Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Воробйової Н.С.

суддів: Рудніченко О.М.., ОСОБА_1

при секретарі : Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» про оскарження дисциплінарного стягнення.

Встановила :

Позивач звернувся до суду з названим позовом. Посилався на те, що працює завідуючим науково-дослідного відділу музею «Трипільської культури». Наказом директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» від 26 листопада 2010 року №243-ОС на нього накладено дисциплінарне стягнення-догану.

Вважав, що стягнення накладено неправомірно, з порушенням вимог трудового законодавства.

Зокрема, з наказу не видно, яке порушення посадових обов»язків він допустив і за що йому оголошено догану.

Зазначав, що влітку 2009 року заступник директора заповідника запросила його та ще кількох працівників музею (близько 10 чоловік) до кімнати в археологічному музеї, щоб оглянутим предмети старожитності, які приніс громадянин ОСОБА_3 та визначити, чи мають вони цінність для музею. Після цього коробку з предметами залишили на зберігання в сейфі в комп»ютерній кімнаті.

Предмети, які приніс ОСОБА_3 не були передані до відділу, який очолює позивач, будь-які розпорядження щодо їх прийняття керівництво не надавало,

10 листопада 2010 року директор НІЕЗ дав усне розпорядження йому та співробітнику ОСОБА_4 протягом години зробити акт та надати перелік предметів, що були передані гр..ОСОБА_3

Вони, на виконання даного розпорядження директора, приступили до проведення систематизації та опису предметів. Робота потребує тривалий час і, відповідно, не могла бути виконаною протягом однієї години.

Робота по дослідженню предметів була виконана 15 листопада 2010 року.

ОСОБА_5 було направлено завідуючій фондами ОСОБА_6 з резолюцією директора про можливість та доцільність розгляду на ФЗК.

До предметів старожитності, які одержані не в результаті археологічних експедицій та досліджень, відділ та його керівник відношення не мають. Виконана робота до його посадових обов»язків не входить, усне доручення директора виконано у можливі строки.

В порушення вимог ст..149 КЗпП України перед оголошенням догани письмові пояснення від нього не вимагалися, в акті від 10 листопада 2010 року зазначено обставини, які не відповідали дійсності, а саме, що лише в цей день встановлено факт наявності в кабінеті археологічного відділу не облікованих предметів археологічного значення і що дані предмети невідомого походження.

Позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2011 року позов задоволено.

Визнано незаконним наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» №243-ОС від 26.11.2010 року в частині накладання дисциплінарного стягнення-догани за невиконання посадових обов»язків ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції як необґрунтоване.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 працює завідуючим науково-дослідного відділу Музею трипільської культури. Наказом директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» від 26 листопада 2010 року №243-ОС на нього накладено дисциплінарне стягнення-догану за невиконання посадових обов»язків (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Як вбачається із копії наказу від 26 листопада 2010 року № 243-ОС, ОСОБА_2 оголошено догану за невиконання посадових обов»зків без посилання на конкретні обов»язки та на те, в чому саме складається їх невиконання.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд виходив з того, що в наказі від 26 листопада 2010 року № 243-ОС про оголошення догани позивачу не зазначено, в чому конкретно виявилися порушення позивачем трудової дисципліни, які стали приводом до накладення дисциплінарного стягнення, наказ видано без посилання на конкретні обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що стали підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, без урахування передбачених ст. 148 КЗпП України строків застосування дисциплінарного стягнення.

Даний висновок суду ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи відповідача, про те, що порушенням посадових обов»язків позивачем є те, що останній не склав акт про прийняття предметів старожитностей, які були передані у серпні 2009 року ОСОБА_3, не поставив їх на облік, не включив виконання даної роботи до плану роботи свого відділу на 2010 рік, обґрунтовано відхилені судом, оскільки відповідач не надав будь-які докази, що предмети старожитності у серпні 2009 року передано ОСОБА_2А.( у зустрічі з ОСОБА_3 приймали участь заступник директора по науковій роботі заповідника ОСОБА_7 та інші працівники музею), що керівництвом заповідника було видано розпорядження щодо оформлення передачі та прийому предметів старожитності відділом , який очолює позивач, що до посадових обов»язків позивача входять питання про прийняття від сторонніх осіб предметів музейного значення. Усне розпорядження щодо опису та складання відповідного акту прийняття надано було керівництвом заповідника лише 10 листопада 2011 року.

По справі також встановлено, що в дорученні генерального директора заповідника від 10 листопада 2010 року , з посиланням на ОСОБА_5 від 10 листопада 2010 року , зазначено, що генеральним директором заповідника, заступником генерального директора з наукової роботи ОСОБА_7, заступником генерального директора з питань обліку та збереження музейних цінностей ОСОБА_8, провідним юрисконсультом ОСОБА_6»яненком О.В. встановлено факт наявності в кабінеті архілогічного відділу не облікованих предметів невідомого походження.

Дана обставина спростовується матеріалами справи, оскільки про існування предметів старожитності та їх місцезнаходження керівництву заповідника було відомо ще з серпня 2009 року, при їх передачі заповіднику ОСОБА_3 була присутня заступник директора заповідника з наукової роботи, завідувач науково-дослідним відділом Археологічного музею, інші працівники заповідника.

Щодо плану роботи науково-дослідного відділу Музей трипільської культури на 2010 рік, який очолює позивач, то він затверджений без зауважень в.о. Генерального директора заповідника «Переяслів» ОСОБА_9 ( а.с.17-22).

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307,308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді -