Справа №22ц-876 2011 р. Головуючий в 1-й інстанції Заболотний В.М.
Категорія: 45 Доповідач Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця «22»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Стародубця М.П.

суддів: Закарян К.Г., Фурман Т.Г.

при секретарі Третьяковій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 30 листопада 2010 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2009 ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою.

Ухвалою в якості співвідповідачів суд притягнув до участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивачка зазначала, що вона є орендарем земельної ділянки 0,6190 га за адресою Придніпровський спуск в м.Херсоні, на якій розташовані належні їй на справі власності обєкти нерухомості. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою Придніпровський спуск, 5 землекористувачами якої є відповідачі, кожному з яких належить відповідна частка у домобудівлі.

Оскільки відповідачі самовільно зайняли частину її земельної ділянки площею 0,0039 га та не бажають її звільнити, просила суд зобовязати останніх усунути їй перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою та стягнути з них понесені нею судові витрати.

Справа розглядалася судом вдруге.

Останнім рішенням від 30 листопада 2010 року суд ухвалив усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні земельною ділянкою площею 0,6190 га за адресою: м.Херсон, Придніпровський спуск, р.Дніпро, наданою Херсонською міською радою в оренду, шляхом зобовязання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0039 га в межах, визначених згідно будівельно-технічної експертизи від 09.10.2010 року, та з урахуванням плану зовнішніх меж землекористування земельних ділянок станом на 04.08.2010 року, виготовленого приватним підприємством «Дисконт».

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 8030 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції поверхово дослідив обставини справи, зібраним доказам дав неправильну оцінку та постановив незаконне рішення.

ОСОБА_4 в окремо поданій апеляційній скарзі просить рішення суду в частині зобовязання його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку ОСОБА_5 та солідарного стягнення з нього судових витрат скасувати, посилаючись на те, що він не причетний до зайняття спірної земельної ділянки.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню повністю, а ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 частково з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за укладеним з Херсонською міською радою договором від 15.11.2005 року є орендарем відведеної в натурі земельної ділянки площею 0,6190 га за адресою м.Херсон, Придніпровський спуск р.Дніпро.

Відповідачі є співвласниками будинку №5 по Придніпровському спуску в м.Херсоні, за яким за правовстановлюючими документами закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м.

ОСОБА_4 в зазначеному будинку на праві власності належать 27/50 частин, решта в одинцових частках належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Реального поділу домобудівлі та визначення порядку користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку не здійснено, однак фактично співвласники узгодили ці питання, користуючись окремо двома обособленими частками землі, які входять до складу вказаної раніше єдиної земельної ділянки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що частина орендованої позивачкою земельної ділянки площею 39 кв.м знаходиться в користуванні відповідачів, тому правомірно відновив права орендаря-землекористувача у обраний нею спосіб, зобовязавши ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити визначену за висновками експертизи відповідної конфігурації цю площю земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, як такими, що відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального права, дія яких поширюється на спірні правовідносини.

Доказів про те, що відповідач ОСОБА_4 причетний до заволодіння спірної частини земельної ділянки та наявності в його діях складу цивільно-правової відповідальності, до якого позивачка за власною ініціативою вимоги не заявляла, матеріали справи не містять. Не встановлено цього і судом апеляційної інстанції, тому рішення суду в частині зобовязання останнього звільнити спірну частину орендованої ОСОБА_5 земельної ділянки та стягненні з нього судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні певних позовних вимог з наведених вище підстав.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не довели, що спірна частина земельної ділянки входить до складу закріпленої за будинком площі земельної ділянки та саме тієї частини, яку вони використовують за домовленістю із землекористувачем ОСОБА_4.

Доводи вказаних апелянтів щодо неправильної оцінки судом зібраних у справі доказів та невідповідність покладених в основу рішення висновків суду фактичним обставинам справи щодо їх відповідальності позбавлені правового обґрунтування і не були підтверджені при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Подана ними апеляційна скарга не містить доводів та посилання на нові обставини і засоби доказування цих обставин, які б спростували висновки суду.

Обраний позивачкою та застосований судом спосіб захисту прав на земельну ділянку передбачений положеннями земельного законодавства та відповідає п.д) ч.3 ст.152 ЗК України, тому доводи апелянтів ОСОБА_4 з цього приводу є безпідставними.

Ухвалюючи рішення, суд стягнув з відповідачів на користь позивачки судові витрати солідарно, тоді як відповідно до предмета та підстав позову це законом не передбачено. Зважаючи на зазначене, рішення місцевого суду в цій частині підлягає зміні з визначенням розміру цих витрат окремо по кожному з відповідачів, по відношенню до яких суд застосував визначені ним заходи відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 307-309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 30 листопада 2010 року в частині зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні земельною ділянкою та стягненні з нього солідарно судових витрат скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду в частині солідарного стягнення судових витрат з відповідачів змінити.

Вважати, що з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_6 судові витрати по 2676,67 грн.

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.П.Стародубець

Судді: К.Г.Закарян, Т.Г.Фурман

Копія вірна : ОСОБА_7