Справа № 22-ц-1634/11 Головуючий у І інстанції Кулініченко Г.В,
Провадження № 22-ц/8642/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 19.01.2011
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Верланова С.М.

при секретарі: Джафаровій Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого у шлюбі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

17 травня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 17 травня 1986 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часом сімейне життя між ними не склалося та шлюб був розірваний. За час перебування у шлюбі ними було придбано рухоме та нерухоме майно. Позивач пропонувала відповідачу поділити майно в позасудовому порядку, але останній відмовляється від її пропозицій, в зв'язку з чим просить в судовому порядку поділити між ними майно та стягнути з відповідача на її користь судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Позивач у судовому засіданні уточнювала позовні вимоги (а.с.48-52,75-77, 89-90) їх підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

04 червня 2010 року відповідач в судовому засіданні подав зустрічний позов (а.с.25-26). Свої вимоги мотивує тим, що дійсно вони перебували у шлюбі з позивачем, від якого мають дитину. Майно в більшості придбавалося за рахунок його коштів, коштів підприємства, де він працював та його рідні, тим самим він є єдиним власником даного майна, в зв'язку з чим просить в позові до нього відмовити, а його зустрічний позов та уточнення до нього задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2010 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 120 грн., судових витрат сплачених при зверненні до суду.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким первісний позов задовольнити повністю. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини справи, що мають значення при вирішенні спору та порушення норм матеріального та процесуального права.

17 травня 1986 року між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Українською міською радою Обухівського району Київської області.

Вказує на те, що під час перебування у шлюбі в період з 17 травня 1986 року по 03 вересня 2009 року позивачкою та відповідачем за спільні сімейні кошти було придбане таке майно:

*29 листопада 1993 року сторони отримали ордер на вселення в кооперативну квартиру АДРЕСА_2 (на даний час - квартира АДРЕСА_3). 18 грудня 2001 року на ім'я Відповідача було видане Свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру № 24 в будинку № З по вул. Будівельників в м. Українка Обухівського району Київської області;

*у 1998 році Відповідач будучі членом гаражно-стояночному кооперативу № З отримав гараж (а саме гаражний бокс № 1-71, площею 39 кв.м.), розташований в гаражно-стояночному кооперативі № 3 в м. Українка Обухівського району Київської області, вул. Приозерна, 1;

*13 жовтня 2003 року Відповідач будучі членом Лодочно-стояночному кооперативу «РИФ» на підставі Договору отримав в користування земельну ділянку площею 100 кв.м., на якій на день розгляду судом першої інстанції справи знаходиться споруда;

*в 2008 році сторони придбали автомобіль «Мітсубісі Л200», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

2002 році відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був задоволений 04.11.2002 року. Свідоцтво про розірвання шлюбу відповідач отримав лише 03 вересня 2009 року.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 17 травня 1986 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується відміткою в паспортах сторін (а.с.9,25).

25 листопада 1993 року сторони отримали ордер на вселення в кооперативну квартиру АДРЕСА_4 (на даний час квартира АДРЕСА_1), що підтверджується копією ордеру, (а.с.60)

18 грудня 2001 року на ім'я відповідача було видане свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва, (а.с.45)

04 листопада 2002 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами був розірваний, (а.с. 10)

13 жовтня 2003 року відповідач, згідно договору отримав в тимчасове користування земельну ділянку площею 100 кв.м. в кооперативі «Риф», що підтверджується копією договору. (а.с.44)

28 червня 2008 року позивач згідно доручення передала ОСОБА_5, право керування та розпорядження автомобілем «Шевролет-Авео», що підтверджується копією довіреності, (а.с. 102)

03 вересня 2009 року відповідач отримав свідоцтво про розірвання шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва. (а.с.11)

10 жовтня 2009 року відповідач відчужив автомобіль «Мітцубісі Л200». згідно біржової угоди, що підтверджується копією угоди, (а.с.97)

Згідно ст. 72 СК України встановлено, що «До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки; позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності».

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а згідно ст.368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1,2 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а гідно з ч.2 ст.372 ЦК України, яка відповідає змісту ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Ст. 15 ЦК України "кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства", а статтею 16 ЦК України встановлено, що "кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу".

Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом", а тому суд захищаючі порушені права позивача вважає за необхідне визнати право власності за нею на нерухоме майно.

Трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачем, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати її спільною сумісною власністю подружжя в рівних частинах.

Позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя в рівних частинах також гараж, але згідно довідки гаражно-стояночному кооперативу №3 вбачається, що пай за нього внесений в повному обсязі, але він не введений в експлуатацію, на нього відсутнє право власності, тим самим дана споруда ні є нерухомим майном, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне в даній частині позову відмовити.

Також суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на паєнакопичення в кооперативі «Риф», так як відповідач ні є власником даної земельної ділянки, вона перебуває у нього в тимчасовому користуванні згідно договору оренди, власником даної земельної ділянки є Українська міська рада Обухівського району Київської області, а орендодавцем - кооператив «Риф», а тому в даний частині позову необхідно відмовити.

Відповідач в зустрічному позові просить визнати автомобіль «Шевролет-Авео» (а.с.101) спільною власністю подружжя , виділити його позивачу, а на його користь стягнути частину вартості автомобіля.

Даний транспортний засіб сторонами був відчужений 08 червня 2008 року шляхом надання довіреності ОСОБА_5, а отримані кошти буди витрачені на придбання автомобіля «Мітцубісі Л200», що підтверджується копією довіреності (а.с.102), поясненнями позивача та не спростовується, в порушення статті 60 ЦПК України, відповідачем, тим самим на час розгляду справи даний транспортний засіб відсутній, а тому він не підлягає поділу.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319, ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_6