Справа № 2-572/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Криворученка Д.П.,

секретарі - Головач О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінює в 2000 грн, у звязку з тим, що відповідачка 01 червня 2008 року побила його у неповнолітньому віці та принизила честь і гідність.

Зміст позовних вимог зводиться до того, що 01.06.2008 року перебуваючи в магазині с. Ковпита, Чернігівського району, відповідачка, в присутності сторонніх осіб, безпідставно звинувачуючи позивача у тому, що він задавив її гусенят, вдарила його декілька разів шваброю по спині, чим завдала фізичного болю та спричинила моральні страждання.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, наполягав на його задоволенні, пояснив, що дійсно між ним та відповідачкою відбувся інцидент в магазині села, де остання почала на нього кричати, що він нібито задавив мотоциклом гусенят, однак він це заперечував, і тоді ОСОБА_3 вибігла зі шваброю на вулицю та намагалася вдарити по мотоциклу, однак попала двічі по його спині, а потім відбила дзеркало. Після цього він поїхав. До районної лікарні, з приводу отриманих тілесних ушкоджень, не звертався, а мати писала заяву до міліції і проводилась перевірка. Вважає дії відповідачки злочинними. Моральна шкода завдана в наслідок отриманих тілесних ушкоджень та із-за приниження честі і гідності.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлений позов не визнав, вважає позов помстою позивача за батька, якого було засуджено за побиття відповідачки. Позивач не надав і не може надати жодного доказу, що ОСОБА_3 його ображала та била, відсутня її вина. Дійсно 01 червня 2008 року між сторонами відбулась банальна сварка в магазині з приводу того, що ОСОБА_1 проїжджаючи на мотоциклі задавив гусенят відповідачки, однак ніхто нікому не завдавав тілесних ушкоджень.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши документи надані позивачем, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частина 1 ст.23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст. 270 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі , недоторканість її ділової репутації , на інформацію та інші особисті немайнові права , які можуть їй належати. Особисті немайнові права фізичної особи захищаються відповідно до глави 20 Цивільного кодексу.

Відповідно до ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність і честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог та заперечень.

В матеріалах справи, позивачем не наведені належні обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не наведено доказів, які підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказано з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З доданої позивачем завіреної копії вироку Чернігівського районного суду від 25 травня 2011 року, що стосується суті спору, вбачається, що підсудний ОСОБА_4, який є батьком позивача наніс 01 червня 2008 року тілесні ушкодження відповідачці за те, що вона незаконно обвинуватила його сина за загибель гусенят та побиття останнього, однак відповідачка в своїх показаннях заперечувала такий факт.

Даний вирок не набрав законної сили, а тому суд немає правових підстав звільнити від доказування факти, що мають суттєве значення для вирішення цієї справи.

Надані позивачем копії постанов про відмову в порушенні кримінальної справи за 28.11.2008 року та за 19.10.2009 року не містять в собі переконливої для суду доказової інформації, окрім того, що дійсно між сторонами виникла сварка і нібито відповідачка вдарила позивача по спині.

Таким чином позивачем у судовому засіданні не доведено наявність шкоди від дій відповідача, у виді тілесних ушкоджень, про що він зазначає в позовній заяві, не доведено протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Крім того позивачем не надано жодного належно та допустимого доказу, який би свідчив про те, що саме ОСОБА_3, а не односельці, принизила його честь, гідність, як фізичної особи, і якими саме образливими, брутальними висловами на його адресу.

Суд не може рахувати принизливими, відносно позивача події, повязані з проведенням перевірок та розгляду в судах справ по заявах відповідачки, оскільки у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування відомостей, які містяться у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах слідчих та інших відповідних органів, для оскарження яких законом встановлено інший порядок.

Дача свідчень правоохоронним органам та суду, особи, якій відмові обставини, що відносяться до справи, є процесуальним обовязком кожного громадянина.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 23, 270, 297, 1167 ЦК України, й у відповідності до ст.ст.10-11, 60, 88, 209, 212-215, 218. 293-294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5