Категорія 30 доповідач Орловська Н.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2011 року лютого місяця 08 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :
Головуючого Орловської Н.В.
Суддів Ігнатенко П.Я.
ОСОБА_2
при секретарі Шаповаловій К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2010 р.
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відкритого акціонерного товариства «Бериславський завод будівельних матеріалів»про стягнення матеріальної і моральної шкоди
встановила :
17 листопада 2009р. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Бериславський завод будівельних матеріалів»про стягнення матеріальної і моральної шкоди.
Позивачі зазначили, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку по вул.. Суворова, 5 в с. Архангельському Бериславського району Херсонської області, де також проживає ОСОБА_4 ОСОБА_5 належить житловий будинок у тому ж населеному пункті по вул.. Суворова,19.
Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2010 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилаються на незаконність ухваленого судом рішення, просять його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення їх позову.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що Старосільське родовище вапняків ( Архангельська ділянка) використовується об`єднаним підприємством «Бериславський завод будівельних матеріалів»з вересня 1975 р. . Останнє в процесі корпоратизації реорганізано у ВАТ «БЗБМ», та зареєстровано у встановленому законодавством порядку 20 січня 1995р. Роботи з видобутку вапняку та бутового каменю відновлені в листопаді 2005р. Підприємству у визначеному законодавством порядку та підставах надано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на строк з 31.08.2007р. по 31.08.2012р.
На підставі позитивного висновку Херсонської санепідемстанції від 28 березня 2008р. Держуправлінням охорони навколишнього середовища в Херсонській області внесені зміни в частині визначення розміру санітарно захисної зони, яка становить 100 м. замість помилково вказаного у проектній документації розміру 500 м.
Зазначене рішення станом на час розгляду спору є чинним та не оспорене жодною із зацікавлених осіб.
Отже, позбавлені правового обґрунтування доводи апеляційної скарги щодо незаконного зменшення захисної зони, яка на думку позивачів має складати 500 м, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про віднесення діяльності підприємства з видобутку вапняку та бутового каменю до такого класу небезпеки, що зумовлює необхідність встановлення санітарно захисної зони в 500м.
Крім того з наданих матеріалів вбачається, що житлові будинки позивачів та надані їм для використання земельні ділянки розміщені на відстані 1000 метрів від місця видобутку, а зона складування видобутого вапняку до найближчого житлового будинку становить 130 м., що не перевищує встановленого розміру захисної зони. Підприємством здійснюються заходи по зниження запиленості, а саме переобладнано транспортний засіб для поливу проїзної частини дороги.
У відповідності до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, встановлених ст. 1166 ЦК України, заподіяна особі і майну громадянина шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії заподіювача шкоди були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв `язок та є вина зазначеної особи.
Обґрунтовуючи факт заподіяння шкоди, позивачі посилались та не, що діяльність відповідача пов`язана із наднормовими викидами отруйних речовин, запилення та перевищення допустимих норм шуму, що спричинило приведення ґрунтів на їх земельних ділянках у непридатний для використання стан, та родить неможливим проживання у житлових будинках. Зазначені обставини позивачі вважали доведеними висновками лабораторних досліджено якості ґрунтів та води, які за своїм змістом не мають посилань на причини зниження їх якості.
Враховуючи викладене, а також відсутність належних доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди майну та здоров`ю позивачів через неправомірну діяльність відповідача, а також перевищення останнім дозволених норм викидів забруднюючих речовин та заподіяння шкоди навколишньому середовищу понад встановлені норми, слід визнати правомірним висновок суду про відсутність передбачених законодавством підстав задоволення заявлених позивачами вимог.
Оскільки рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави її задоволення і скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів
Ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.
Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2010 р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді