Справа №22-ц-1734/11 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

13 вересня 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О.Ю.

суддів - Хвостика С.Г., Семеній Л.І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» - ОСОБА_1,

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 02 серпня 2011 року

про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 21 грудня 2010 року по справі АС №271 у/2010 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь фірми «ОСОБА_2 Хандельсгезелльшафт мбХ» 975998,79 Євро,

встановила:

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 02 серпня 2011 року надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 21 грудня 2010 року по справі АС №271 у/2010 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь фірми «ОСОБА_2 Хандельсгезелльшафт мбХ» 975998,79 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 02 серпня 2011 року складає 11214699,50 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Сумихімпром» - ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить зазначену ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу. При цьому зазначає, що суд не досліджував дотримання арбітражної угоди при зверненні стягувача до Міжнародного комерційного арбітражного суду. Крім того, вказує, що суд недостатньо мотивував визначення суми стягнення у національній валюті.

Заслухавши пояснення представника боржника ПАТ «Сумихімпром» - ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника стягувача ОСОБА_4, який заперечував проти скарги, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 Закону.

Ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачає, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

- сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

- рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

- склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

- рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або

- визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 21 грудня 2010 року з ВАТ «Сумихімпром» на користь фірми «ОСОБА_2 Хандельсгезелльшафт мбХ» стягнуто 975998,79 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 02 серпня 2011року складає 11214699,50 грн. (а.с.6-11).

Зазначене рішення набрало законної сили в день його ухвалення (а.с.12).

ПАТ «Сумихімпром» було належним чином повідомлене про всі стадії арбітражного провадження (а.с.13, 14).

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 21 грудня 2010 року.

Доводи апелянта про те, що суд не досліджував дотримання п.9.1 арбітражної угоди щодо можливості вирішення спору шляхом переговорів між сторонами при зверненні стягувача до Міжнародного комерційного арбітражного суду, не є передбаченою ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» підставою для відмови у наданні дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду.

Посилання апелянта на недостатню вмотивованість судом визначення суми стягнення у національній валюті є безпідставними, оскільки такий висновок суду повністю узгоджується з вимогами ч.8 ст.395 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити на підставі п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, а ухвалу, постановлену з додержанням вимог ЦПК України, залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства

«Сумихімпром» - ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 02 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: