Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Судова палата з цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Геєць Ю.В. Суддя доповідач Бондар М.С.
30 серпня 2011 року Справа № 22-4474/11
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Кухар С.В., Бєлка В.Ю.

секретар - Карацюпа О.О.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про стягнення грошових коштів за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2009 року Публічне акціонерне товариство "ВТВ Банк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення несплачених грошових коштів, зазначаючи, що за кредитним договором № К-80/Ф/4 від 15.05.2008 року відповідач одержав в Банку 72 000 долара США на придбання квартири на строк 12.05.2028 року. Про те свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом на виконує. У зв'язку з цим виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 70 772,26 долара США (566 263 грн. 01 коп.), прострочена заборгованість за кредитом 856,40 долара США (6852 грн. 23 коп.), прострочені відсотки за користування кредитом - 9394,38 долара США (75 166 грн. 31 коп.), пеня на суму 6439 грн. 36 коп., несплачені річні на суму 1134 грн. 37 коп. та інфляційні втрати у розмірі 73 грн. 35 коп., що загалом складає 655 928 грн. 63 коп.. Посилаючись на викладене просили стягнути на користь Банку зазначену суму заборгованості.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2011 року заявлені вимоги задоволені частково. Суд відмовив позивачу у стягненні інфляційних втрат.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати ухвалене рішення, так як на його думку суд неправильно з'ясував обставини справи та неправильно визначився з нормами матеріального права.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи видно, що за договором кредиту № К-80/Ф/4 від 15.05.2008 року відповідач одержав в Банку 72 000 доларів США на придбання квартири на строк 12.05.2028 року зі сплатою відсотків 13,5% річних (а.с.7).

За ст. 526 ЦК зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Пунктом 7.1,8.1, Договору визначено що проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно.

Боржник не виконав належним чином і в строк відповідно до умов Договору свої зобов'язання, в звязку з чим виникла заборгованість на загальну суму 655 928 грн. 63 коп., в тому числі: не сплачена сума кредиту - 70 772,26 долара США (566 263 грн. 01 коп.), прострочена заборгованість за кредитом 856,40 долара США (6852 грн. 23 коп.), прострочені відсотки за користування кредитом - 9394,31 долара США (75 166 грн. 36 коп.), пеня на суму 6439 грн. 36 коп., несплачені річні на суму 1134 грн. 37 коп. та інфляційні втрати у розмірі 73 грн. 35 коп.(а.с.53).

За умовами ст.1050 ЦК боржник зобов'язаний сплатити позивачу всі нараховані і несплачені суми за умовами договору.

Таким чином, за правилами ст.1050 ЦК боржник зобов'язаний сплатити позивачу всі нараховані і несплачені суми за умовами договору.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює якихось обмежень використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

За ст.192 ЦК іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку встановлених законом.

Основним актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет кабінету Міністрів "Про систему валютного регулювання та валютного контролю".

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст.5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

неторговельні операції з валютними цінностями;

операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Судом також встановлено, що Банк на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу має право на здійснення операцій з надання кредитів в іноземній валюті.

При ухваленні рішення суд врахував наведені обставини справи про які відповідач згадує в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, аргументи апеляційної скарги не є переконливими і не можуть бути прийняті до уваги.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу і ухвалив законне рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: