АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія №27 ( 1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Митрофанова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Митрофанової Л. В.

суддів Соколан Н. О., Михайлів Л.В.

при секретарі Бондаренко І.В.

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради про визнання договору та угоди недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі ПАТ «Банк ФіК») про визнання недійсним договору іпотеки та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна, який під час судового розгляду неодноразово уточнювала. Під час розгляду справи частина позовних вимог була залишена без розгляду, а до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (надалі Управління БЖП). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем ОСОБА_5 з 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільних дітей. Наприкінці 2008-початку 2009 року вони припинили шлюбні відносини, позивач разом з дітьми мешкала у кв. 107. будинку 58 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі. Зазначена квартира належить ОСОБА_5, однак перебуває під заставою у банку в забезпечення кредитного договору №1083-пк-2006 від 30.11.2006 року. Разом з ним чоловік оформив також договори іпотеки №1083-пз-2006 та поруки - №1083-пп-2006. Для оформлення договору ОСОБА_5 зняв позивачку та дітей з реєстраційного обліку у квартирі, а згодом знов зареєстрував їх. За таких обставин просила визнати недійсним розпорядження органу приватизації УЖКГ Криворізької міської ради №С 1413 від 30.10.2006 р. та свідоцтво про право власності на житло 1426, видане УЖКГ Криворізької міської ради 14.11.2006 р., визнати недійсним договір іпотеки №1083-пз-2006 від 30.11.2006, укладений між її чоловіком та ПАТ «Банк ФіК».

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано недійсним розпорядження УЖКГ виконкому Криворізької міської ради №С 1413 від 30.10.2006 року та свідоцтво про прав власності на житло 1426, видане УЖКГ Криворізької міської ради 14.11.2006 року. Визнано недійсним договір іпотеки від 30.11.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк ФіК».Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПАТ «Банк ФіК» судові витрати: 37 грн. по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 8 грн. 50 коп. по сплаті державного мита.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк ФіК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач знала про укладання іпотечного кредиту та дала на нього письмову згоду, а також була повідомлена про укладання кредитного договору та зняття її з реєстрації у спірній квартирі для оформлення угоди; на момент укладання іпотечного договору власником квартири був саме ОСОБА_5, тому зазначений договір ніяким чином не порушує права позивача та її дітей.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно послався на вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян», ст.ст.203,215 ЦК України, Закон України «Про іпотеку».

Згідно ст.5,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст.5 «Положення про порядок передачі квартир /будинків/ у власність громадян» /надалі Положення/, передача займаних квартир /будинків/ здійснюється в приватну та спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім*ї з обов*язковим визначенням уповноваженого власника квартири. До членів сім*ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ст.20,21 Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім*ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім*ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

В порушення вищевказаних законів та як убачається з матеріалів справи 25.10.2006 року відповідач ОСОБА_5 подав заяву до органу приватизації про передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну спільну сумісну власність, зазначивши, що квартиру займає з членами сім*ї. На момент подачі вищевказаної заяви склад сім*ї відповідача є його дружина, позивач по справі ОСОБА_2, та двоє їх неповнолітніх дітей, які на момент приватизації квартири проживали і були прописані у ній. Однак, згідно довідки КЖП №10 м. Кривого Рогу від 25.10.2006 року про склад сім*ї наймача вказано, що у квартирі мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» лише відповідач ОСОБА_5 /а.с.158-159/. Тому, в порушення матеріального права та права позивача і неповнолітніх дітей 30.10.2006 року орган приватизації видав незаконне розпорядження щодо передачі спірної квартири АДРЕСА_2 у приватну власність зазначивши як власника лише ОСОБА_5 /а.с.161/. На підставі вищевказаного незаконного розпорядження 14.11.2006 року видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру на відповідача ОСОБА_5, що є підставою для визнання недійсним такого свідоцтва про право власності /а.с.111/.

Як встановлено судом першої інстанції, чого не оспорює відповідач ОСОБА_5, позивач ОСОБА_2 та їх діти проживали та були прописані у спірній квартирі на момент приватизації та надалі, 03.11.2006 року він виписав дружину ОСОБА_2 та дітей з вищевказаної квартири без відома дружини.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недійсності розпорядження УЖКГ виконкому Криворізької міської ради №С 1413 від 30.10.2006 року та свідоцтво про прав власності на житло 1426, видане УЖКГ Криворізької міської ради 14.11.2006 року на ім.*я ОСОБА_5 в порушення вимог вищевказаного законодавства.

Крім того, як убачається з матеріалів справи на підставі незаконно виданого свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 укладено між відповідачем ОСОБА_5 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 30.11.2006 року договір іпотеки, який згідно ст.203,215 ЦК України правильно судом визнано недійсним.

Отже, суд першої інстанції розглядаючи справу в досить повному обсязі встановив права і обов*язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Доводи в апеляційній скарзі, що суд при ухваленні рішення не звернув уваги на ті обставини, що позивач ОСОБА_2 знала про укладання іпотечного кредиту та дала на нього письмову згоду, а також була повідомлена про зняття її з реєстрації у спірній квартирі для оформлення угоди; на момент укладання іпотечного договору власником квартири був саме ОСОБА_5, тому зазначений договір ніяким чином не порушує права позивача та її дітей, є безпідставними та спростовуються висновками суду.

Оскільки, як убачається з матеріалів справи та викладених висновків суду, підставою для визнання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 виданого на ім.*я ОСОБА_5 є незаконне розпорядження органу приватизації, тому на момент укладення договору іпотеки спірна квартира не належала ОСОБА_5 на праві власності і не могла бути предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст.268 ЦК України строки позовної давності не застосовуються щодо вимог власника про визнання незаконним правового акту органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, яким порушено його майнові права та право власності. Тому, посилання в скарзі про те, що ОСОБА_2 знала про укладений договір іпотеки в листопаді 2006 року та не оспорювала незаконні дії відповідача не можуть бути підставою для відмови в позові за пропуском строку позовної давності відповідно до вищевказаної норми закону.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції по справі ухвалено законне та вмотивоване рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються висновками суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: