Справа № 22-ц-2160/2011 Провадження № 22-ц/2590/867/11 Головуючий у I інстанції Парфененко О.Я. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ІШУТКО В.М.,

суддів: ЗІНЧЕНКО С.П., ГОРОБЕЦЬ Т.В.,

при секретарі Рачовій І.І., Бивалькевич Т.В.,

за участю: ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, ОСОБА_1

Н.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Менського районного суду від 25 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, про захист права приватної власності, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та скасування реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Менського районного суду від 25 червня 2011 року в задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, сторони звернулись до суду із апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні їх позову та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права. Апелянти вказують, що вони на підставі судового рішення мають право проживати в спірному будинку, проте, це право порушується відповідачкою. Вказують, що вони заявляли вимоги про встановлення платного сервітуту, а не про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, оскільки встановлення такого порядку можливо між власниками, але сторони не є співвласниками будинку. На думку апелянтів, суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 162 ЖК України, оскільки спірні правовідносини стосуються порядку користування чужим майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи. Апелянт вказує, що вона є власником будинку. З позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 у неї склались неприязні відносини, що робить неможливим проживання з нею в одному будинку. Зазначає, що ОСОБА_1 з 12.10.2009 р. не проживає в спірному житлі, не несе витрат по його утриманню, проживає у власному будинку № 21 по вул. Піонерській в м. Мена, маючи при цьому у власності 1/3 частину будинку № 16 по вул. Шкільній в м. Мена.

В письмових запереченнях ОСОБА_5 вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 необґрунтованою та просить задовольнити вимоги її зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарга підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником будинку № 28 по вул. Крупській в м. Мена, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності (а.с.14).

Рішенням Менського районного суду від 30 червня 2010 року, яке набрало законної сили 13 вересня 2010 року, ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 вселено в житловий будинок по вул. Крупській в м. Мена та зобовязано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити їм перешкод у користування жилим будинком (а.с.18-20).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_4 вказували, що судовим рішенням за ними визнано право користування житловим будинком по вул. Крупської, 28 у м. Мена, проте відповідачка перешкоджає нормальному проживанню в ньому. Зокрема, відповідачка дозволила їм проживати в кімнаті 1-5 площею 27,2 кв.м., заборонивши при цьому користування кухнею, ванною кімнатою, котельнею, іншими приміщеннями будинку. Позивачі просили встановити їм платний сервітут на користування тамбуром 1, коридором ІІ, коридором 1-2 для входу до будинку та проходу до кухні та санвузла, кухнею 1-1 для забезпечення життєвим потреб у харчуванні, санвузлом 1-3 для користування ванною та туалетом, кімнатою 1-5 площею 27,2 м2 та кімнатою 1-2 площею 14,8 м2 - для проживання, котельною 1-2 для опалення будинку, гаражем для проходу до котельної, та також встановити щомісячну плату за користування сервітутом у розмірі 31,87 грн. на одну особу.

ОСОБА_5 в своєму зустрічному позові просила виселити ОСОБА_1 зі спірного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування будинком, зобовязати відповідачів знятись з реєстрації у цьому будинку, а також просила відшкодування їй понесені по справі судові витрати. Свої вимоги ОСОБА_5 обгрунтовувала тим, що вона є власником будинку № 28 по вул. Крупської в м. Мена, відповідачі не проживають в її будинку, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не приймають участі у спільному побуті і не є членами її сімї, а їх реєстрація в ньому призводить до нарахування зайвих комунальних платежів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, позивачі з пропозицією про встановлення сервітуту безпосередньо до власника будинку не звертались і в добровільному порядку це питання не вирішувалось, при цьому вони можуть встановити порядок користування жилим будинком шляхом укладення з ОСОБА_5 угоди відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України. Що стосується зустрічного позову, то відмовляючи в його задоволенні, суд виходив з того, що право ОСОБА_1 на користування будинком підтверджено судовим рішенням, та не надано доказів на підтвердження того, що в спірному будинку ОСОБА_4 без поважних причин не проживає більше року.

Зазначені висновки місцевого суду відповідають встановленим по справі обставинам та грунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 156, 162 ЖК України, проте позивачі в добровільному порядку не вирішували з власником будинку питання встановлення порядку користування житловим будинком чи встановлення сервітуту.

Висновок суду про безпідставність заявлених зустрічних позовних вимог також грунтується на вимогах закону. По справі достовірно встановлено, що за ОСОБА_1, ОСОБА_3 визнано право користування спірним будинком, що ОСОБА_7 не надано доказів не проживання в будинку без поважних причин понад 1 рік ОСОБА_4 та систематичного порушення ОСОБА_1 правил співжиття, а тому відсутні законні підстави для виселення ОСОБА_1 без надання іншого жилого приміщення та визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням через не проживання в ньому. Крім того, ОСОБА_5 не надала доказів того, що стало підставою для її звернення до суду з вимогою про виселення ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 116 ЖК України.

Апеляційний суд, перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційних скарг, та зважаючи на сукупність досліджених апеляційним судом обставин справи та наявних у справі доказів, приходить до переконання, що судом першої інстанції правильно визначені правовідносини між сторонами, їм дана вірна юридична оцінка і суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Зважаючи на викладене, апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-314, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Менського районного суду від 25 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: