Справа № 2-127/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2011 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.

при секретарі Петренко Ю.К.

за участю адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення до квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5 про визнання його втративши право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зняття його з реєстрації в спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення в спірну квартиру.

Ухвалою суду від 25 червня 2010 року справи було об,єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 , підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі, пояснила, що квартира АДРЕСА_2 належить їй та її сину ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 грудня 1994 року та свідоцтва про право власності за законом від 16 червня 2006 року. 16 травня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_5 та зареєструвала його в спірній квартирі, як члена родини, тобто чоловіка. З ОСОБА_5 вели спільне господарство, придбали деякі речі для спільного проживання. Стосунки з відповідачем погіршились у 2009 році, виникли сварки, у зв,язку з чим відповідач перестав проживати у спірній квартирі з листопада 2009 року, в квартирі відсутні його речі, бо вона зібрала його речі та виставили їх за двері квартири, комунальні платежі за квартиру він не сплачує, але добровільно з реєстраційного обліку знятися не хоче. У травні 2010 року вона забрала у відповідач ключі від квартири. Просить визнати відповідача втратившим право користування спірною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку у квартирі.

Відповідач ОСОБА_4, підтримуючі позовні вимоги ОСОБА_3 та її пояснення, додатково пояснив, що ОСОБА_3 доводиться йому матір,ю, вона побралась з ОСОБА_5 та вони стали проживати, як чоловік та жінка у спірній квартирі, вели спільне господарство, відповідач приносив гроші. Стосунки з матір,ю у відповідача припинились з листопада 2009 року із-за постійних сварок, але відповідач приходив до квартири і після листопада 2009 року, користувався речами, які залишились у спірній квартирі, а саме телевізором, ванною, туалетом. До весни 2010 року позивачка готовила, прала відповідачу речі. У травні 2010 року ОСОБА_3 забрала ключі у відповідача від квартири, вихватив їх з його рук. Він особисто має неприязливі стосунки з відповідачем, як співвласник квартири, не вважає його членом родини його та матері, не пропонував відповідачу сплачувати за квартиру комунальні платежі. Вважає відповідача втратившим право користування спірною квартирою та просить зняти його з реєстрації у спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги про визнання його втратившим право користування квартирою № 5 у будинку № 8/1 по вул. Пашковського у м. Маріуполі, не визнав, зустрічний позов про вселення у спірну квартиру підтримав у повному обсязі. В обґрунтування пояснив, що він уклав шлюб з ОСОБА_3 у 2006 році, став проживати разом із нею, як чоловік та жінка, вів спільне господарство, спільно придбали речі до квартири, предмети побуту, в квартирі поставили пластикові вікна, купили батареї опалення для заміни старих, стосунки були добрі до тих пір, поки до квартири не вселилась невістка цивільна жінка ОСОБА_4 Стосунки із ОСОБА_3 у нього погіршились, виникли сварки. 30 травня 2010 року він пішов на роботу, повернувшись з роботи ввечері, не зміг зайти у квартиру, бо його не пускали ні його жінка, ні її син, невістка, які силою забрали ключі від квартири, виставили у коридор його речі. Ввечері він був вимушений звернутися до міліції, щоб забрати свої документи, а саме паспорт, який позивачка йому повернула, але воєнний квіток, договори залишились у спірній квартирі, як залишились і спільно придбані з ОСОБА_3 речі. Заперечує, що не проживає у спірній квартирі з листопада 2009 року, бо 4 грудня 2009 року він подарив позивачці на її день народження золотий ланцюжок, у неї був ювілей. Просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та задовольнити його зустрічний позов, вселивши його у спірну квартиру.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що працює разом із відповідачем, 30 травня 2010 року він був на роботі, приїхав ОСОБА_5 та сказав йому, що його вигнала його жінка, вони разом поїхали за його речами, речі були складені у пакети, на наступний день речі відвезли до його сестри, паспорт він приходив забирати разом із працівником міліції, до якого звернувся. У квітні 2010 року вони завозили до квартири по вул. Пашковського продукти, він заходив до спірної квартири, бачив там жінку відповідача та її сина.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає у одному дворі разом із ОСОБА_3, часто бачила, як відповідач приїжджав додому на машині, бачила його на балконі. У травні 2010 року вона бачила ОСОБА_5, як той йшов додому, де проживає з ОСОБА_3, з розою. На початку червня 2010 року вона зустріла ОСОБА_5, який їй сказав, що його вигнали із квартири, вона бачила, як відповідач та ОСОБА_6 виносили його речі із квартири.

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що працює разом із позивачкою ОСОБА_3 У 2006 році позивачка зареєструвала шлюб разом із відповідачем, у 2007 році прописала його у спірну квартиру, відповідач проживав у квартирі у якості чоловіка позивачки, із слів позивачки знає, що відповідач проживав у спірній квартирі до осені 2009 року, вів спільне господарство з позивачкою, робив ремонт в квартирі, спільно придбали телевізор, пилосос, поставили вікна. У жовтні-листопаді 2009 року відповідач пішов з квартири, бо у них почалися сварки, він приходив додому у нетверезому вигляді, їй також відомо, що ключі від квартири у нього на той час були. У 2010 році відповідач не проживав у спірній квартирі, не приходив на похорон її чоловіка і січні 2010 року.

Свідок ОСОБА_9, будучі допитаною в судовому засіданні, суду пояснила, що позивачка доводиться їй рідною сестрою. Її сестра проживала разом із ОСОБА_5 , як чоловік та жінка, сестра прописала його у квартиру. Відповідач та ОСОБА_3 спільно купували речі, робили ремонт в квартирі. На протязі спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, сварився з її сестрою, часто змінював роботу, сестра попросила його покинути квартиру, забрала у нього ключі від квартири, які він потім приходив забирати разом із міліцією, ці обставини їй відомі від сестри. У листопаді 2009 році відповідач пішов із квартири.

Свідок ОСОБА_10 надав суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_9, додавши, що між відповідачем та ОСОБА_4 мали місце погані стосунки, він також відноситься до відповідача з неповагою.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_5 доводиться їй рідним братом. Їй відомо, що після реєстрації шлюбу між позивачкою та відповідачем, та прописала його у квартирі, вони разом вели спільне господарство, придбали предмети домашнього побуту, робили ремонт, її брат завжди дарив квіти та подарунки позивачці. На ювілей позивачки , 4 грудня 2009 року брат купив та подарив їй золотий ланцюжок. Стосунки між ними стали погані із-за проблем у стосунках із сином ОСОБА_3 30 травня 2010 року її брат прийшов до неї проживати, до цього проживав у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що працює паспортистом на дільниці № 9 ЖКП «Азовжитлдокомплекс», за запитом адвоката нею за участю бухгалтера дільниці Ковалевської було складено акт. Акт було складено на дільниці, за виключенням слів «з листопада 2009 року», слова «не проживає»було також написано на дільниці зі слів ОСОБА_3, також на місці вона вказує номер квартири сусідів, яких опитує з цього питання, акт було завірено не начальником дільниці ОСОБА_13, а особою, яка її заміщувала ОСОБА_14 На запит суду надали копію акту, де розписались ті особи, які були вказані у акті ОСОБА_13, ОСОБА_15, бо в оригіналі акту стоять підписи не уповноважених осіб, але ОСОБА_13 та ОСОБА_15 не виходили для складання акту.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що працює начальником дільниці № 9 ЖКП «Азовжитлокомплекс», на час складання акту знаходилась у відпустці, обставин складання акту не знає, але коли направляли копію акту до суду, то вона поставила свій підпис, бо у акті стояло її прізвище, також підписала акт майстер. Працівники ЖЕКу не знають, проживає особа у квартирі чи ні, акт складається зі слів сусідів.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що працює майстром на дільниці № 9, обставин складання акту не знає, акт не складала, своїм підписом на копії акту підтвердила своє прізвище.

Суд, допитавши сторони по справі, вислухавши пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 у розмірі 2/3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 на підставі свідоцтва про право власності від 21 листопада 1994 року та свідоцтва про право на спадщину по закону від 16 червня 2006 року ( а.с.7, 10).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб 16 травня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Жовтневого ВРАГСу Маріупольського МУЮ зроблено відповідний запис за № 308 ( а.с.27).

Згідно особистого рахунку на квартиру, в квартирі зареєстровані позивачі, відповідач ОСОБА_5, як чоловік, зареєстрований у спірній квартирі з 05 липня 2007 року

( а.с.9, 26).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за період шлюбу працювали, мали доход, придбали речі ( а.с.72-83, 113-114).

16 листопада 2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано, рішення суду набрало законної сили 19 січня 2011 року ( а.с. 98, 113, 115-116, 159).

Згідно даних БТІ м. Маріуполя , відповідач ОСОБА_5 іншого житла у місті Маріуполі, не має ( а.с. 112).

Згідно із вимогами ч.1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, втому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157, ч. 1 ст. 116 ЖК.

Таке виселення згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вселився до спірної квартири в установленому законом порядку та набув прав і обов'язків, передбачених ст. 156 ЖК, а підстави виселення членів сім'ї власника жилого будинку, передбачені нормою ст.157 ЖК, полягають у порушенні такими особами умов їх проживання й користування жилим приміщенням, що належить власнику, при таких конкретних обставинах суд не находить підстав для задоволення позову ОСОБА_16 та ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_5

Суд не може прийняти, як належний доказ по справі, акт від 02 червня 2010 року, яким встановлено факт не проживання відповідача ОСОБА_5 у квартирі № 5 будинку № 81/ по вул. Пашковського у м. Маріуполі, з листопада 2009 року, бо обставини, зазначені у даному акту, спростовані поясненням позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_4 , які пояснили, що відповідач приходив до квартири до травня 2010 року, користувався речами в квартирі, ванною, туалетом, у травні 2010 року у нього забрали ключі від квартири, в квартирі залишились спільні речі позивачки та відповідача, а також поясненням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є сторонніми людьми для сторін по справі та не зацікавлені у вирішенні справи на користь однієї із сторін. Крім того, сам акт від 20 червня 2010 року має дефект форми, бо прізвища членів комісії не співпадають з підписами осіб, які його підписали та вказані в акті особи - ОСОБА_13 та ОСОБА_15 не приймали участі у складанні акту.

З врахуванням вищенаведеного, а також виходячи із встановлених судом обставин справи, а саме: наявності неприязливих стосунків між сторонами по справі, які проти цього не заперечували на протязі судових засідань, а також наявності перешкод у проживанні у спірній квартирі відповідача ОСОБА_5, не доведеності відсутності його проживання у спірній квартирі без поважних причин з листопада 2009 року, суд задовольняє зустрічний позов ОСОБА_5 про його вселення у спірну квартиру.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 116, 156, 157 Житлового кодексу України, ч.4 ст. 405 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення до квартири задовольнити.

Вселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ______________