Справа № 22-ц-1753/2011 Головуючий у I інстанції Лямзіна Н.Ю.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2011 року 29 червня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6, представника третьої особи АТЗТ Фірми „Проммонтаж ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Акціонерного товариства закритого типу „Фірма „Проммонтаж на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_10 про встановлення нікчемності документів та визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду по даній справі скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

АТЗТ „Фірма „Проммонтаж в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами АТЗТ „Фірма „Проммонтаж.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 полягають в тому, що оскаржуване рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповному зясуванні обставин справи. Апелянт ОСОБА_5 посилається на те, що суд не вирішив позовні вимоги третьої особи АТЗТ „Фірма „Проммонтаж, безпідставно прийшов до висновку, що про існування документів, які вона просить визнати нікчемними, їй було відомо ще в 2004 році, хоча фактично ці документи вперше надавалися Деснянському суду 13 березня 2007 року. Також судом не було враховано, що всі документи, які оскаржуються щодо нікчемності, в рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 березня 2011 року визначені судом як правочини, вчинені представником ОСОБА_5, яку він представляв за довіреністю від 19.03.2004 року, а ця довіреність, як встановлено експертизою, ОСОБА_5 ніколи не підписувалася. Також судом залишено поза увагою, що лист від імені ОСОБА_5 від 18.09.2006 року взагалі нею не підписувався. Суд безпідставно відмовив в задоволенні позову пославшись на ч.2 ст.16 ЦК України, вважаючи, що цією статтею не передбачений позов про застосування наслідків нікчемності правочинів, оскільки це суперечить абз.1 ч.5 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, якою визначено, що „Відповідно до статей 215, 216 ЦК України суди розглядають спори за позовами: про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Доводи апеляційної скарги АТЗТ „Фірма „Проммонтаж зводяться до того, що суд неповно зясував обставини, які мають значення для справи, не дослідив належним чином наявні докази, прийшов до хибного висновку, що призвело до винесення незаконного та необгрунтованого рішення. Суд припустився порушень норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що суд в порушення вимог ст.ст.215, 216 ЦПК України не розглянув позовні вимоги третьої особи по справі з самостійними вимогами.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_8 (в подальшому до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_10М.), і просила встановити нікчемність дозволу ОСОБА_8 на переуступку переважного права від 15.07.2004 року, дозвіл від 15.07.2004 року на окремі права від імені ОСОБА_10, лист ОСОБА_5 від 18.09.2006 року, довіреність від 19.03.2004 року від імені ОСОБА_5 на імя ОСОБА_10; одночасно просила застосувати правові наслідки недійсності вказаних нікчемних договорів.

Третя особа - АТЗТ „Фірма „Проммонтаж - подала заяву про залучення в якості третьої особи з самостійними вимогами (а.с.77), проте позовна заява, оформлена відповідно до вимог ст.119 ЦПК України з необхідними додатками та оплатою судових витрат по справі вказаним товариством не подавалась (додані до заяви про залучення в якості третьої особи з самостійними вимогами „Позовні вимоги (а.с.78) не є такою позовною заявою), і судом першої інстанції обґрунтовано розглядались лише позовні вимоги ОСОБА_5, а АТЗТ „Фірма „Проммонтаж брало участь у справі як третя особа без самостійних позовних вимог.

Зважаючи на наведене, доводи апеляційних скарг ОСОБА_5 та АТЗТ „Фірма „Проммонтаж про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.215, 216 ЦПК України не розглянув позовні вимоги третьої особи по справі з самостійними вимогами, є необгрунтованими.

ОСОБА_5 заявила позов (а.с.3-4) про встановлення нікчемними у звязку з відсутністю нотаріального посвідчення односторонніх правочинів та довіреності, з підстав, передбачених ст.ст. 219, 245 ЦК України :

- дозволу ОСОБА_10, який діяв від імені ОСОБА_5, наданому ОСОБА_8 на придбання 50% акцій АТЗТ „Проммонтаж у ОСОБА_11 від 15.07.2004 року,

- розписки ОСОБА_10, який діяв від імені ОСОБА_5, про отримання від ОСОБА_8 грошей в сумі 128 000 грн., що відповідає за еквівалентом 25 000 доларів США, за переуступку права на придбання 50% простих іменних акцій АТЗТ „Проммонтаж, що належали ОСОБА_11 від 15.07.2004 р.,

- дозвіл ОСОБА_10, який діяв від імені ОСОБА_5, про надання ОСОБА_9 певних прав як директору АТЗТ „Проммонтаж від 15.07.2004 р.,

- лист від імені ОСОБА_5 від 18.09.2006 р.,

- довіреність від імені ОСОБА_5 про надання нею повноважень ОСОБА_10 представляти її інтереси як акціонера (засновника) та власника 10 акцій, що дорівнює 50% Статутного фонду АТЗТ „Фіпма „Проммонтаж, та здійснювати будь-які дії, право на які вона має як акціонер, від 19 березня 2004 р.

(копії зазначених документів знаходяться на а.с.5-8).

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, а відповідно до ч.1 ст.245 ЦК України для здійснення правочину, що потребує простої письмової форми та не потребує нотаріального посвідчення (як, зокрема, передавальні розпорядження, що видаються власниками іменних цінних паперів реєстраторам), нотаріальне посвідчення довіреності не вимагається. Зважаючи на наведене, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5.

Інші доводи апеляційної скарги (зокрема, щодо оспорювання справжності підписів, підробки документів) стосуються оспорюваних правочинів, тобто визнання правочинів недійсними, що виходить за межі заявленого позову про встановлення нікчемності односторонніх правочинів.

Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги належить відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального закону та правильне по суті вирішених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Акціонерного товариства закритого типу „Фірма „Проммонтаж.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: