АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Лещинській О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії посилаючись на те, що 25 квітня 2011 року між нею та відповідачем укладено договір авто-кредиту № SIE0AN 19980052. відповідно до умов якого, вартість автомобіля марки «Деу Матіз» складає 54790,00 грн. Відповідно до п.п.17.1., 17.1.4., 17.1.5. договору, загальна сума кредиту складає 59158,49 грн. з терміном погашення кредиту до 24 квітня 2015 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,96 % річних. У березні 2009 року, представник банку, телефонограмою проінформував її про виниклу заборгованість за кредитним договором, у звязку з підвищенням в односторонньому порядку відсоткової ставки. Вважає, що підвищення відповідачем розміру відсоткової ставки фактично є односторонньою зміною умов кредитного договору, що не відповідає вимогам діючого цивільного законодавства України, а тому просила суд визнати незаконним дії ПАТ КБ «ПриватБачк» щодо підвищення відсоткової ставки та її зміни за кредитним договором від 25 квітня 2008 року; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» зробити перерахунок надмірно сплачених коштів (а.с.4-8).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано незаконими дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення відсоткової ставки та її зміни за кредитним договором від 25 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та банком, зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» зробити перерахунок надмірно сплачених коштів, стягнуто на користь позивача судові витрати (а.с.74-75).

В апеляційній скарзі (а.с.79-84) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки:

- судом прийнято до уваги докази лише з боку відповідача та не надав належної оцінки доказам, наданих позивачем;

- позивач при укладанні кредитного договору ознайомився п.6.3.1. якого з самого спочатку було передбачена можливість підвищення відсоткової ставки з боку банка;

- листом від 06 січня 2009 року позивача проінформовано листом про збільшення відсоткової ставки з 15,96 % до 26,4 % річних починаючи з 01 лютого 2009 року, а уразі незгоди запропоновано дострокового погасити заборгованість за старою попередньою відсотковою ставкою;

- зміни процентної ставки відбулось не в результаті волевиявлення однієї сторони, а в результаті збільшення облікової ставки НБУ;

- право банку збільшення відсотку по кредитному договору реалізовано до вступу в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам здійснювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, оскільки повідомлення про збільшення процентної ставки направлено позивачу 06 січня 2009 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що сторони уклали кредитний договір, за яким банк в односторонньому порядку з порушенням вимог закону збільшив відсоткову ставку, що призвело до виникнення заборгованості позивача перед банком.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦПК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно з п.6.3.1. кредитно-заставного договору від 24 квітня 2008 року банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку з направленням позичальнику письмового повідомлення про зміну відсоткової ставки на протязі семи днів з дати вступлення в чинність зміненої процентної ставки (а.с.9-14).

Відповідно до четвертого абзацу ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках; про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни; без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Згідно з цією нормою права передбачено письмове повідомлення споживача про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом протягом семи календарних днів з дати її зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 січня 2009 року банк направив на адресу позичальника листа від 06 січня 2009 року, яким повідомив про підвищення відсоткової ставки з 01 лютого 2009 року (а.с.65,66-67).

Тобто відповідно до вимог закону та умов договору датою зміни відсоткової ставки за кредитом слід вважати 01 лютого 2009 року і саме з цієї дати банк повинен був письмово повідомити позичальника.

Таке повідомлення позичальнику про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором банком направлено з порушенням вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.6.3.1 договору майже за місяц до дати вступлення в силу зміненої відсоткової ставки.

Тому таке повідомлення не може бути визнане належним виконанням банком вимог закону та умов кредитного договору щодо реалізації банком свого права збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку.

З прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661, який набрав чинності з 10 січня 2009 року, відповідно до ч.2,3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином збільшення відсоткової ставки за кредитом з 01 лютого 2009 року було здійснено банком в односторонньому порядку без згоди позичальника (позивача) під час дії норми закону, яка забороняє такі дії банку.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про прийняття банком рішення про підвищення відсоткової ставки розпорядженням від 25 грудня 2008 року (а.с.64), тобто до набрання чинності вказаним вище Законом, оскільки цей Закон прийнятий 12 грудня 2008 року, про що банку на час підвищення ставки було відомо.

Крім того, згідно з п.6.3.1. кредитно-заставного договору від 24 квітня 2008 року банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд аюо зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ).

Разом з тим, доказів про наявність зазначених у договорі підстав для збільшення відсоткової ставки відповідачем суду не було надано.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: