Справа № 2-542/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року

Волноваський районний суд, Донецької області

У складі: головуючого: судді - Ковей Л.В.

При секретарі - Денисенко Н.В.

З участю позивачки - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу по позові ОСОБА_1 до Волноваської міської ради, Донецької області про визнання права власності на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за законом і свої доводи мотивує тим, що 14.09.2010 року померла бабуся позивачки, ОСОБА_2. При житті спадкодавець залишила заповіт, згідно якого все заповіла позивачці по даній справі.

Оформити спадщину за заповітом, позивачка не має можливості, оскільки квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 16.11.1990 року належить на праві приватної власності ОСОБА_3, який при житті склав заповіт, згідно якого квартиру, він заповів своїй дружині, ОСОБА_2, в який вони разом мешкали по день смерті ОСОБА_3, тобто 11.11.2001 року. ОСОБА_2 була зареєстрована і постійно мешкала з спадкодавцем в квартирі, вела спільне господарство, після смерті спадкодавця, вступила в фактичне управління і користування квартирою, мешкала в квартирі і сплачувала всі видатки по утриманню квартири, тому згідно зі ст. 549 ЦК УССР в редакції 1963 року, вона прийняла спадщину, але відповідно до вимог чинного законодавства своє право на спадщину не оформила, тому позивачка по даній справі в теперішній час не може оформити свого права на спадщину за заповітом, других спадкоємців не має..

В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що 11 липня 2000 року вона зареєстрована в квартирі і постійно мешкала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, однією родиною, тому спадщину фактично прийняла і просить визнати за нею право на спадщину за заповітом.

Представник відповідача Волноваської міської ради, Донецької області, надіслав листа в якому просить справу розглянути у відсутності представника, позов визнав, суд заслухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду свідчила, що позивачку знає більше 30-ти років, і достовірно свідчила, що позивачка є єдиною спадкоємицею, після смерті спадкодавця, окрім того з 2000 року була зареєстрована і постійно мешкала в квартирі АДРЕСА_2, разом зі своєю бабусею, ОСОБА_2 і доглядала за нею по день смерті і поховала її, а при житті бабуся склала заповіт згідно якого все заповіла позивачці. В теперішній час з»ясувалося, що бабуся не оформила свого права на спадщину за заповітом, після смерті чоловіка, тому позивачка не має можливості оформити свого права на спадщину, інших спадкоємців не має.

Свідок ОСОБА_5 дала аналогічні свідчення, не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має.

Так, з свідоцтва про смерть на ім*я ОСОБА_2, що є наявним у справі вбачається, що померла 14.09.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану, Волноваського РУЮ, Донецької області, актовий запис №-284.

Згідно договору купівлі-продажу від 16.11.1990 року, що є наявним у справі вбачається, що ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 29.8 кв.м., загальною 42,5 кв.м. вартістю 2170.11 гривень, договір посвідчено Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстр № 4388, що свідчить про те, що договір відповідає вимогам закону, ст.ст. 655-658 ЦК України і право власності зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства..

З заповіту від 07.06.1995 року, що є наявним у справі, вбачається, що ОСОБА_3, на випадок своєї смерті робить розпорядження, згідно якого належну йому квартиру на праві приватної власності № 5 в будинку № 5 по вул. Леніна в м. Волноваха, Донецької області заповідає, дружині ОСОБА_2, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстр № 3369.

Доводи позивачки, про те, що вона зареєстрована і мешкала в квартирі, вбачаються з довідки № 460 від 27.08.2010 року, виданої МКП «Домоуправлінням № 1», що є наявною у справі.

Про те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, вбачається з довідки характеристики № 21 від 27.01.2011 року виданої КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації», що також є наявною у справі.

З заповіту від 29.10.1996 року, що є наявним у справі вбачається, що ОСОБА_2, на випадок своєї смерті робить розпорядження, згідно якого належне їй майно, заповідає своїй онуці, ОСОБА_1, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2-1450.

Аналіз приведених судом доказів дає суду підстави визнати, що ОСОБА_3 має на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, згідно заповіту заповів своїй дружині, ОСОБА_2, з якою були зареєстровані і мешкали в квартирі на час смерті спадкодавця, 11.11.2001 року ОСОБА_3 помер, а ОСОБА_2 фактично спадщину прийняла після смерті спадкодавця, вступила в фактичне управління і користування квартирою, мешкала в квартирі і оплачувала всі видатки по утриманню квартири, тому на підставі ст. 549 ЦК УССР в редакції 1963 року, вона прийняла спадщину, але відповідно до вимог чинного законодавства своє право на спадщину не оформила. При житті вона склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно, онуці, позивачці по даній справі, яка з 2000 року була зареєстрована в квартирі, мешкала разом з спадкодавцем, вела спільне господарство, доглядала за спадкодавцем по день смерті, тому у відповідності зі ст. 1268 ч.3 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, від спадщини ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_1, у відповідності зі ст. 1270 ЦК України не відмовлялись, тому згідно з п.4 Постанови Пленума Верховного суду України № 4 від 24.06.1983 року і з послідуючими змінами, п. 11 "а" Постанови Пленума Верховного Суда України № 2 від 31.01.1992 року і послідуючими змінами та ст.ст. 328, 386,1223-1236,1247, 1248, 1268 ч.3,1270 ЦК України позовна заява позивача підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.328, 386,1223-1236, 1247,1248, 1268 ч.3, 1270 України, і керуючись ст.ст. 27,31,60,131,212-215, 1218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волноваської міської ради, Донецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом задовольнити.

Визнати право приватної власності за ОСОБА_1 на спадщину за заповітом квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 29.8 кв.м., а загальною 42.5 кв.м., вартістю 25 852 гривні, яка належав спадкодавцю ОСОБА_3, який помер 11.11.2001 року.

Спадкоємець на підставі ст. 1299 ЦК України, зобов»язана зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду, Донецької області протягом 10-ти днів з наступного дня після його проголошення, через Волноваський районний суд

Суддя: