Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2-540/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Губенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

позивач просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був укладений 05.03.2005 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області, актовий запис №23, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на виховання та проживання з ОСОБА_1, після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1, судові витрати стягнути з ОСОБА_2, посилаючись на те, що 05.03.2005 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, у зв'язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області було видано свідоцтво про одруження серія 1-БК №261286 від 05.03.2005 р.

Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом їхні характери є зовсім різними, погляди позивача та відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки.

Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання позивача та відповідача як подружжя стало неможливим, тому з травня 2010 року позивач та відповідач не проживають як сім'я та не ведуть спільне господарство.

Отже, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися з травня 2010 року.

Примирення між позивачем та відповідачем є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату. Подальше спільне життя позивача і відповідача як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем, а також інтересам їхньої дитини, оскільки спільне проживання позивача та відповідача завдають моральних та психологічних страждань дитині, що впливатиме на формування її характеру та психологічного здоров'я.

З питання щодо виховання та проживання дитини спору немає, оскільки дитина на даний час, проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Виходячи з вищезазначених норми Сімейного кодексу України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Відповідач позовні вимоги позивача визнає та просить суд їх задовольнити.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований 05.03.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 23.

Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені з травня 2010 року.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні.

Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають.

Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі ОСОБА_1.

Суд звільняє відповідача від сплати державного мита в дохід держави. Неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з позивачем.

На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст..ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 235 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 05.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 23 - розірвати.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається на прізвищі ОСОБА_1.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати державного мита на підставі ч.3 п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 року, як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, 4 категорії.

Неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І.І.Шевченко