Справа № 22-ц-167/2011 Головуючий у I інстанції Бечко Бечко Є.М.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2011 року 04 серпня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи г.п.,
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі:Марченко о.о.,
за участю:правонаступника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2010 року по справі за позовом першого заступника прокурора м.Чернігова в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги першого заступника прокурора м.Чернігова в її інтересах до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування,

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що судом не взяті до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які зазначили, що ОСОБА_3 останні роки страждає на психічні захворювання. Апелянт також не погоджується з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №380 від 03.09.2010 року, проведений КЛПЗ „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня, зазначаючи, що він є необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи і викликає сумніви в його правильності. Вважає, що місцевим судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку спеціаліста (психіатра) ОСОБА_10 від 21.10.2010 року. Також в порушення ст.209 ЦПК України, без видалення до нарадчої кімнати, без відповідної мотивації було відхилено клопотання про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи. Крім того, в порушення ст.197 ЦПК України під час судового розгляду справи зовсім не здійснювалось повне фіксування судового засідання, про що маються відповідні довідки.

В період апеляційного розгляду справи 03 січня 2011 року позивач ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.191). 17 січня 2011 року Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 30 листопада 2010 року за р. № 2051, була заведена спадкова справа за № 69/2011 (а.с.201, 203-204). Враховуючи, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, до участі у справі було залучено ОСОБА_4 як правонаступника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що позивач по справі ОСОБА_3 є співмешканкою батька відповідачки ОСОБА_6

19.09.2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй майно ОСОБА_6 (а.с.43).

10.07.2008 року ОСОБА_3 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси в усіх установах та організаціях міста Чернігова, в тому числі в житлових органах, в бюро технічної інвентаризації, в відділах земельних ресурсів, у всіх без винятку організаціях по наданню житлово-комунальних послуг, в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх без винятку питань, в тому числі з усіх питань по оформленню і отриманню необхідних документів в бюро технічної інвентаризації та в відділах земельних ресурсів на належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, на якій вона розташована, що знаходиться в місті Чернігові, вулиця Комунальна, будинок 6, з наданням їй в тому числі права одержувати в БТІ ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, необхідні довідки та документи в відділах земельних ресурсів тощо (а.с.44). На підставі вказаної довіреності 24.07.2008 р. ОСОБА_6 отримала витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.37).

Відповідно до договору дарування від 04.09.2008 року, ОСОБА_3 подарувала належну їй Ѕ частину житлового будинку №6 по вул.Комунальній в м.Чернігові ОСОБА_6 (а.с.4-6, 40).

Даний правочин вчинений в письмовій формі, особисто підписаний його сторонами і посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 за реєстровим номером 1-3937. Згідно з довідкою Чернігівського МБТІ, право власності на Ѕ частину житлового будинку №6 по вул.Комунальній в м.Чернігові зареєстроване за ОСОБА_6 (а.с.36).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір дарування вчинений ОСОБА_3 у стані, коли вона могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної судово-психіатричною експертною комісією Комунального лікувально-профілактичного закладу „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня, відповідно до якого у ОСОБА_3 на час укладення договору дарування 04.09.2008 року мали місце ознаки розладу психічної діяльності у вигляді органічного розладу особистості і поведінки, що обумовлені дисфункцією головного мозку внаслідок судинного захворювання головного мозку церебросклерозу, проте ці розлади у своєму розвитку на той час не досягли того ступеню та глибини, щоб позбавляти її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (акт № 380 від 03.09.2010 року а.с.68-73).

Доводи апеляційної скарги та посилання правонаступника позивача ОСОБА_4 про те, що вказаний висновок судово-психіатричної експертизи є необґрунтованим, таким, що суперечить матеріалам справи і викликає сумніви в його правильності, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Експертною комісією Комунального лікувально-профілактичного закладу „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня експертиза була проведена відповідно до положень ст.ст. 53, 66, 143-145. 147 Цивільного процесуального кодексу України, з врахуванням наявних у справі доказів та судово-психіатричного огляду підекспертної ОСОБА_3, і вказаний висновок має процесуальний статус саме висновку експертизи.

Висновок спеціаліста-психіатра ОСОБА_13 за № 3/01-36/7 від 21 жовтня 2010 р., на який посилається апелянт (а.с.102-109), не відповідає вказаним нормам процесуального закону, він наданий без дослідження усіх наявних у справі доказів та огляду підекспертної ОСОБА_3; він лише містить висновок про те, що при проведенні судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 експерти не проаналізували та не врахували показання допитаних у справі свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, а для визначення того, до якого ступеню та глибини наявні у ОСОБА_3 з 2001 року розлади поведінки і психіки впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент укладення договору дарування 04.09.2008 року, спеціаліст вважав доцільним провести по справі повторну судово-психіатричну експертизу з обовязковим дослідженням показань свідків; висновок спеціаліста-психіатра не містить висновку щодо психічного стану ОСОБА_3 на час укладення договору дарування 04.09.2008 року.

З метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2010 року по справі було призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз (а.с.175). Під час вирішення питання про призначення експертизи апеляційним судом було доведено до відома учасників судового розгляду, що згідно з довідкою, складеною секретарем судових засідань суду першої інстанції, запис технічної фіксації показань допитаних в судовому засіданні 21 червня 2010 року свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 неможливо записати на диски у звязку зі збоєм в роботі програми „Камертон через внутрішню помилку в памяті компютера, і таким чином, відтворити запис показань свідків, допитаних у суді першої інстанції, неможливо, в звязку з чим зясовувались думки учасників процесу щодо проведення повторного допиту свідків, представники апелянта не заявили клопотання про повторний допит свідків. Київський міський Центр судово-психіатричної експертизи заявив суду клопотання про проведення повторного допиту свідків, які були допитані в Деснянському районному суді м. Чернігова 21 червня 2010 року, та надання експертам їх показань в написаному або надрукованому вигляді (а.с.177), проте в засіданні апеляційного суду Чернігівської області 26 січня -07 лютого 2011 року було встановлено, що позивач ОСОБА_3 03.01.2011 року померла, в звязку з чим провадження у справі було зупинене до залучення до участі у справі її правонаступника (а.с.188-195).

Після відновлення провадження у справі, в засіданні апеляційного суду 04.08.2011 р. були повторно допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_18

Апеляційний суд вважає, що підстави для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи по справі відсутні, оскільки за життя ОСОБА_3 в рамках процесуального закону була проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, з проведенням особистого судово-психіатричного огляду ОСОБА_3 експертами Комунального лікувально-профілактичного закладу „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня, і аналіз всіх наявних у справі доказів, зокрема, медичних документів та показань допитаних свідків, у їх сукупності, на дає підстав для сумнівів в правильності висновку експертів, визнання його необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Таким чином, по справі не доведено, що оспорюваний правочин не відображає дійсною волі ОСОБА_3 щодо розпорядження нерухомим майном та вчинений у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Згідно розписки, написаної власноруч ОСОБА_3 20.06.2010 р. (а.с.42), до прокуратури вона не зверталась, дарування зробила добровільно. Згідно пояснень свідка ОСОБА_8, до прокуратури міста Чернігова звертався він, а не ОСОБА_3; тексти заяви та пояснень від її імені, адресовані прокурору (а.с.3,7) були складені з його слів та підписані на його прохання ОСОБА_3 за місцем її проживання.

Зважаючи на наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: