Справа № 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Некрасовій А.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів, з урахуванням трьох процентів річних, компенсації моральної (немайнової) шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, компенсації моральної (немайнової) шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів, з урахуванням трьох відсотків річних, а також компенсації моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що між нею та відповідачем в липні 2010 року відбулася усна домовленість про укладення в майбутньому договору купівлі продажу належної останньому квартири АДРЕСА_1. На підтвердження даної угоди позивачка передала відповідачу 9 000 грн.00 коп. Проте, укладення договору купівлі продажу не відбулося, оскільки відповідач виявив бажання продати дане нерухоме майно іншим покупцям, але сплачені нею кошти повертати не бажає.

Посилаючись на наведенні обставини, позивачка просила стягнути аванс у вищевказаній сумі, який з урахуванням трьох відсотків річних становить 9 270 грн. 00 коп. Крім того, просила стягнути моральну (немайнову) шкоду, компенсацію якої позивачка оцінила в 2 000 грн. 00 коп., оскільки протиправна поведінка відповідача негативно вплинула на її стан здоровя.

Ухвалою суду від 14.04.2011 року в одне провадження з первісним позовом було обєднано зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів 5 397 грн. 42 коп., які складаються з: витрат на підготовку документів з метою оформлення договору купівлі - продажу належної йому квартири, заборгованості по оплаті за комунальні послуги, безпідставно отриманих коштів на ремонт квартири та плати за користування житлом, оскільки з часу внесення авансу позивачка проживала у належній відповідачу квартирі.

Також відповідачем заявлена вимога про стягнення компенсації моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 699 грн. 99 коп.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Тоді як у задоволенні зустрічного позову просили відмовити, виходячи з його необґрунтованості.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Пояснили, що в липні 2010 року відповідач домовився з ОСОБА_1 про укладення договору купівлі-продажу належної йому квартири АДРЕСА_2 за 16 000 грн. 00 коп. На підтвердження майбутнього укладення договору та виконання його умов позивачка передала йому кошти в формі завдатку на загальну суму 9 000 грн. 00 коп., про що було написано відповідні розписки. В подальшому позивачка відмовилась від укладення договору купівлі продажу, що надає підстави для залишення відповідачу сплаченого позивачкою завдатку.

Надавши зустрічний позов, відповідач просив стягнути на свою користь 3 000 грн. 00 коп., що були безпідставно отримані позивачкою, оскільки відсутні докази, які підтверджували потребу житла у здійсненні ремонтних робіт та згоди відповідача на їх проведення, належних доказів вартості обумовлених робіт.

Крім того, просив стягнути з позивачки кошти, що були витрачені відповідачем на підготовку документів для відчуження належної йому квартири в сумі 340 грн. 25 коп. ( вартість проведеної інвентаризації квартири та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно) , а також заборгованість по сплаті за комунальні послуги в розмірі 256 грн. 98 коп. та плату за оренду квартири в розмірі 1 800 грн. 00 коп., із розрахунку 300 грн. 00 коп. на місяць за 6 місяців проживання позивачки в квартирі відповідача.

Також неправомірними діями позивачки відповідачу заподіяно моральну шкоду, компенсацію якої останній оцінив у 1 699 грн. 99 коп.

Враховуючи вказані обставини відповідач та його представник наполягали на задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши показання свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що в липні 2010 року сторони домовилися про майбутнє укладення договору купівлі-продажу належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3. При цьому сторони узгодили вартість предмета договору 16 000 грн. 00 коп.

З метою забезпечення виконання зобов'язання позивачка передала відповідачу кошти на загальну суму 9 000 грн. 00 коп., про отримання яких ОСОБА_3 було складено відповідні розписки.

В подальшому сторони відмовилися від оформлення договору купівлі продажу вищевказаної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.ч 1-2 ст. 209 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 655 ЦК України).

При цьому положення ст. 657 ЦК України встановлюють певні вимоги щодо обов'язкової форми договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Зокрема, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В разі недодержання цих вимог договір купівлі-продажу вважається нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Тому й поняття «завдаток» та його наслідки виникають лише в тому випадку, якщо між особами було укладено договір відповідно до вимог чинного законодавства, але він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За таких обставин, враховуюче відсутність обопільного бажання сторін на подальше належне укладення та посвідчення договору купівлі продажу, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо повернення 9 000 грн. 00 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення обумовленої суми з урахуванням трьох процентів річних, оскільки, за характером правовідносин, що склалися між сторонами, ст. 625 ЦК України, якою врегульовані наслідки порушення грошового зобовязання, застосуванню не підлягає.

Що стосується вимог відповідача ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих позивачкою ОСОБА_1 коштів у розмірі 3 000 грн. 00 коп. за проведені ремонтні роботи суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка разом з неповнолітньою дитиною, з дозволу відповідача вселилася в квартиру АДРЕСА_3, до укладення договору купівлі продажу даного нерухомого майна, в якому враховуючи її поганий технічний стан здійснила ремонт, на що було затрачено 2 075 грн. 50 коп.

Вказані обставини підтверджуються:

- щодо надання дозволу на здійснення ремонтних робіт відсутністю доказів з боку відповідача, що останній заперечував проти проведення в квартирі відповідних робіт;

- в частині стану квартири до та після ремонту - показаннями свідка ОСОБА_5, актом, складеним начальником виробничо технічного відділу від 19.04.2011 року; актом обстеження депутата Вознесенської міської ради;

- обставини щодо обєму робіт та витрат на ремонт житла показаннями свідка ОСОБА_5 ( в частині виконаних робіт) та товарними чеками від 5.09.2010 року, від 10.09.2010 року, від 10.09.2010 року, 05.09.2010 року, накладною № 19 від 15.10.2010 року, квитанціями до прибуткового касового ордеру від 22.07.2010 року, 12.07.2010 року, 14.07.2010 року ( в частині понесених затрат ).

Доказів на спростування наведеного відповідачем не надано.

За правилами ч. 1 ст. 1212, ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, враховуючи сплату відповідачем ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 3 000 грн. 00 коп., що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи, та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, на користь відповідача з позивачки підлягає стягненню 924 грн. 50 коп.

Відповідно до правил ст. 158 ЖК України, договір найму житла у будинку, власником якого є фізична особа, має укладатися у письмовій формі з подальшою реєстрацією у виконкомі місцевої ради.

Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк на який він укладається, визначати права та обовязки наймодавця та наймача.

Відповідач не надав доказів укладення такого договору, а позивачка заперечує про наявність будь-яких домовленостей щодо проживання на умовах житлового найму.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено наявності договору житлового найму, тому підстав для стягнення 1800 грн. 00 коп., визначених відповідачем як плата за найм житла, суд не вбачає.

Згідно до ст.ст.151, 156 ЖК України власник житлового будинку (квартири) та повнолітні члени сімї, які проживають разом з ним, несуть витрати по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, оплаті комунальних послуг.

Враховуючи, що власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач, яким не надано належних та беззаперечних доказів, що ним понесені збитки у звязку з оплатою комунальних послуг у період проживання у вказаній квартирі позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з позивачки вартості комунальних послуг в сумі 256 грн. 98 коп. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення витрачених коштів по оплаті інвентаризації квартири та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що в цих вимогах слід відмовити, оскільки відповідач, з метою отримання документів, необхідних для посвідчення договору купівлі продажу за власною ініціативою сплачував та ніс відповідні витрати, доказів домовленості між сторонами про відшкодування цих витрат немає, отже відсутнє зобовязання ОСОБА_1 сплатити понесені ОСОБА_3 витрати.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Враховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягають.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (80 %) в сумі 1 321 грн. 20 коп. (101 грн. 20 коп. судового збору: 92 грн. 70 коп. вимоги майнового характеру, 08 грн. 50 коп. вимоги немайнового характеру; витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.; витрати за правову допомогу в сумі 900 грн. 00 коп.)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в сумі 9 000 грн. 00 коп., судові витрати в сумі 1 321 грн. 20 коп. а всього 10 321 (десять тисяч триста двадцять одна) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти в сумі 924 (девятсот двадцять чотири) грн. 50 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Лузан