Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-4289/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що 07 березня 2004 року помер їхній батько ОСОБА_8, який проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами: сарай, сарай, баня, погріб, вбиральня та огорожа, що розташовані за вказаною адресою.

Ще за життя 21 грудня 1983 року їхній покійний батько ОСОБА_8 склав заповітне розпорядження, згідно з яким ? частку належного йому житлового будинку з відповідними надвірними будівлями заповідав ОСОБА_9 (нині ОСОБА_8) ОСОБА_10.

Решту майна, яке не охоплене заповітом, вони, позивачі його дочки як спадкоємці першої черги за законом, мають намір успадкувати згідно із чинним законодавством, для чого в установленому законом порядку звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8

Спірне спадкове домоволодіння побудоване їхнім батьком ОСОБА_8 у 1967 році, він був його власником та проживав у будинку до своєї смерті. Комунальним підприємством Київської обласної ради Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації на імя спадкодавця ОСОБА_8 виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, власником у якому вказаний ОСОБА_8

Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом на спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами їм відмовлено, оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_8 право власності на будинок не оформив та відповідно до закону його не зареєстрував, у звязку з чим вони змушені звернутися до суду.

Просили визнати за ними в порядку спадкування за законом і за заповітом після смерті їхнього батька ОСОБА_8 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у селі Соболівка Броварського району Київської області по вулиці Шевченка, 21, за ОСОБА_3 на 28/100 часток, за ОСОБА_7 на 47/100 часток і за ОСОБА_5 на 25/100 часток цього нерухомого майна.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, направили до суду заяву, у якій просять розглянути справу у їхній відсутності, позов підтримують, просять суд задовольнити їхні позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_6 сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не зявилася, направила до суду листа, у якому зазначає, що позов визнає, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову частково.

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 помер 07 березня 2004 року.

Із заповіту, посвідченого 21 грудня 1983 року державним нотаріусом Броварської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 3745, вбачається, що ОСОБА_8 ? частку належного йому житлового будинку із відповідними надвірними будівлями: літня кухня, що знаходяться у селі Соболівка ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області заповідав ОСОБА_9, на даний час ОСОБА_7

Суд встановив, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8, які прийняли спадщину, є його три дочки: позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а також син померлого ОСОБА_7, який спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2009 року, що набрало законної сили, ОСОБА_7 у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Із спадкової справи № 618/2004 до майна померлого 07 березня 2004 року ОСОБА_8 видно, що 26 жовтня і 02 листопада 2010 року позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/3 частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Літківське розміром 2,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому ОСОБА_8 на підставі сертифіката серії РН № 388028.

Також судом встановлено, що на момент відкриття спадщини померлому 07 березня 2004 року ОСОБА_8 належав житловий будинок загальною площею 85,7 м2, житловою площею 40,2 м2 із господарськими будівлями та спорудами: сарай, сарай, баня, погріб, вбиральня та огорожа, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Соболівка, вулиця Шевченка, 21.

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_8 спірного спадкового житлового будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Броварського району Київської області від 12 жовтня 2011 року № 649, з якої видно, що згідно із записом в погосподарській книзі за 1967-1969 роки, особовий рахунок № 313, головою господарства з 1967 року по день смерті є ОСОБА_8, який помер 07 березня 2004 року. Цей будинок побудований ним у 1967 році разом із дружиною ОСОБА_12, яка померла 02 грудня 2001 року.

Рішення про оформлення права власності на житловий будинок у селі Соболівка Броварського району Київської області по вулиці Шевченка, 21 на імя ОСОБА_8 за його життя не приймалося. На час його смерті і в даний час у цьому будинку ніхто не проживає та не зареєстрований.

Із технічного паспорта на житловий будинок № 21 по вулиці Шевченка у селі Соболівка Броварського району Київської області, виготовленого Броварським міжміським бюро технічної інвентаризації, власником у якому зазначений ОСОБА_8, вбачається, що за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок A-1, загальною площею 85,7 м2, житловою площею 40,2 м2, і господарські будівлі та споруди: сарай Б, сарай В, баня Г, погріб Д, вбиральня Е та огорожа N.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на спадковий житловий будинок Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області листом за № 2760/2-14 від 21 жовтня 2011 року позивачам відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, рекомендовано звернутися до суду.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

У ч. 1 ст. 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Із дослідженого у судовому засіданні заповіту ОСОБА_8, складеного ним 21 грудня 1983 року, видно, що ? частку спірного спадкового житлового будинку із відповідними надвірними будівлями: літня кухня він заповідав позивачу ОСОБА_7

Інших неохоплених заповітом ? частки цього житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом успадкували позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 як спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, кожний по ? частки.

На момент смерті 07 березня 2004 року спадкодавця ОСОБА_8 його дочка, спадкоємець першої черги за законом позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, досягла пенсійного віку 55 років, тобто була непрацездатною за віком. У разі порушення заповітом її права на спадкування частки належного батькові майна вона відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України мала б право на обовязкову частку у спадщині, розмір якої, враховуючи той факт, що до спадкування за законом закликалося б четверо спадкоємців першої черги, три дочки та син спадкодавця, становив би половину від ? частки майна, належного кожному із чотирьох спадкоємців по закону незалежно від змісту заповіту, тобто 1/8 частки.

Оскільки розмір частки, яку успадковує спадкоємець по закону позивач ОСОБА_3 становить ? частки, яка у два рази є більшою, ніж обовязкова частка, правила ст. 1241 ЦК України у цьому випадку не застосовуються, тому права на спадкування ще й обовязкової 1/8 частки у майні спадкодавця вона не має.

У ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті їхнього батька ОСОБА_8, якому належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, суд дійшов висновку, що після смерті останнього за позивачами в порядку спадкування необхідно визнати право власності на це нерухоме майно у таких розмірах: за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом на ? частку за кожною, та за ОСОБА_7 на ? частку (? частку за заповітом та ? частку за законом).

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 57, 60, 174, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку житлового будинку А-1, загальною площею 85,7 м2, житловою площею 40,2 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай Б, сарай В, баня Г, погріб Д, вбиральня Е та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Соболівка, вулиця Шевченка, 21, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 07 березня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частку житлового будинку А-1, загальною площею 85,7 м2, житловою площею 40,2 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай Б, сарай В, баня Г, погріб Д, вбиральня Е та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Соболівка, вулиця Шевченка, 21, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 07 березня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку житлового будинку А-1, загальною площею 85,7 м2, житловою площею 40,2 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай Б, сарай В, баня Г, погріб Д, вбиральня Е та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Соболівка, вулиця Шевченка, 21, у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 07 березня 2004 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І.М.