Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Справа № 2-2855/11
Провадження № 2/1007/2855/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.,

при секретарі Сулоєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства ?Комунальник-Ш?, директора підприємства ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного підприємства ?Комунальник-Ш?, директора підприємства ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 21 жовтня 2010 року по 21 січня 2011 року в розмірі 7563 грн. 60 коп.

Свій позов обґрунтовує тим, що він з 08 квітня 2009 року працював у комунальному господарстві Шевченківської сільської ради на посаді слюсаря оператора КНС, згідно наказу за № 23 від 08 квітня 2009 року.

10 лютого 2010 року звільнений по переведенню у приватне підприємство ПП ?Комунальник Ш? без зміщення посади. З 11 лютого 2010 року прийнятий по переведенню у приватне підприємство на посаду слюсаря КНС згідно наказу № 2 від 11 лютого 2010 року. З 17 серпня 2010 року по 17 вересня 2010 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати. 20 вересня 2010 року позивач вийшли на роботу після вимушеної відпустки без збереження зарплати. Директором ОСОБА_2 було оголошено, що чергування слюсарів КНС він відміняє і переводить на роботу різноробочими на кожен день з 08 години ранку до 17 години.

Позивач також зазначає, що його було звільнено з роботи 20 жовтня 2010 року згідно наказу № 11 від 20 жовтня 2010 року. Розрахунок при звільненні був проведений не повністю.

Заробітну плату за травень, червень, липень 2010 року директор ПП ?Комунальник - Ш? видав 01 грудня 2010 року, хоча як зазначає позивач, він мав таку можливість і обовязок видати 20 жовтня 2010 року. Заробітну плату за вересень і жовтень 2010 року позивач одержав 21 січня 2011 року, що підтверджується ордером № 45.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав повністю, при цьому уточнивши його та просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 20 жовтня 2010 року по 21 січня 2011 року в розмірі 5500 грн. 80 коп.

Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив в його задоволенні відмовити, посилаючи на те, що розрахунок із ОСОБА_1 був проведений вчасно, після того, як він після прогулу 29 листопада 2010 року зявився на роботу та був ознайомлений із наказом про звільнення, підтвердженням є відомості за вказані позивачем місяці в яких він проставив підпис 01 грудня 2010 року, а за вересень та жовтень заробітна плата стягувалась за вироком суду.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом, встановлено, що позивач 08 квітня 2009 року був прийнятий на роботу у комунальне господарство Шевченківської сільської ради на посаду слюсаря оператора КНС тимчасово, згідно наказу за № 23 від 08 квітня 2009 року.

22 квітня 2009 року переведений на постійну роботу слюсарем оператором КНС.

10 лютого 2010 року переведений у приватне підприємство ПП ?Комунальник Ш? без зміщення посади, згідно ст. 32 КЗпП України, згідно наказу № 09 від 10 лютого 2010 року.

З 11 лютого 2010 року прийнятий по переведенню у приватне підприємство на посаду слюсаря КНС згідно наказу № 2 від 11 лютого 2010 року.

З 17 серпня 2010 року по 17 вересня 2010 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

20 жовтня 2010 року згідно наказу № 11 позивач звільнений з роботи за відсутністю на робочому місці без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

В довідці виданої директором ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 зазначено, що за травень 2010 року відпрацьованих годин 128, нараховано заробітної плати 1473 грн. 59 коп., за червень 2010 року заробітна плата нарахована в розмірі 885 грн. 36 коп. у звязку з перебуванням у відпустці, за липень 2010 року відпрацьовано 112 годин, нараховано заробітної плати 1069 грн. 04 коп.; за серпень 2010 року відпрацьовано 64 години, нараховано заробітної плати 610 грн. 88 коп.; за вересень 2010 року відпрацьовано 104 години, нараховано заробітної плати 384 грн. 80 коп.; жовтень 2010 року відпрацьовано 160 години, нараховано заробітної плати 585 грн. 20 коп.

Згідно наданих відомостей ОСОБА_1 за травень 2010 року отримав заробітну плату в розмірі 523 грн. 56 коп. 01 грудня 2010 року (відомість № 7 за травень 2010 року), за червень 2010 року отримав заробітну плату в розмірі 853 грн. 49 коп. 01 грудня 2010 року (відомість № 8 за червень 2010 року), за липень 2010 року отримав заробітну плату в розмірі 1030 грн. 55 коп. 01 грудня 2010 року (відомість № 9 за липень 2010 року).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2010 року по обвинуваченню ОСОБА_2 цивільний позов у кримінальній справі ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 923 грн. 52 коп., та моральної шкоди в розмірі 800 грн., а всього на суму 1723 грн. 52 коп. - задоволений. Вироком суду встановлено, що робочий час ОСОБА_1 на підприємстві складав: одна доба через три доби. 17 серпня 2010 року він вранці прийшов приймати зміну однак ОСОБА_2 сказав, що чергування вже не потрібно, а робочий час буде по графіку з 08 години до 17 години, був відправлений у відпустку на 1 місяць. З 17 серпня 2010 року позивач на роботу не виходив і з наказом про відпустку ознайомився у вересні. Також зазначено, що згідно штатного розкладу, місячний посадовий оклад слюсарів КНС, складав 1385 грн. 28 коп., тому на підставі ст. 113 КЗпП України перебування у відпустці без збереження заробітної плати терміном на один місяць слюсаря КНС складає 923 грн. 52 коп.

Тобто на користь ОСОБА_1 була стягнута оплата за час перебування у відпустці без збереження заробітної плати терміном на один місяць з 17 серпня 2010 року по 17 вересня 2010 року в розмірі 923 грн. 52 коп.

У грудні 2010 року позивач звертався до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом про поновлення його роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2010 року по 08 грудня 2010 року в сумі 5042 грн. 40 коп. та стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 20000 грн. У березні збільшив позовні вимоги в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 21 жовтня 2010 року по 11 квітня 2011 року в сумі 11288 грн. 64 коп. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2011 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Броварського міськрайонного суду Кивської області залишено без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач не бажаючи працювати 8-ми годинний робочий день, починаючи з 20 вересня 2010 року не зявлявся на робочому місці та не виконував свої трудові обовязки без поважних причин.

Листом директора ПП ?Комунальник Ш? ОСОБА_2 направленого на адресу ОСОБА_1 останньому направлялось запрошення терміново приступити до роботи згідно своїх обовязків в режимі передбаченого колективним договором від 25 березня 2010 року за графіком робочого часу.

20 жовтня 2010 року згідно наказу № 11 позивач звільнений з роботи за відсутністю на робочому місці без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається із матеріалів справи з наказом про звільнення позивач був ознайомлений 29 листопада 2010 року, про що свідчить його особистий підпис на наказі.

З наведеного вбачається, що розрахунок за травень, червень, липень 2010 року з позивачем був проведений 01 грудня 2010 року після того як він зявився на підприємстві ознайомився з наказом про звільнення та отримав трудову книжку (а.с. 15 на звороті), а згідно видаткового касового ордеру № 45 ОСОБА_1 21 січня 2011 року виплачена заробітна плата за вересень жовтень 2010 року в розмірі 935 грн. 08 коп., а також 788 грн. 44 коп. за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 01 лютого 2011 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 46.

Крім того, відповідно до вимог ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Виключенням є при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком, що встановлено нормами ст. 238 КЗпП.

Таким чином, позивач отримавши розрахунок по заробітній платі 01 грудня 2010 року за травень, червень, липень 2010 року, а також 21 січня 2010 року заробітну плату за вересень, жовтень 2010 року згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 20 жовтня 2010 року по 21 січня 2010 року вчасно не звернувся, даний позов був поданий до 20 липня 2011 року.

На підставі викладеного та керуючись cт. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства ?Комунальник-Ш?, ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 20 жовтня 2010 року по 21 січня 2011 року в розмірі 5500 грн. 80 коп. відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Г. Радзівіл