АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Макарчука М.А.

Суддів Прядкіної О.В., Дряниці Ю.В.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною cкаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Миргородської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власносі на ? житлового будинку, виділення її в натурі та визнання права власності на самовільно збудоване майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Миргородської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку № 25 по вул..Сорочинській в м.Миргороді по закону після смерті батька ОСОБА_8,померлого в 1972р. та матері ОСОБА_9, померлої 1998р. ,без урахування самовільних побудов.

Частково задоволена зустрічна позовна заява ОСОБА_2 та визнано за ним право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку № 25 по вул..Сорочинській в м.Миргороді по закону після смерті батька ОСОБА_8,померлого в 1972р. та матері ОСОБА_9, померлої 1998р., без урахування самовільних побудов.

-2-

Задоволена позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визнано за ними право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку № 25 по вул.Сорочинській в м.Миргороді по закону після смерті батьків, без урахування самовільних побудов.

Рішення суду оскаржене ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі та визнати за ним право власності на весь будинок. Посилається на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне з ясування обставин справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав :

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, розподіл спадкового майна слід здійснювати з 1929р.- часу смерті власника спірного будинку діда сторін - ОСОБА_10.

Діючими на той час ст.ст. 418 -420 ЦК УСРР (1922 року) визначалося коло осіб призиваємих до спадкування, який обмежувався родичами прямої нисходящої лінії та живий із подружжя померлого, і спадщина підлягала розподілялась порівну на рівні частини між всіма особами вказаними в ст. 418.

Відповідно до ст. 429 ЦК УСРР (1922 року) « если присутствующий в месте открытия наследства наследник в течение 3 месяцев со дня принятия мер охранения не заявит подлежащему суду об отказе от наследства он считается принявшим наследство. Находящиеся налицо наследники могут вступить в управление наследственным имуществом, не дожидаясь явки прочих наследников, каковые, своевременно явившись, могут истребовать свою долю наследственного имущества.»

Враховуючи вищевикладені вимоги чинного на момент смерті ОСОБА_10 законодавства спадкоємцями, які прийняли спадщину в рівних частинах по 1/3 були : дружина померлого ОСОБА_11 та діти померлого : ОСОБА_8 та ОСОБА_12.

Після смерті ОСОБА_11 23 грудня 1953 року відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного будинку, яку успадкували її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_12.

Суд не приймає до уваги як належний аргумент ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_12 після смерті своїх батьків проживаючи з ними в одному будинку, не приймала після них спадщину, так як суду не надано доказів того, що вона зверталась до суду з відмовою від спадщини (ст. 429 УК УСРР).

Після смерті батьків у ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виникло право спільної часткової власності на спірний будинок, по 1/ 2 його частині.

Після смерті ОСОБА_12 22 листопада 1986 року спадщину прийняв її син ОСОБА_13, який продовжив користуватись частиною спірного будинковолодіння, проживаючи в ньому та сплачуючи комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_13 14 травня 2001 року спадщину прийняли його діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4,які вчинили дії, що відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) свідчили про прийняття спадщини- користувались частиною спірного будинку та сплачували комунальні послуги.

-3-

Після смерті 28 липня 1972р. ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку по вул. Сорочинська, 25 в м. Миргород.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8, відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) були: його дружина, ОСОБА_9 та діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_2; ОСОБА_7, та ОСОБА_6.

Але фактично після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_14, ОСОБА_3 та ОСОБА_7П по 1/6 частини спірного будинку. Інші спадкоємці заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали і фактично не вступали в управління та користування спадковим майном.

Незважаючи на те, що позивачка ОСОБА_3 не була зареєстрована на момент смерті батька у спірному будинку, вона вступила в спадщину відповідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., так як продовжувала користуватись садибою, обробляючи частину земельної ділянки біля хати та здійснила за власні кошти будівництво погрібу, добудову окремого входу до кімнати, де проживала її мати ОСОБА_14. та її газифікацію, побудову гаража (1994 рік). Жодний із інших спадкоємців, які проживали в будинку (ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_4М.) не заперечували проти дій ОСОБА_3 визнаючи її право на частину спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на свідчення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не спростовують встановлених судом фактів та колегією суддів до уваги не приймаються.

Після смерті 09.04. 1998 року ОСОБА_14, її частину будинковолодіння (1/6 ) по вул. Сорочинська 25 успадкували ОСОБА_3 разом з братом ОСОБА_7, як спадкоємці першої черги, які фактично вступила в управління та володінням майном після смерті матері та користуюся частиною спадкового майна по даний час.

Таким чином суд прийшов до вірного висновку про те, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в спадковому майні належить по ? частині.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процессуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.303,304,308,313,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І