Справа № 2- 1553/2011 р
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2011 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючогосудді ОСОБА_1

при секретарі Панчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за позовом ОСОБА_2 до Субєкта господарювання фізичної особи ОСОБА_3 та ПАТ Українська страхова компанія ОСОБА_4 Гарантпро стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПАТ Українська страхова компанія ОСОБА_4 Гарантта Субєкта господарювання фізичної особи ОСОБА_3 у якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 суми матеріальних збитків в розмірі 2534 грн. 34 коп. та моральної шкоди а розмірі 2000 грн., а з страхової компанії стягнути страхове відшкодування в розмірі 4250 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08.11.2008 року на автомобільній дорозі Одеса-Київ біля с. Старі Маяки Ширяївського району Одеської області, вона отримала чисельні тілесні ушкодження. ОСОБА_2 їхала з міста Одеси до міста Первомайська Миколаївської області в автобусі. На зворотньому боці квитка страхова виплата складає 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 грн. Після настання страхового випадку позивачка звернулася за страховою виплатою до ПАТ Українська страхова компанія ОСОБА_4, надавши при цьому всі необхідні документи на підтвердження настання страхового випадку, проте 17.02.2011 року їй надійшла письмова відмова у виплаті страхового відшкодування. Цією відмовою ОСОБА_2 було повідомлено про те, що ніяких письмових заяв про нещасний випадок, відомості про який вона надала, у страхової компанії немає і жодних письмових заяв від СГФО ОСОБА_3, в якого позивачка придбала квиток, про даний страховий випадок, страхова компанія не отримувала.

Проти того, що 02.10.2007 року між СГФО ОСОБА_3 та ВАТ УСК Дженералі Гарант, яка в подальшому була перейменована на ПАТ Українська страхова компанія ОСОБА_4, дійсно був укладений договір доручення щодо обовязкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, страхова компанія не заперечує. Згідно умов договору страхування компанія зобовязалась прийняти на страхування пасажирів за умови щомісячного надання відомостей про продаж квитків та щомісячної сплати страхових платежів за відомостями касового продажу квитків самостійно підприємцем. Проте СГФО ОСОБА_3 відомості про реалізацію квитків до страхової компанії не надавались і страхові платежі не сплачувались, а тому страхування не здійснювалось.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ Українська страхова компанія ОСОБА_4 Гарантв судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в позові.

СГФО ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачки та представника страхової компанії, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2008 року о 18 годині 10 хвилин на 363 км + 700 м автомобільної дороги Одеса-Київ біля с. Старі Маяки Ширяївського району Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю декількох автомобілів, мікроавтобуса Мерседес-Спринтер, д/н GEAU 019, автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT 1.9д/н АС 5523та автобуса БАЗ, д/н ВЕ 5364 АА. В наслідок ДТП водій мікроавтобуса Мерседес-Спринтерзагинув на місці, а пасажири мікроавтобуса Мерседес-Спринтерта автобуса БАЗотримали різного ступеня тілесні ушкодження.

Відносно водія автомобіля PASSAT 1.9ОСОБА_5 було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого по даній кримінальній справі ОСОБА_2, яка була пасажиркою автобуса БАЗ, було визнано потерпілою.

З листа судді Ширяївського районного суду Одеської області вбачається, що кримінальна справа № 1-21/11 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 286, ч. 3 КК України перебуває в провадженні цього суду і на даний час ще не розглянута.

Позивачка в судовому засіданні також пояснила, що їй відомо про те, що вона визнана потерпілою по вищевказаній кримінальній справі, і навіть заявила цивільний позов по ній.

Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 майнова та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, з вини якої її завдано.

Положеннями ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ст. 1188 ЦК зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд вважає, що без встановлення особи, або осіб винних в ДТП, внаслідок якої позивачка ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, вирішити питання про відшкодування даної шкоди неможливо.

Фактично позивачка не надала суду будь яких доказів, в обґрунтування своїх вимог, заявлених до відповідачів по справі, що є обовязком позивача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст. 81, 88 ЦПК України слід також стягнути з позивачки на користь держави збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В стягненні з Субєкта господарювання фізичної особи ОСОБА_3 суми матеріальних збитків в розмірі 2534 (дві тисячі пятсот тридцять чотири) грн. 34 коп. та моральної шкоди а розмірі 2000 (дві тисячі) грн. відмовити.

В стягненні з ПАТ Українська страхова компанія ОСОБА_4 Гарантсуми страхового відшкодування в розмірі 4250(чотири тисячі двісті пятдесят) грн.. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. (держбюджет м. Первомайська, р/р 0009 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, ГУДКУ в Миколаївській області, МФО 826013, ЕДРПОУ 23411600, код одержувача 22050000, код класифікації доходів бюджету 22050001, символ 259, назва надходжень Надходження від оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у місцевих судах).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а якщо було подано, то після перегляду справи судом апеляційної інстанції, в разі якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів після проголошення рішення всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

Суддя: