АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:виключення майна з опису Доповідач: Колтунова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Сілантьєвої Е.Є., Гальянової І.Г.,

при секретарі - Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 11 липня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_2, ТОВ «Укрпромбанк» про виключення майна з акту опису й арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

08 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про виключення майна з акту опису й арешту.

Позивач посилалася на ті обставини, що між нею та ТОВ «Український промисловий банк» (далі банк) 30 листопада 2007 року був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії та в її межах надані кредитні кошти.

В якості забезпечення виконання позивачем зобовязань за кредитним договором між позивачем та банком відповідно до п.3.1 даного договору було заставлене іпотечне майно, а саме: двохкімнатна квартира №3, загальною площею 57,1 кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул. Шаляпіна, буд. 54-А, що належить позичальнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2007 року.

27 липня 2008 року державним виконавцем Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчих документів про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 35501 грн. 82 коп. та виконавчого збору у розмірі 3555 грн. 18 коп. була винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

В травні 2009 року державним виконавцем був складений акт опису та арешту спірної квартири.

01 липня 2010 року Дзержинським районним судом м.Харкова винесено заочне рішення за позовом ТОВ «Український промисловий банк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у звязку із невиконанням боржником кредитних зобовязань.

За таких обставин позивач вважала, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення арешту на квартиру № 3, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Шаляпіна, буд. 54-А.

У звязку з чим позивач просила суд зупинити виконавче провадження про стягнення суми заборгованості з неї на користь ОСОБА_2 і виключити спірну квартиру з акту опису майна.

Представник позивача проти задоволення позову заперечував, мотивуючи це тим, що арешт квартири позивача здійснений у відповідності з вимогами Закону України «Про виконання провадження».

Залучена судом в якості третьої особи ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що судове рішення про стягнення з позивача на її користь суми боргу не виконане з 2001 року.

Рішенням Київського районного суду від 11 липня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про виключення майна з акту опису і арешту відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При розгляді справи судом був порушений принцип змагальності, так як доказі відповідачем були надані не у попередньому судовому засіданні, а у судовому засіданні 11 липня 2011 року.

Суд першої інстанції не задовольнив її клопотання про долучення до матеріалів справи рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2004 року, яким встановлено, що вона розрахувалася зі ОСОБА_2 з боргу.

У звязку із чим, позивач просить даний факт дослідити в суді першої інстанції.

В судове засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_2, її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виключення майна з акту опису і арешту, суд першої інстанції виходив з того, що за зведеним виконавчим провадженням заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за трьома виконавчими документами складає 45065, 84 грн..

У звязку із непогашенням заборгованості у добровільному порядку, а також за відсутності у боржника іншого майна, був накладений арешт на належну їй на праві приватної власності квартиру.

Той факт, що на період накладення арешту квартира знаходилася в іпотеці, не є правовою підставою для задоволення позову, оскільки судові рішення про стягнення заборгованості були ухвалені до виникнення права звернення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду, так як вони відповідають зібраним у справі доказам, вимогам ст.ст. 52, 54, 55 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що судовими рішеннями, що набрали законної сили, Київського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2001 року, від 19 травня 2004 року, від 25 березня 2009 року, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнені наступні суми в рахунок погашення заборгованості: 21112 грн., 11127 грн. 42 коп., а також 12826 грн. 42 коп. (а.с. 43-44, а.с. 51-52).

Провадження по виконавчим листам по даним справам обєднані у зведене провадження (а.с. 25).

У добровільному порядку зазначені судові рішення виконані не були.

Майна для погашення заборгованості у ОСОБА_1 встановлено не було (а.с. 45-48).

30 жовтня 2007 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала квартиру №3, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Шаляпіна, буд. 54-А (а.с.16).

30 листопада 2007 року позивач заключила з ТОВ «Український промисловий банк» кредитний договір №743/ФК-07 і дана квартира була передана в іпотеку банку ( а.с. 6-14).

29 липня 2008 року на дану квартиру був накладений арешт державним виконавцем на підставі зведеного виконавчого провадження та оголошена заборона на його відчуження (а.с 15).

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнень на заставлене майно в порядку примусового виконання для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, можливо у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що арешт державним виконавцем на квартиру позивача накладений у встановленому законом порядку і правових підстав для виключення її з-під арешту не має.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі про погашення нею суми заборгованості перед ОСОБА_2, допустимими доказами не підтверджені.

Її посилання на рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2004 року не є обґрунтованими, оскільки фактів, що свідчать про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, не встановлено.

Не можуть бути прийняті до уваги й доводи апелянта відносно того, що за рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 липня 2010 року з неї стягнено на користь ТОВ «Український промисловий банк» 376772, 88 грн. і повинне бути здійсненим звернення на предмет іпотеки, оскільки право звернення на предмет іпотеки виникло після ухвалення судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вищевказаних сум.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: прийняття доказів після проведення попереднього засідання, також не можуть бути визнані правовою підставою для скасування рішення суду, так як у відповідності з вимогами ч.2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

У звязку з чим правових підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись: ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 11 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: