповідачів солідарно на її користь судові витрати на правову допомогу 350,00грн. та витрати на сплату збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про зобов'язання відповідачів виконати в натурі грошові зобов'язання, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивачка була вкладником Ощадного банку СРСР і на даний час розмір вкладу складає з урахуванням співвідношення встановленого ст. 1 Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11 1996 року 4325 грн.46 копійок.

Цим же законом, яким врегульовано відносини, що виникли у позивача з правонаступником ощадного банку СРСР, встановлено, що компенсацію громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводять виключно в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України, порядок перерахування цих коштів установам Ощадного банку України визначені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до умов цього ж закону заощадження повертаються поетапно і у мажах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Вказаним законом Держава встановила порядок і запровадила компенсаційні рахунки на захист інтересів своїх громадян, які є об'єктом права приватної власності громадян, при цьому обмежила право володіння, користування та розпорядження цим майном, що не суперечить вимогам Конституції України, а тому немає підстав вважати, що права позивача порушені вказаним ним у позові відповідачами. Держава з власної волі взяла на себе зобов'язання відшкодувати громадянам ці витрати і тому мала право, на те щоб передбачити порядок виплати цієї компенсації. Позивач не може претендувати на негайну виплату коштів з компенсаційних рахунків в обсязі йому необхідному, оскільки це не передбачено законодавством України.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в рішенні Конституційного суду України від 10.10.2001 року та остаточному рішення Європейського суду з прав людини Ради Європи щодо неприйнятності заяв громадян України проти України від 2.07.2002 року.

Крім того, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом своїх прав, в разі невиконання Ощадбанком де відкритий компенсаційний рахунок відповідних постанов Уряду про повернення частин коштів з компенсаційних рахунків. Порушень прав власника не встановлено.

Посилання на ст. 384 ЦК України є безпідставним, оскільки вона не регулює тих відносин, що виникли між сторонами.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції і підстав для скасування рішення не вбачає.

Судова колегія також вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313,314,315, 317 ЦГІК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від «24» березня 2011 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: