Справа № 2-1078/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 квітня 2011 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді Казака С.Ю.

при секретарі Бабка Г.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, зобовязання вчинити певні дії, стягнення понесених збитків, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом в інтересах ОСОБА_4, в обґрунтування якої, під час розгляду справи уточнивши позовні вимоги, остаточно зазначила, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком ОСОБА_4 Шлюб між ними було припинено згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 19.03.2010 року, При цьому, шлюбні стосунки та спільне проживання між ними були припинені в 2001 році. Відповідач з цього часу проживає окремою сімєю з іншою жінкою, має дітей. З урахуванням цього позивач та опікун неодноразово звертались до відповідача з проханням знятись з місця реєстрації за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Мініна,19/20 та зареєструватись за дійсним місцем проживання. Проте відповідач відмовляв в цьому. З урахуванням цього, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №20 по вул.Мініна,19 в м.Дніпропетровську та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Також посилалась на те, що будучі зареєстрованим в квартирі позивачки, відповідач не сплачував жодної копійки за комунальні послуги. Тому позивачка була змушена сплачувати останні за рахунок власних коштів, в тому числі і 50%, які повинен був сплачувати відповідач, що складає суму 1863 грн. 09 коп., яку також просила стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що з 27.04.1990 року по 19.03.2010 року перебув у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 На підставі свідоцтва про право власності на житло за №5/645-98 від 18.06.1998 року, йому належала квартира АДРЕСА_1. 14.09.2001 року між ним та ОСОБА_4 відбулась домовленість, що він передає їй в дар зазначену вище квартиру, а за ним буде зберігатись постійно право користування останньою. ОСОБА_4 таку домовленість підтримувала постійно. В останні роки ОСОБА_4 страждала на психічне захворювання, в результаті чого та її поведінки, він фактично не міг проживати з відповідачкою в одній квартирі. На підставі рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2008 року ОСОБА_4 була визнана недієздатною та її опікуном було призначено ОСОБА_3, яка стала всіляко перешкоджати йому в користуванні спірною квартирою. Також зазначив, що він мав право користуватись квартирою, оскільки зареєстрований в останній, між ним та власником квартири в 2001 році відбулась домовленість щодо користування квартирою. Вважає причини не проживання в квартирі поважними. Спірна квартира є єдиним і постійним місцем проживання. Він постійно передавав ОСОБА_4 гроші на оплату комунальних послуг. До теперішнього часу відвідує поліклініку за місцем реєстрації, постійно отримує кореспонденцію за цією адресою. В квартирі знаходяться його особисті речі. В звязку з цим, просив усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив задовольнити його в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за необґрунтованістю.

Відповідач в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги та просив їх задовольнити та відмовити в задоволенні первісного позову з викладених в зустрічній позовній заяві підстав.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили. Про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Повідомлень про вступ до участі у справі відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України не надавали.

З урахуванням чого та думки представника позивача та відповідача, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності представників третіх осіб, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності останніх.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 27.04.1990 року по 19.03.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

Згідно договору дарування від 14.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованому в реєстрації за №5059, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998 року квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська від 28.01.2011 року на теперішній час в квартирі зареєстровані ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.43).

В судовому засіданні представник позивача пояснив та не заперечував відповідач, що в 2001 році шлюбні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були припинені та після дарування в вересні 2001 року квартири і по теперішній час ОСОБА_2 проживає за іншою адресою.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 з 2001 року не є власником квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4, також з 2001 року та по теперішній час не проживає у вказаній квартирі, реєстрація відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачці, як власнику вільно користуватись та розпоряджатись останньою, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування спірною квартирою, а тому слід задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в частині визнання відповідача ОСОБА_2 втративши право користування квартирою №20 по вул.Мініна,19 в м.Дніпропетровську та зняття його з реєстрації за вказаною адресою, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про вселення до спірної квартири з зазначених вище підстав відмовити.

Посилання відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що він не втратив права користування спірною квартирою, оскільки при укладенні договору дарування домовився з позивачкою щодо можливості подальшого користування квартирою суд вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні представник позивачки вказаний факт заперечував та будь-яких доказів щодо існування вказаної домовленості відповідач, у відповідності до вимог ст.ст.10,61 ЦПК України не надав.

З тексту укладеного між сторонами договору дарування спірної квартири також не вбачається, що при укладенні останнього, сторонами було визначено право ОСОБА_2 та порядок користування ним квартирою.

Що стосується заявлених позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з відповідача збитків за оплату житлово-комунальних послуг за період з 2009 року по січень 2011 року в розмірі 50% сплачених послуг, що становить 1863 грн. 09 коп., то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачкою у відповідності до ст.ст.10,61 ЦПК України не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

Так, останньою до суду було надано лише копії квитанцій про оплату вказаних послуг. Проте з останніх не вбачається за який період сплачувались вказані послуги, не надано документів щодо розміру нарахованих послуг за період з 2009 року по січень 2011 року, з яких можна було б зробити висновок про обґрунтованість визначеної позивачкою суми збитків в розмірі 1863 грн. 09 коп.

В той час, як відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки в цій частині, зазначивши, що здійснював оплату житлово-комунальних послуг за спірну квартиру в розмірі не менше 50% та станом на 01.01.2011 року його передплата становить 477 грн. 66 коп. На підтвердження зазначеного надав розрахунки щодо розмірів нарахованих житлово-комунальних послуг, оригінали квитанцій про сплату останніх, які були оглянути в судовому засіданні та копії яких було залучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 слід стягнути також сплачені останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 171 грн. судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст.317,319,321,391 ЦК України, ст.ст.10,11,31,36,58-61,79,88,169,212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, зобовязання вчинити певні дії, стягнення понесених збитків задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №20 в будинку №19 по вул.Мініна в м.Дніпропетровську.

Зняти ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 сплачені останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 171 грн. судових витрат.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7