Справа №2-2443/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Богдановській Т.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства Дніпропетровський електротранспортпро відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.03.2011 року близько 20-50 г. рухався по мосту №2 з боку пр.Правди в напрямку вул.Коцюбинського на власному автомобілі НОМЕР_1, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №688214, під керуванням водія ОСОБА_4 Під час руху в районі електроопори №76 на його автомобіль впав дріт контактної мережі, яка належить Міському комунальному підприємству Дніпропетровський електротранспорт(далі МКП Дніпропетровський електротранспорт), завдавши автомобілю механічні пошкодження. Було викликано ДАІ та складена довідка, в якій зазначено пошкодження його автомобіля, а саме: ліва фара, ліве переднє крило, обидві ліві двері, передній бампер. 07.04.2011 року він отримав довідку-висновок відділення по оформленню ДТП та дізнання ВДАІ в м.Дніпропетровську. Згідно висновку №375 від 25.03.2011 року експерта-автотоварознавця, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу 13.03.2011 року склала 8516 грн. 85 коп., яку, посилаючись на ст.ст.22,1166,1192 ЦК України, просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з останнього моральну шкоду в сумі 2000 грн., посилаючись на те, що він несе переживання морального характеру, внаслідок винних дій відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив суд задовольнити останню в повному обсязі.

Представник відповідача МКП Дніпропетровський електротранспортв судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що позивачем не надано доказів щодо пошкодження автомобіля внаслідок винних дій відповідача, щодо заподіяння моральної шкоди, а тому позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Чері Тіго д/н НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА №688214 (а.с.8).

13.03.2011 року о 20-50 г. на належний позивачу автомобіль під керуванням водія ОСОБА_4 на мосту №2 в районі електроопори №76 сталося падіння дроту контактної мережі. Внаслідок чого автомобілю було завдано механічні пошкодження.

Зазначене підтверджується довідкою-висновком відділення по оформленню ДТП та дізнання ВДАІ в м.Дніпропетровську від 07.04.2011 року, довідкою ДАІ від 13.03.2011 року щодо отриманих автомобілем НОМЕР_1 механічних пошкоджень (а.с.6,7).

Як вбачається з довідки відповідача на запит суду, ділянка контактної мережі, що розташована на мосту №2 м.Дніпропетровськ, входить до складу контактної мережі тролейбусного маршруту №7 (інв.№115, дата введення в експлуатацію січень 1966 року) та знаходиться на балансі МКП Дніпропетровський електротранспорт з жовтня 2003 року (а.с.40).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦКУ країни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд вважає доведеним вину відповідача в заподіянні позивачу матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного останньому транспортного засобу та не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо відсутності вини відповідача в заподіянні шкоди, оскільки контактна мережа в місці її падіння на автомобіль позивача, знаходиться на балансі відповідача, тому саме останній повинен нести відповідальність за неналежне утримання та технічний стан останньої та заподіяну внаслідок цього матеріальну шкоду позивачу.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №375 від 25.03.2011 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 склала 8516 грн. 85 коп. (а.с.9-24).

Відповідно до ст.7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україніпроведення оцінка майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги саме висновок експерта-автотоварознавця №375 від 25.03.2011 року, проведений у відповідності до зазначених вище нормативних актів.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8516 грн. 85 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких

фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиобовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Позивач в своєму позові зазначає, що внаслідок винних дій відповідача йому завдано моральну шкоду, що полягає у переживаннях морального характеру.

Разом з тим, ані позивачем в своєму позові, ані представником позивача в судовому засіданні у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України не надано належних доказів щодо заподіяння позивачу моральної шкоди: не зазначено в чому саме полягає завдана позивачу моральна шкода, її характер, ступінь та тривалість моральних страждань, якими саме діями чи бездіяльністю відповідача завдана остання.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 2000 грн. є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та в задоволені позову ОСОБА_5 в цій частині слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню, пропорційно до задоволених позовних вимог, державне мито в сумі 85 грн. 17 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22,23,1166,1167,1192 ЦК України, ст.ст.10-12,58-62,79,88,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства Дніпропетровський електротранспортпро відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства Дніпропетровський електротранспортна користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріально шкоди 8516 грн. 85 коп. судовий збір в сумі 85 грн. 17 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак