Справа № 2-966/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2011 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

при секретарі Петрухіної Т.Л.,

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2011 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, в якому зазначила, що відповідач є батьком її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки з відповідачем припинені з весни 2006 року з причини зловживання ним спиртними напоями. В даний час вони мешкають окремо та дитина повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи із дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 800 гривень щомісячно. Суду пояснила, що вона разом з сином та ще двома своїми дітьми и онуком вимушена мешкати в орендованій квартирі. Син ОСОБА_3 відвідує школу в іншому районі міста, за колишнім місцем її спільного з відповідачем проживання, що тягне щоденні витрати на його проїзд до школи та сніданки. Джерелом їх доходів є її заробітна платня 1200 гривень та невелика зарплатня доньки. Через відсутність коштів для існування син ОСОБА_3 позбавлений можливості відвідувати жодних позакласних занять та секцій. Відповідач за період з 2006 по 2011 рік придбав для дитини лише куртку, костюм вартістю 130 гривень та взуття за 70 гривень, хоча мав в той період дохід у вигляді заробітної платні та мав можливість утримувати дитину.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись лише на те, що на даний час він не працює, перебуваючи на утриманні своєї матері, а тому не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивачка. Будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову не надав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За свідоцтвом про народження 1-ЖС №052334, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 23.05.2007 року, відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, який народився 10 травня 2001 року. (а.с.4).

Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сімї та інші обставини, які мають істотне значення.

Згідно ст..184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом, відповідач на даний час не працює, має нерегулярний дохід, у звязку із чим, виходячи з вимог ст.181-182, 184 Сімейного кодексу України, враховуючи, що, він добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивачка має на утриманні також іншого сина та доньку з онуком, та одна не може самостійно в достатній мірі забезпечити належне та відповідне забезпечення матеріального, виховного, освітнього та духовного розвитку неповнолітнього сина ОСОБА_3 на достатньому, для його віку, рівні, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня її звернення до суду з позовом 16 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість сплати аліментів через відсутність в нього доходу, оскільки по-перше, обовязок утримання дитини законом покладений в рівній мірі як на матір, так і на батька дитини, по-друге, відсутність постійного місця роботи у відповідача жодним чином не звільняє його від виконання батьківського обовязку по утриманню своєї дитини, по-третє, відповідачем не приведено належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості його працевлаштування; в-четверте, в порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст..60 ЦПК України відповідач взагалі не довів перед судом та не надав відповідних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 16 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Приморського районного суду м.Маріуполя М.В.Дзюба