Справа № 2-638/11
Провадження № 2/2354/11
РІШЕННЯ

іменем України

"15" квітня 2011 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за порушення строків виплати аліментів, трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач в судове засідання не зявився, заперечення проти позову суду не надав.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за порушення строків виплати аліментів, трьох відсотків річних. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 1990 року по травень 2010 року вона знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 14 березня 2006 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 на утримання двох неповнолітніх на той час дітей. На теперішній час обидні доньки досягли повноліття, і тому провадження по виконавчому листу закрито, але відповідач має заборгованість по аліментам з серпня 2008 року, яка станом на листопад 2010 року становить 9096,01 грн.., і яку відповідач в добровільному порядку відшкодовувати наміру не має. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу по несплаченим аліментам на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 в сумі 9096,01 грн., неустойку від суми несплачених аліментів за період з серпня 2008 року по 2010 рік в сумі 2630,53 грн. та суму нарахованих на заборгованість по аліментам трьох відсотків річних за 2008-2010 рік в розмірі 272, 88 грн., також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, подала суду заяву, у якій зазначила, що підтримує свій позов по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, та у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, їй розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третьої особи згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України рекомендованим поштовим відправленням за місцем його реєстрації. З увагою на те, що відповідач по справі про причини неявки суд повторно не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Зі згоди позивача, якій розяснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом досліджені письмові докази у справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- копія виконавчого листа ( а.с. 3), якою підтверджується стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей на підставі рішення суду від 03 березня 2006 року;

- довідка ДІС «Інфо-Ком» (а.с. 6), якою підтверджується склад сімї позивача;

- копія свідоцтва про народження (а.с.7), якою підтверджується батьківство відповідача щодо ОСОБА_4;

- повідомлення ВДВС Дніпропетровського РУЮ та розрахунок заборгованості по аліментам (а.с. 8, 9), якими підтверджується факт існування заборгованості по аліментам та її розмір.

Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач у справі є батьками ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 7).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 березня 2006 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на цей час досягли повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 31 грудня 2010 року, наданого відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, розмір заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2 407/2006 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 9096,01 грн. ( а.с. 9), яку в добровільному порядку відповідач позивачу не сплачує, що дає правові підстави стягувачеві аліментів вимагати стягнення неустойки з відповідача в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен прострочений день.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно ст. 194 Сімейного Кодексу України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стягнення неустойки вважається видом відповідальності.

Суд дійшов до висновку, що виникнення заборгованості сталося з вини відповідача, який зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, батьком якої він є, до досягнення дитиною повноліття, у сумах, які були визначені судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів на користь матері дитини, тобто позивача у справі. Але відповідач, який є працездатним, сплачував аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлений судом, а тому суми щомісячних аліментів, обовязкових до сплати, нараховувалися державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати по місту.

Крім цього, ніяких доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у визначених судом та державним виконавцем сумах відповідач суду не надав, та не довів, що несплата аліментів була наслідком тяжкої хвороби, іншої незалежної від нього обставини.

А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по аліментам в розмірі 9096,01 грн. Крім цього, відповідач повинний відповідати за порушення зобовязання щодо сплати аліментів, а тому з нього на користь позивача належить стягнути і неустойку, розмір якої згідно наданого та перевіреного судом розрахунку, станом на 31 грудня 2010 року становить 2630 грн.

Що стосується стягнення з відповідача 3% відсотків річних за порушення грошового зобовязання, то у цій частині позов задоволенню не підлягає, так як цивільна відповідальність за порушення строків та несплату аліментів встановлена законом лише у вигляді неустойки.

Враховуючи позицію позивача, зазначені нею обставини та досліджені судом докази на їх підтвердження, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам на неустойки за порушення строків виплати аліментів, 3 відсотків річних підлягає частковому задоволенню.

Суд також вважає, що належить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які були сплачені позивачем за надання їй правової допомоги, так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 4, 5 - квитанція про сплату витрат на правову допомогу, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю).

Круючись ст. ст. 10, 11, 15, 174, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 194, 196 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за порушення строків виплати аліментів, трьох відсотків річних, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, місце роботи невідомо, заборгованість по аліментам на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 31 грудня 2010 року в розмірі 9096,01 грн., та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 2630,53 грн. на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

І інший частині в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за порушення строків виплати аліментів, трьох відсотків річних відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Б.Ковальова