УХВАЛА

01.11.2011 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Заводовського П.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нежитлового приміщення в натурі між власниками та про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

06.09.2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а 27.09.2007 року з уточненою позовною заявою, якій просила: поділити нежитлову будівлю (столярний цех), що розташований по вул. Лісній без номера в с. Соколово Зміївського району Харківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у натурі відповідно до варіанту, визначеного будівельно-технічною експертизою; визнати за нею право власності на відповідну частку столярного цеху, а саме на деревообробний станок для розпиловки дерева, сушку для дерева, автокран КАМАЗ, КАМАЗ та окремий кран.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 03.03.2001 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб у відділі ЗАГС Адміністрації Партизанського району м. Мінськ. 07.0.2001 року між ними був укладений шлюбний договір, який посвідчений державним нотаріусом державної нотаріальної контори Партизанського району м. Мінськ ОСОБА_4

Згідно п. 2 зазначеного шлюбного договору, у разі розірвання шлюбу та поділу майна, яке є сумісною власністю, був встановлений наступний порядок визначенні частки спільного майна. У разі розірвання шлюбу з ініціативи ОСОБА_3, усе спільне майно, яке було придбано в шлюбі, буде належати ОСОБА_1

Рішенням Партизанського районного суду м. Мінськ від 08.04.2005 року за заявою ОСОБА_3 шлюб було розірвано.

В період шлюбу на ім?я ОСОБА_3 була придбана ? частина нежитлової будівлі, яка розташована по вулиці Лісній без номера в с. Соколово Зміївського району Харківської області, згідно договору купівлі-продажу від 20.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5

Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу вартість ? частини нежитлової будівлі складає 2500 грн.

ОСОБА_3 у добровільному порядку відмовився виконати умови шлюбного договору. Тому ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на ? частину нежитлової будівлі (столярного цеху), яка розташована по вул. Лісній без номера в с. Соколово Зміївського району Харківської області.

12 червня 2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова було визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину нежитлової будівлі (столярного цеху), яка розташована по вул. Лісній без номера в с. Соколово Зміївського району Харківської області.

16 липня 2007 року вказане рішення було зареєстровано в КП Зміївське БТІ, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Власником іншої 1/2 частини вказаної нежитлової будівлі є відповідач ОСОБА_2

Угоди про спосіб виділення частки позивача із загального майна та про спосіб користування спільним майном між співвласниками не досягнуто. Відповідач постійно чинить їй перешкоди у користуванні часткою нежитлової будівлі. Після набуття права власності на частину нежитлової будівлі вона мала намір вільно користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своїм майном.

Фактично відповідач користується всією нежитловою будівлею, в тому числі і її часткою.

Беручи до уваги вказані обставини та неможливість спільного користування та володіння нежитловою будівлею вважала за необхідне поділити її в натурі відповідно до варіанту, визначеного будівельно-технічною експертизою.

Крім того, зазначене приміщення оснащене деревообробним станком для виготовлення паркету та деревообробним станком для розпиловки дерева, які також були придбані в період її шлюбу з ОСОБА_6, і ними володіє, користується та розпоряджається ОСОБА_2

Також в столярному цеху мається дві сушки для деревини, площею відповідно 34,2 кв.м та 36.4 кв.м.

Все обладнання і складає столярний цех. Тобто нежитлова будівля, яка розташована за вказаною адресою, є столярним цехом, і все обладнання, яке там знаходиться є його складовою частиною.

Також, столярний цех обслуговують автокран КАМАЗ, КАМАЗ та окремий кран.

У зв?язку з тим, що вище перераховане обладнання та автотранспорт придбані в період її шлюбу з ОСОБА_3, то вона є співвласницею цього майна, незважаючи на те, що зараз воно належить відповідачу по справі.

Оскільки ОСОБА_2 не бажає в добровільному порядку визнати за нею право власності на обладнання столярного цеху та автотранспорт, вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності. Оскільки за нею 12.06.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова було визнано право власності на ? частку вказаного нежитлового приміщення, то відповідно їй також повинно належати і вище перераховане майно.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2007 року було відкрито провадження у справі за первісним позовом, справу було призначено до попереднього розгляду на 27.09.2007 року.

27.09.2007 року частково задоволено клопотання позивачки про забезпечення позову та задоволено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, у звязку з чим провадження у справі зупинено.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05.06.2008 року скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2007 року і передано справу на новий судовий розгляд.

27.10.2008 року надійшов висновок будівельно-технічної експертизи №4509/7723 від 09.10.2008 року.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.2008 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку нежитлової будівлі.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2010 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.11.2010 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено та визнано недійсним п. 2 шлюбного договору, укладено 07.03.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.12.2010 року відновлено провадження у справі та 26.01.2011 року направлено судове доручення компетентному суду Республіки Білорусь про допит позивачки ОСОБА_1 та вручення їй повідомлення про день судового розгляду.

На попереднє судове засідання сторони не з?явилися.

29.06.2011 року надійшли матеріали виконання судового доручення. З протоколу судового засідання від 11.04.2011 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 згодна на розгляд справи за її відсутністю, якщо її інтереси буде представляти прокурор.. Проте зазначила, що не розуміє, чому позивачем є Богданов, а не її чоловік ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю та просив відмовити у позові ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про неможливість закінчення підготовки справи до судового розгляду з наступних підстав.

У відповідністю з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; 2) імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 8 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Після відновлення провадження у справі під час підготовки справи до судового розгляду було виявлено, що провадження у справі було відкрито за позовною заявою, що не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України з наступних підстав:

1. Не конкретно викладено зміст вимоги поділити нежитлову будівлю (столярний цех), що розташований по вул. Лісній без номера в с. Соколово Зміївського району Харківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у натурі відповідно до варіанту, визначеного будівельно-технічною експертизою.

На момент вирішення питання про відкриття провадження у справі не було підстав для залишення позовної заяви без руху, оскільки було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яка була необхідна для визначення можливих варіантів поділу нежитлової будівлі.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4509/7723 запропоновано два варіанта розділу нежитлової будівлі, що вимагає подання позивачкою ОСОБА_1 уточненої позовної заяви.

2. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4509/7723 від 09.10.2008 року вартість часток співвласників нежитлової будівлі складає 370471 грн. 50 коп. відповідно з?ясувалося, що позивачкою невірно вказана ціна позову, а відтак не сплачено у повному обсязі судовий збір.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збірвід 08.07.2011 року ставки судового збору встановлюються за подання до суду позовної заяви майнового характеру в розмірі 1% ціни позову, але не більше 3 мінімальних розмірів заробітної плати, що складає суму 941 х 3 = 2823 грн., яка за виключенням раніше сплаченого судового збору в сумі 51 грн., підлягає сплаті на рахунок 0227, код платежу 22030001, банк одержувача: ГУДКУ у Харківській області, м. Харків, Код ЄДРПОУ УДК: 24134337, МФО 851011, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ Зміївського районного суду Харківської області 02893858, пункт з таблиці ставок судового збору 1.1.

3. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на належність їй ? частки спірної нежитлової будівлі на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2007 року. Однак ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 05.06.2008 року зазначене рішення скасовано, а при новому розгляді справи рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2010 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.11.2010 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено та визнано недійсним п. 2 шлюбного договору, укладено 07.03.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Позивачці ОСОБА_1 належить уточнити підставу своїх позовних вимог з урахуванням тих обставин, що скасовано рішення, та визнано частково недійсним шлюбний договір, на який посилалася ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог;

4. Після відкриття провадження у справі від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, де вона крім вимог про поділ нежитлової будівлі, заявила вимоги про визнання права власності на майно столярного цеху та автотранспорт, однак в цій частині вимоги викладені не конкретно, тому що не вказано найменування спірного майна та відомості, що дозволяють його ідентифікувати та визначити, коли і ким воно придбане та за ким зареєстровано на праві власності; в цій частині не вказана і ціна позову.

5. Враховуючи, що скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2007 року, а рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2010 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.11.2010 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено та визнано недійсним п. 2 шлюбного договору, укладено 07.03.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, частина спірної нежитлової будівлі повернута ОСОБА_3, відповідно рішення у справі може вплинути на його права або обов?язки щодо однієї із сторін, тому його належить залучити до участі у справі в якості належного відповідача або третьої особи, що можливе лише за ініціативою сторін, зокрема шляхом подання позивачкою уточненої позовної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність надання позивачці ОСОБА_1 строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, копій уточненої позовної заяви відповідно до кількості відповідачів, документу, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі.

Позивачці ОСОБА_1 належить роз?яснити, що у разі не усунення вказаних вище недоліків у встановлений судом строк, позовна заява підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 130, 157, 169, 207 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Запропонувати позивачці ОСОБА_1 протягом п?яти днів з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі шляхом подання уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, копій уточненої позовної заяви відповідно до кількості відповідачів, документу, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі.

Роз?яснити ОСОБА_1, що у разі не усунення вказаних вище недоліків у встановлений судом п?ятиденний строк зі дня отримання копії цієї ухвали, позовна заява підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Продовжити строк розгляду справи та відкласти попереднє судове засідання у справі до 09 години 00 хвилин 26 грудня 2011 року.

Головуючий: