Справа № 22-ц-1938/2011 Головуючий у I інстанції Симага С.В.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2011 року 01 липня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Семенівського районного суду від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання Договору поставки №100 від 14 грудня 2009 року недійсним; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - селянське (фермерське) господарство „Бондаренко,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним Договір поставки №100 від 14.12.2009 року.

Рішенням Семенівського районного суду від 12 травня 2011 року у задоволенні позову відмовлено повністю у звязку з безпідставністю вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 зводяться до того, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апелянт вважає, що місцевий суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та дійшов висновків, що не відповідають дійсності. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що виходячи з субєктного складу оспорюваного правочину, його правової природи, мети та змісту, норм, якими сторони домовилися регулювати свої відносини, укладений сторонами договір є договором поставки, а тому суд необгрунтовано відмовив у визнанні цього договору недійсним, оскільки, відповідно до ст. 712 ЦК України, сторонами договору поставки можуть бути лише субєкти підприємницької діяльності, а метою придбання товару лише підприємницька діяльність. Відповідач є господарюючим субєктом, який здійснює підприємницьку діяльність на постійній основі, тоді як позивач не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, а призначенням придбання товару було використання його у цілях, повязаних з особистим, сімейним, домашнім використанням, тому сторони, на думку апелянта, перевищили межі здійснення своїх цивільних прав, укладаючи договір з порушенням вимог чинного законодавства, а тому даний правочин повинен бути визнаний недійсним.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

По справі встановлено, що 14 грудня 2009 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ФОП ОСОБА_7 укладено договір, названий як Договір поставки №100, відповідно до умов якого відповідач зобовязався поставити у власність позивача, а позивач зобовязався прийняти та оплатити товар брус оциліндрований діаметром 22 см, загальною вартістю 112350 грн. Вказаний договір був укладений між фізичною особою та субєктом підприємницької діяльності з метою подальшого використання в особистих цілях.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що виходячи зі змісту договору, він фактично є договором купівлі-продажу, який може укладатися між будь-якими особами з будь-якою метою подальшого використання товару, а не договором поставки, який укладається між продавцем (постачальником), який здійснює підприємницьку діяльність та покупцем, який повинен використовувати придбаний товар у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням. Зважаючи на наведене, суд дійшов вірного висновку про те, що відсутні підстави для визнання даного правочину недійсним, передбачені ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Семенівського районного суду від 12 травня 2011 року відхилити.

Рішення Семенівського районного суду від 12 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: