Справа № 22-ц-2252/11 Головуючий у І інстанції Левченко А.В.
Провадження № 22-ц/8643/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 13.04.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Яворського М.А.

суддів: Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Ходаківській А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи - Відкрите акціонерне товариство Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

13 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2005 року близько 09.30 год. на 5 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, допустив зіткнення з мікроавтобусом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті чого автомобіль Фольксваген змінив напрямок руху та вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2005 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. В результаті вказаної ДТП позивачу завдано матеріальних збитків та моральної шкоди. В звязку з цим , позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму завданих збитків та моральної шкоди.

Під час слухання справи в першій інстанції позивачем було уточнено позовні вимоги (а.с. 16), якими просить стягнути солідарно з відповідачів 12 838 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_4 12 838 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень завданої матеріальної шкоди та 5000 (пять тисяч) гривень моральної шкоди, а всього стягнути 17 838 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь держави 136,88 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь територіального управління державної судової адміністрації в Київській області.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просять рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього матеріальну та моральну шкоду на користь позивача, а також на користь держави державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь територіального управління державної судової адміністрації в Київській області скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що він рухався на своєму автомобілі «Форд», його авто занесло на зустрічну полосу і відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген», який зачепив автомобіль «Ланос». Страхових сум від даної ДТП він не отримував. Вина у скоєнні даної ДТП належить водієві ОСОБА_6, оскільки він не вибрав безпечних умов руху. Збиток, нанесений орендаторам автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_8 та Ткачу він відшкодував в сумі 1300 доларів США. Володів та керував автомобілем «Форд» по генеральній довіреності.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просять рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього матеріальну та моральну шкоду на користь позивача, а також на користь держави державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь територіального управління державної судової адміністрації в Київській області скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом було помилково застосовано ч.1 ст. 1172, оскільки він не перебував із ОСОБА_6 у трудових відносин. На підтвердження цього надав довідку. Також були порушені вимоги ч.1 ст. 1166 ЦК України, притягнувши його до відповідальності. Відповідач вказує на те, що судом першої інстанції було порушено його і процесуальні права визначеними ст.ст. 5,10, 27, 31, 60 ЦПК України, що призвело до винесення незаконного, необґрунтованого належними доказами, неправильного по суті та несправедливого рішення, в якому неповно відображені обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, що з»явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2010 року скасувати та ухвалити нове з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.1 ст. 307 ЦПК України суд в апеляційному порядку має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, або змінити рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що має значення для справи; недоведеність обставин, що має значення до справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставин справи; порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права є підставою для скасування і ухвалення нового рішення, або зміни рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позов районний суд виходив з обставин, встановлених судом з пояснень сторін та матеріалів справи.

Так судом першої інстанції було встановлено що, 14 лютого 2005 року близько 09 год. 30 хв. на 5 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, допустив занос автомобіля, після чого зіткнення з рухаючи в зустрічному напрямку мікроавтобусом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6

В даній ДТП за постановою Кіровського районного суду від 11.04.2005 року визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу.

В результаті даної пригоди Деу-Ланос д.н.з. НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 09.03.2005 року з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, позивачу були завдані матеріальні збитки в сумі 12 838,26 грн.

Сама дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3, а також подальша поведінка останнього, який в добровільному порядку не відшкодував завданих збитків, завдала позивачу моральних страждань, пов'язаних з порушенням його права власності та необхідністю нести додаткові матеріальні витрати для забезпечення життєвого укладу, вишукувати кошти на відновлювальний ремонт автомобіля, позбавлений можливості користуватись належним транспортним засобом. Разом з тим, заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., суд вважає завищеним та таким, що не відповідає встановленим судом обставинам

Між тим, такий висновок суду зроблений невірно, без належного дослідження в судовому засіданні обставин справи і перевірки їх доказами.

Суд фактично не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки доказам по справі.

Колегія суддів встановила, що 14 лютого 2005 року близько 09 год. 30 хв. на 5 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, допустив зіткнення з мікроавтобусом Фольксваген д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті чого автомобіль Фольксваген змінив напрямок руху та вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2005 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. накладено штраф 17 гривень.

Згідно висновку експерта-автотехніка КВ ОНДІСЕ за № 3049/18 від 26.08.2010 року, дослідженому в судовому засіданні, у даній дорожньо-транспортній ситуації для зупинки автомобіля Фольксваген, при застосуванні його водієм екстреного гальмування, необхідна відстань біля 22-33м. Водій ОСОБА_6 після зіткнення з автомобілем Форд-Оріон мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Деу-Ланос. Зіткнення автомобіля Фольксваген з автомобілем Форд Оріон не знаходиться в причинному звязку з зіткненням автомобіля Фольксваген з автомобілем Деу-Ланос. Водій Фольксваген мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль Фольксваген до місця зіткнення з автомобілем Деу-Ланос і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції зробив висновок, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини безпосередньо водія ОСОБА_3 та водія ОСОБА_6, який перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2, завдані позивачу матеріальні збитки в сумі 12838 грн.

Відповідно до матеріалів справи(а.с 117) автомобіль марки Фольксваген LT35, державний номер НОМЕР_2 , 1999 року випуску кузов № НОМЕР_5 був зареєстрований у звязку із не продажем гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 20.01.2005 року. В подальшому, на підставі доручення було видано два тимчасових реєстраційних талона на право керування даним транспортним засобом 11.02.2005 та 22.02.2005 р. (видано ПП. «Автоекспрес і К»)

Але суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_2 20.01.2005 року (а.с) видав ОСОБА_8 довіреність на право користування автомобілем автомобіль марки Фольксваген LT35, державний номер НОМЕР_2 , 1999 року випуску кузов № НОМЕР_5. ОСОБА_8 здійснював пасажирські перевезення з м. Черкас до м. Києва, а ОСОБА_6 працював у нього і під час чергового рейсу став учасником ДТП, що відбулося 14.02.2005 року.

З цього вбачається, що в день коли сталося дорожньо-транспортна пригода, автомобіль перебував у володінні та користуванні ОСОБА_8.

Відповідно до ст.ст. 32,33 ЦПК України судом не було залучено до справи в якості відповідача ОСОБА_8, який на день дорожньо-транспортної пригоди перебував із ОСОБА_6 у трудових відносинах.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну і особі громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1.ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірним рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що має значення для справи; недоведеність обставин, що має значення до справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставин справи; порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення .

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи - Відкрите акціонерне товариство Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_9