Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1601/11
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району, третя особа Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району, третя особа Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 26 травня 2010 року померла ОСОБА_4, про що 27 травня 2010 року виконкомом ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району видано свідоцтво про смерть. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме жилий будинок № 50 по вул. Радянській в м. Боярка, Києво-Святошинського району. Вказаний будинок належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою від 6 лютого 1993 року за реєстровим № 1-326 та на підставі ухвали Києво-Святотшинського районного суду від 20 травня 1980 року про затвердження мирової угоди.

ОСОБА_5 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області 25 січня 2011 року загальна вартість жилого будинку складає 108136 грн.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй за законом на день її смерті, ОСОБА_4. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду від 20 травня 1980 року про затвердження мирової угоди за ОСОБА_4 Ідою Андріївною було визнано право власності на 29/50 частин спірного будинку, а за ОСОБА_6 визнано право власності на 21/50 частин спірного будинку. Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 вересня 1980 року за ОСОБА_4 помилково зареєстровано право власності на 21/50 частин жилого будинку та записано в реєстрову книгу під № 2713, інвентаризаційна справа № 3287, а за ОСОБА_6 право власності на 29/50 частин. В подальшому після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 успадкувала за заповітом право власності на його частку, про що 6 лютого 1993 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складалось з 29/50 частин жилого будинку. Таким чином внаслідок помилки на день смерті ОСОБА_4 належало 29/50 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину та 29/50 частин на підставі ухвали суду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати, що спадкове майно після померлої 26 травня 2010 року ОСОБА_4 складається з 29/50 та 21/50 часток, а загалом 50/50 часток, що становить єдину цілу жилого будинку під № 50 по вул. Радянській в м. Боярка. Києво-Святошинського району, Київської області, визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на жилий будинок № 50 по вул. Радянській в м. Боярка, Києво-Святошинського району після померлої 26 травня 2010 року ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Києво-Святошинського району у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника.

У судовому засіданні представник третьої особи КП „Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області позов підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 26 травня 2010 року померла ОСОБА_4, За життя 4 лютого 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 червня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 8/2010 до майна померлої 26 травня 2010 року ОСОБА_4.

ОСОБА_5 наявної в матеріалах справи ухвали Києво-Святошинського районного суду від 20 травня 1980 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину будинку і поділ майна ухвалено затвердити мирову угоду, згідно якої ОСОБА_6 визнав за ОСОБА_6 Ідою Андріївною право власності на 29/50 частин будинку, розташованого в м. Боярка, вул. Радянська, 50 і згоден, щоб було виділено їй коридор площею 7,6 кв.м., кімнату жилу площею 11,3 кв.м., кімнату площею 6,2 кв.м., кладову площею 3,4 кв.м., сходову клітку, кухню площею 13,3 кв.м., коридор площею 4,5 кв.м., кладову площею 3,2 кв.м.. ОСОБА_4 визнає за ОСОБА_6 право власності на 21/50 частин будинку і не заперечує проти виділення йому кухні площею 11,7 кв.м., ванни площею 7,6 кв.м., кімнати площею 21,2 кв.м..

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 6 лютого 1993 року спадкоємцем померлого 17 червня 1992 року ОСОБА_6 є ОСОБА_4, і спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається з 29/50 частин жилого будинку, що знаходиться в м. Боярка, Київської області по вул. Радянській № 50, що належало померлому ОСОБА_6 на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду від 20 травня 1980 року.

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 50 по вул. Радянській в м. Боярка складений 9 грудня 2010 року на імя ОСОБА_4, розмір частки становить 58/50 частин.

ОСОБА_5 Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 8 квітня 2011 року № 1174 будинок № 50 по вул. Радянській в м. Боярка належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 6 лютого 1993 року (29/50 частин) та ухвали Києво-Святошинського районного суду від 20 травня 1980 року про затвердження мирової угоди (29/50 частин).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду від 20 травня 1980 року про затвердження мирової угоди за ОСОБА_7 Ідою Андріївною було визнано право власності на 29/50 частин спірного будинку, а за ОСОБА_6 визнано право власності на 21/50 частин спірного будинку. Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 вересня 1980 року за ОСОБА_4 помилково зареєстровано право власності на 21/50 частин жилого будинку та записано в реєстрову книгу під № 2713, інвентаризаційна справа № 3287, а за ОСОБА_6 право власності на 29/50 частин. В подальшому після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_4 успадкувала за заповітом право власності на його частку, про що 6 лютого 1993 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складалось з 29/50 частин жилого будинку. Таким чином, внаслідок помилки на день смерті ОСОБА_4 належало 29/50 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину та 29/50 частин на підставі ухвали суду. За таких обставин суд дійшов висновку, що спадкове майно після померлої 26 травня 2010 року ОСОБА_4 складається з 29/50 та 21/50 часток, а загалом 50/50 часток, що становить єдину цілу жилого будинку під № 50 по вул. Радянській в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області

У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на жилий будинок № 50 по вул. Радянській в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст. 392, 1233, 1235, 1236, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати, що спадкове майно після померлої 26 травня 2010 року ОСОБА_4 складається з 29/50 частин і 21/50 частин жилого будинку № 50 по вул. Радянській в м. Боярка, а всього становить 50/50 частин будинку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок № 50 по вул. Радянській в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 26 травня 2010 року ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя

Києво-Святошинського

районного суду ОСОБА_8