АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7148/2011 р. Головуючий 1-ї інстанції Омельченко Н.І.
Категорія відшкодування шкоди Доповідач Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 02.09.2009 року відбулось залиття гарячою водою квартири 74 за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 22, в якій вона проживає. Залиття сталось через некваліфіковані дії під час проведення самочинного ремонту сантехнічного обладнання її сусідами - родиною ОСОБА_4. Внаслідок зазначеного залиття в її квартирі були пошкоджені стелі, стіни, підлога, меблі, електропроводка, ковдра. 04.09.2009 року ОСОБА_3 в присутності свідків видала позивачці розписку про зобовязання відшкодувати завдані залиттям збитки в розмірі 5000 грн. до кінця січня 2009 року. З цієї суми ОСОБА_3 було виплачено лише 2000 грн., решту коштів в сумі 3000 грн. ОСОБА_3 виплачувати відмовилась.

В січні 2010 року з позовом до тих же відповідачів, про той самий предмет і з тих самих підстав до суду звернулась власниця квартири ОСОБА_7.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 березня 2010 року позов ОСОБА_6 залишено без розгляду.

ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_7 заперечувала. Зазначила, що написала розписку від 04.09.2009 року внаслідок загроз та тиску, в зв'язку з чим просила вважати її недійсною. Вважала, що позивач значно завищила розмір завданої нею шкоди та вона відшкодувала його в достатньому розмірі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 800 грн. на відшкодування моральної шкоди, також судові витрати в розмірі 171 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, 2-говересня 2009 року з вини ОСОБА_3, ОСОБА_4 сталося залиття належної ОСОБА_7 квартири № 74 за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 22. В результаті чого в квартирі були пошкоджені стелі, стіни, підлога, меблі, електропроводка, ковдра. На відшкодування завданої шкоди ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_7 2000 грн.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7, суд першої інстанції правильно керувався нормами ЦК та ЦПК України та обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження розміру завданої їй вищезазначеними діями відповідачів матеріальної шкоди.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду про доведеність факту завдання позивачці моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначила у звязку зі знищенням або пошкодженням її майна.

Факт пошкодження майна позивачки з вини відповідачів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні у суді першої інстанції. Наявність душевних страждань доведена поясненнями представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6, яка мешкає в пошкодженій квартирі та матеріалами справи, з яких вбачається, що в квартирі кірм інших пошкоджень були залиті розподільчі коробки, у звязку з чим відсутнє електропостачання, що викликало багато незручностей для її мешканців.

Одночасно судова колегія вважає обгрунтованим висновок суду щодо визначення розміру завданої шкоди, оскільки він відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності.

За змістом ст.ст. 1167, 1190 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою винною у її завданні. Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Проте, правильно вирішивши спір по суті, суд першої інстанції припустився помилки у визначенні розміру судових витрат та помилково стягнув зазначені витрати на користь ОСОБА_7 солідарно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито» від 21 січня 1993 р. N 7-93 та Постанови Кабінету Міністрів України « Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ та їх розмірів» від 21 грудня 2005 р. N 1258 з позовів немайнового характеру, до яких відносяться і позови про відшкодування моральної шкоди, сплачується судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 37 грн.

Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки ст. 88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку, то їх належить стягнути у рівних частках з кожного з відповідачів.

Відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2010 року - змінити.

Зменшити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4, стягнувши з ОСОБА_8, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 по 22 ( двадцять дві)гривені 75 копійок з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: