БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2011 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Василишина В.О.,

при секретарі Лобко А.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 й ОСОБА_4, третя особа: головне управління юстиції у місті Києві, про визнання права власності на нерухоме майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти,

в с т а н о в и в:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що із 1982 року він однією сімєю проживав із ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2008 року. Факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу встановлено у судовому порядку.

За час спільного проживання однією сімєю було придбано нерухоме майно, а саме: - житловий будинок під номером 17 по вулиці Ясній в селі Княжичі Броварського району Київської області; - земельна ділянка, площею 0,181 га, за цією ж адресою; - квартира під номером 183 у будинку 3-А по вулиці Курчатова у місті Києві; - гараж багатобоксовий під номером 567 по вулиці Крайній, 17 в місті Києві в гаражно-будівельному кооперативі «Супутник-1».

Спадкоємцями першої черги за законом до майна ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2008 року є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак він є лише спадкоємцем четвертої черги за законом. В той же час на його думку до складу спадщини має входити лише ? частина всього придбаного ОСОБА_6 майна, оскільки воно набувалося спільною працею й за спільні кошти, під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Разом із тим, 18 березня 2011 року державним нотаріусом Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори відмовлено йому у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя.

Просить суд: - визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку під номером 17 по вулиці Ясній в селі Княжичі Броварського району Київської області; - визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,181 га, розташованої на території села Княжичі, Княжицька сільська рада (цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд); - визнати за ним право власності на ? частину гаражного боксу під номером 567 по вулиці Крайній, 17 в місті Києві (ГБК «Супутник-1»); - визнати за ним право власності на 1/16 частину квартири під номером 183 у будинку 3-А по вулиці Курчатова в місті Києві.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримала й просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 позов не визнав й просив у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнала й просила його задовольнити.

У судове засідання третя особа: головне управління юстиції у місті Києві представника не направила. До суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника управління (а.с.52).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла 19 грудня 2008 року у місті Києві, про що відділом реєстрації смерті у місті Києві зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації смертей за номером 24572 від 20 грудня 2008 року (а.с.58).

У провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: головне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадщину.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 травня 2010 року (яке набрало законної сили) позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 із 20 січня 1982 року однією сімєю як чоловіка та жінки з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 19 грудня 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.78).

Спадкоємцями першої черги за законом до майна ОСОБА_6 є її доньки: ОСОБА_4 й ОСОБА_3 (а.с. 57, 64).

Також із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 18 червня 2009 року звернувся й ОСОБА_1 (а.с.72). Державним нотаріусом Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори 18 червня 2009 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що свідоцтво про право на спадщину йому не може бути видане, оскільки він не є спадкоємцем після померлої ОСОБА_6 (а.с.74).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 й відповідач ОСОБА_3 зазначили, що ОСОБА_1 й ОСОБА_6 жили однією сімєю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, турбувалися один про одного, за спільні кошти придбавали нерухоме майно.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав покази, що ОСОБА_1 він знає із 2001 року. Йому належить житловий будинок в селі Княжичі, який розташований поряд із будинком, у якому проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Із 2005 року вони почали проживати у будинку, власними силами робили у ньому ремонтні роботи, споруджували паркан, вели спільне господарство. Він їм допомагав розвантажувати будівельні матеріали. Жили вони мирно, він навіть на мав гатки про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не одружені. Між тим, йому не відомо за чиї кошти придбавалися спірні земельна ділянка та житловий будинок в селі Княжичі, а також за чиї кошти придбавалися будівельні матеріали й велися ремонтні роботи. Вважав, що це було за їхні спільні кошти. На теперішній час у будинку проживає ОСОБА_1

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав покази, що із 80-х років 20 століття він знає ОСОБА_1 Разом з ним працював. Через деякий час у них зявилися гарні доброзичливі стосунки. Він навіть давав у борг ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 800 доларів США, яких останньому недоставало для придбання будинку та земельної ділянки у Київській області. ОСОБА_1 кошти повернув. Крім того, ОСОБА_1 свого часу також допомагав йому коли в нього трапилася складна життєва ситуація. Заробітна плата на той час була гарна, також була можливість заробити кошти після робочого часу. Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що одержані в позику кошти були витрачені на придбання будинку й земельної ділянки у Броварському районі Київської області.

Позивачем до суду надані копії товарних чеків, видаткових накладних (а.с. 17-22) на придбання різних будівельних матеріалів.

Між тим, ці платіжні документи не містять даних про те, що саме позивач ОСОБА_1 придбавав ці матеріали. Певна кількість платіжних документів не містить навіть вказівки за якою адресою проводилася їхня доставка.

Також представником позивача ОСОБА_1 до суду надані копії правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а також деякі з цих документів представлені в оригіналі, зокрема: - договір купівлі-продажу земельної ділянки в селі Княжичі по вулиці Ясній, 17 Броварського району Київської області та державний акт на цю земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_6 (а.с. 14, 15); - свідоцтво про право власності на гараж багатобоксовий № 567 в ГБК «Супутник-1», площею 38,20 кв.м., по вулиці Крайня, 17 у місті Києві (а.с.24).

На інше нерухоме майно оригінали правовстановлюючих документів не були предявлені.

Як вбачається із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 лютого 2001 року (а.с.88), яка міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_6 придбала житловий будинок під номером 17 (збудований на 79%), по вулиці Ясній в селі Княжичі. Цей правочин посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_9

З копії повідомлення комунального підприємства Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 червня 2011 року № 19550 видно, що в архіві бюро відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Ясна, будинок 17 на імя ОСОБА_6 (а.с.104).

Згідно із копією повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна від 27 грудня 2010 року № 54882 (И-2010) квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі довідки ЖБК «Швейник» № 401 від 31 серпня 1992 року (а.с.90).

Оригінал довідки ЖБК «Швейник» від 31 серпня 1992 року № 401 позивачем не надано (а.с.25).

Спірне нерухоме майно придбавалося ОСОБА_6 із 1992 року по 2001 рік.

Право власності на спірний житловий будинок під номером 17 по вулиці Ясній в селі Княжичі спадкодавець до дня смерті не оформила у встановленому цивільним законодавством порядку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя одержувала пенсію по інвалідності (а.с. 27, 28). Із 1996 року й довідчно їй призначена пенсія як інваліду другої групи.

ОСОБА_1 до суду надав фотокопії звітів субєкта малого підприємництва фізичної особи-платника єдиного податку за четвертий квартал 2004 року, другий - четвертий квартали 2005 року, перший - четвертий квартали 2006 року з відомостями про одержання ним доходу (а.с. 109-116).

Також надана довідка АЕК «Київенегро» від 21 березня 2010 року № 180 (а.с.118) про те, що середній заробіток ОСОБА_1 за рік склав: - 1990 0,00372 грн.; - 1995 238,14 грн.; - 2000 800,36 грн.; - 2005 1654,90 грн.; - 2008 3054,81 грн.

Відповідно до статей 6, 13, 22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР (який діяв на час виникнення та існування спірних правовідносин) правове регулювання шлюбних і сімейних відносин здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Права і обовязки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Вже статтею 74 Сімейного кодексу України, який набрав чинності із 01 січня 2004 року, передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Статтею 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що спірне майно, яке належало на праві власності ОСОБА_6, і яка померла 19 грудня 2008 року, було придбане чи набуте нею саме внаслідок спільної праці із ОСОБА_1

Жодних переконливих доказів в обґрунтування доводів позову з цього питання позивачем та його представником не надано.

Що стосується житлового будинку під номером 55 по вулиці Ясній в селі Княжичі, то позов про визнання права власності на частину цього нерухомого майна не може бути задоволений ще й з підстав того, що спадкодавець за життя не оформила на нього речові права, а згідно із статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Керуючись ст.ст. 212 216 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин