АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1445/11 Головуючий у 1-й інстанції Середа Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: судді Пікуля В.П.,

суддів: Лобова О.А., Акопян В.І.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кременчуцької філії АКПІБ ЗАТ «Промінвестбанк» про встановлення факту спільного проживання однією сімєю з померлим ОСОБА_5, визнання права власності на ? частину банківського вкладу в Кременчуцькій філії АКПІБ ЗАТ «Промінвестбанк»

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Кременчуцької філії АКПІБ ЗАТ «Промінвестбанк» про визнання права власності на грошові кошти,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2010 року позивачка звернулася у суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на те, що із 21.11.2000 року вона повінчалася із ОСОБА_5 та спільно із ним проживала однією сімєю, вели спільне господарство, та накопичували матеріальні блага як подружжя. 16.11.2007 року між ними був зареєстрований шлюб. 25.05.2009 року її чоловік ОСОБА_5 помер. 28 січня 2010 року між відповідачами та нею був підписаний договір про поділ спадкового майна. Після смерті матері, не відійшовши від смерті чоловіка, вона, розбираючи речі чоловіка знайшла договір банківського вкладу від 13.09.2006 року, відповідно до якого її чоловіком ОСОБА_5 в Акціонерному комерційному банку «Промислово-інвестиційний банк» розміщений вклад на суму 101 600 грн. При зверненні до Кременчуцької нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на прийняття спадщини на частину вкладу їй було відмовлено.

Просила ухвалити рішення, яким визнати факт спільного проживання однією сімєю її та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (який помер 26.05.2009 року), у період з листопада 2000 року по 16.11.2007 року ( на день реєстрації шлюбу).

Ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право власності на ? частину банківського вкладу, який розміщений за договором № 331144/02/ИЗ-5 від 13.09.2006 року у Кременчуцькій філії Акціонерного комерційного банку «Промислово інвестиційний банк», який є обєктом права спільної сумісної власності при проживанні однією сімєю з ОСОБА_5

Ухвалити рішення, яким виключити ? частину банківського вкладу за договором № 331144/02/ИЗ- 5 від 13.09.2006 року у Кременчуцькій філії Акціонерного комерційного банку «Промислово-інвестиційний банк» зі складу спадкового майна.

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Кременчуцької філії АКПІБ ЗАТ «Промінвестбанк».

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 травня 2009 року помер його батько ОСОБА_5, після якого залишилася спадщина. Спадкоємцями майна є він, його брат ОСОБА_4 та дружина померлого. Спадкове майно було розподілене між спадкоємцями відповідно до договору від 17.07.2009 року. З листа керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Кременчуці Полтавської області» від 01.07.2010 року він дізнався про те, що на імя ОСОБА_5 відкритий рахунок № ИЗ-5, залишок по рахунку складає 115 133 грн. 28 коп. Відповідно до заповідального надпису вказаний рахунок ОСОБА_5 заповідав йому. Вказані кошти є особистими коштами його батька, які подарував йому ОСОБА_4

Просив відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позову.

Визнати за ним право власності на грошові кошти в сумі 115 133 грн. 28 коп., які зберігаються на рахунку № ИЗ 5 з залишком станом на 01.07.2010 року, який відкрито в безбалансовому відділенні № 2 філії відділення Промінвестбанку в м. Кременчук Полтавської області на імя ОСОБА_5 Стягнути із відповідача ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на грошові кошти, які зберігаються на рахунку № ИЗ-5, який відкрито в безбалансовому відділенні № 2 філії відділення «Промінвестбанк» в м. Кременчуці Полтавської області на імя ОСОБА_5, згідно заповідального розпорядження від 13 вересня 2006 року на імя ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1151, 33 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Із рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 яка його оскаржила, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно пунктів 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.11.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відбулося вінчання. 16.11.2007 року ОСОБА_2 з ОСОБА_5 зареєструвала шлюб у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ.

26.05.2009 року ОСОБА_5 помер. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми померлого ОСОБА_5 від першого шлюбу. Після смерті останнього відкрилася спадщина. Спірні правовідносини при поділі спадщини були врегульовані нотаріально посвідченою угодою про поділ спадкового майна від 28 січня 2010 року.

Судом першої інстанції встановлено, що після вказаних подій під час перегляду речей померлого ОСОБА_2 знайшла договір банківського вкладу №331144/02/--ИЗ 5 на суму 101 600 грн., розміщений померлим в Кременчуцькій філії Акціонерного комерційного банку «Промислово-інвестиційний банк» та звернулася до Першої нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва на 2/3 частини банківського вкладу, виходячи із того, що вона має право на ? частину вкладу, яка є обєктом права спільної сумісної власності, у видачі якого їй було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що факт походження спірних грошових коштів в сумі 120 000 грн., які були передані покійному ОСОБА_5 молодшим сином ОСОБА_4 після продажу будинку і які були покладені покійним у Кременчуцьку філію Акціонерного комерційного банку «Промислово-інвестиційний банк» з заповідальним надписом на імя ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в показаннях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були допитані у судовому засіданні та критично оцінив показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з наступних підстав підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ч. 2 цієї статті на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України (глава 8), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, указаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із листопада 2000 року по 16 листопада 2007 року проживали однією сімєю.

Вказаний факт підтверджується зокрема тим, що 21.11.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відбулося вінчання. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 також підтвердили факт спільного проживання як подружжя ОСОБА_2 з ОСОБА_5 та ведення спільного господарства у вказаний період.

При цьому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що показання свідків мають суттєві протиріччя, а тому суд критично до них віднісся, є безпідставним тому, що вказані протиріччя жодним чином не ставлять під сумнів правдивість показань свідків, які у сукупності із іншими доказами доводять факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сімєю.

Із матеріалів справи також вбачається, що 13 вересня 2006 року ОСОБА_5 відповідно до договору № 331144/02/--ИЗ 5 передав Кременчуцькій філії Акціонерного комерційного банку «Промислово-інвестиційний банк» на депозитний рахунок 101600 грн. та зробив заповідальне розпорядження по цьому рахунку, заповівши його сину ОСОБА_3. Тобто кошти на депозитний рахунок були внесені під час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сімєю.

Доводи викладені у позовній заяві ОСОБА_3 про те, що кошти на рахунку були передані ОСОБА_4 в дар ОСОБА_5 та висновок суду першої інстанції у цій частині не підтверджується матеріалами справи.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятидесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Термін «валютні цінності» визначається декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та контролю» від 19 лютого 1993 року (із послідуючими змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 1 вказаного Декрету Кабінету Міністрів валютні цінності це:

валюта України грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших кредитно-фінансових установах на території України;

платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, бони, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, ощадні книжки, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України;

іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнот, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти в грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших кредитно-фінансових установ за межами України;

платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені в іноземній валюті або банківських металах.

Отже, у разі укладення договору дарування грошових коштів між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на суму більше пятидесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян він мав бути укладений у письмовій формі та бути нотаріально посвідчений.

Тому, належним доказом укладення договору дарування між вказаними особами має бути нотаріально посвідчений договір дарування, який суду не наданий.

Таким чином, висновок суду на підставі показів свідків про те, що кошти на рахунку були передані ОСОБА_4 в дар ОСОБА_5 не можна вважати обґрунтованим.

Зустрічний позов ОСОБА_3 також не може бути задоволений з тих підстав, що відповідно до ст. 1241 ЦК України, ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) має право на обовязкову частку у спадщині.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.

При розподілі судових витрат колегія суддів вважає, що із відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_14 слід стягнути у рівних частинах судові витрати понесені позивачкою, відповідно до задоволених позовних вимог: по сплаті судового збору у суді першої інстанції у сумі 508 грн. та 254 грн. при подачі апеляційної скарги, а всього по 381 грн. (508 +254 /2= 381), а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. сплачені при подачі позовної заяви та 120 грн. сплачених при подачі апеляційної скарги, а всього по 120 грн. (120 +120/ 2 = 120).

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (який помер 26 травня 2009 року), у період з листопада 2000 року по 16 листопада 2007 року (день реєстрації шлюбу).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину банківського вкладу, який розміщений за договором № 331144/02/--ИЗ 5 від 13 вересня 2006 року у Кременчуцькій філії Акціонерного комерційного банку «Промислово-інвестиційний банк», який є обєктом права спільної сумісної власності.

Виключити вказану ? частину банківського вкладу за договором № 331144/02/--ИЗ 5 від 13 вересня 2006 року у Кременчуцькій філії Акціонерного комерційного банку «Промислово-інвестиційний банк», зі складу спадкового майна.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати понесені при подачі позовної заяви та розгляді справи у суді апеляційної інстанції: по сплаті судового збору у сумі 381 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору понесені при подачі позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 381 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: О.А. Лобов

ОСОБА_15

З оригіналом згідно

суддя В.П.Пікуль