№ 2-429/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5) про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В :

03.11.2010 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, який уточнювала в процесі розгляду справи. В позовній заяві вказала, що їй та третім особам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідачі проживають в розташованій поверхом вище квартирі АДРЕСА_2.

18.09.2010 р. внаслідок самовільного втручання відповідачами в систему внутрішньо квартирного гарячого водопостачання в кв. № 71, сталося залиття належної їй квартири 67 та було пошкоджено її технічний стан, що зафіксовано актом від 20.09.2010 р.

При повторному обстеженні квартири позивачки комісією ВД-26 04.10.2010 р. був визначений обсяг пошкоджень після висихання, вартість відновлення цих пошкоджень визначена ТОВ Науково-дослідницький центр незалежних споживчих експертиз Укртеств сумі 6166 грн.

Посилаючись на те, що шкода заподіяна внаслідок дій відповідачів-мешканців розташованої вище квартири, про що їм було відомо, добровільно відшкодувати шкоду відмовляються, позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в сумі 6166 грн., 600 грн. за складання висновку спеціаліста та 32,49 грн. за направлення відповідачу телеграми, а також судовий збір та збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також просить стягнути з відповідачів відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гр., мотивуючи тим, що внаслідок залиття квартири вона тривалий час проживала в квартирі в мокрими стінами, що призвело до сильного стресу, змушена тривалий час відстоювати права в суді, порушено нормальний життєвий ритм.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечувала вини у залитті квартири ОСОБА_1, не оспорювала актів ВД-26, але вважає суму, заявлену до стягнення, завищеною.

Відповідач ОСОБА_3 також не оспорював вини у залитті, але вказав, що сума, яка повинна бути стягнута, не повинна складати більше 3000 грн.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов підтримали, просили його задовольнити.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши учасників процесу та свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що АДРЕСА_3 на праві власності належить, у тому числі, позивачці, про що надано копію свідоцтва (а.с.30,31).

Як передбачено п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 р., власники квартир, наймачі та орендарі зобовязані …забезпечувати збереження технічного обладнання будинків.

Відповідно до п.1.3.7 Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 р., наймач зобовязується відшкодувати збитки, завдані житловому приміщенню або майну інших мешканців будинку ним або членами його сімї.

За змістом ст.1166 ЦК України,майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

18.09.2010 р. сталося залиття АДРЕСА_3 з вище розташованої кв.71 цього ж будинку, яка належить відповідачам.

Факт залиття квартири позивача зафіксований в актом, складеним комісією ВД-26 20.09.2010 р. (а.с.9), в якості причини залиття квартири позивачки комісія встановила самовільне втручання в систему внутрішньо квартирного гарячого водопостачання жильцями кв.71, ці обставини відповідачі не заперечували.

Після висихання квартира позивача оглядалась повторно 04.10.2010 р., комісія ВД-26 встановила наслідки у вигляді пошкодження технічного стану квартири (а.с.10), що було зафіксовані в акті ВД-26 .

Вказані вище акти про фіксування обставин та причин залиття квартири позивачки підписані відповідачем ОСОБА_2 без заперечень і вона не оспорювала, що обізнана про ці обставини. Допитана в суді свідок ОСОБА_6 підтвердила обставини, викладені в актах ВД-26, виключила можливість виникнення слідів затоплення внаслідок лиття води на стелю та стіни позивачкою.

Згідно ст.22 ЦК України,особа,якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права,має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати,понесені особою в звязку з пошкодженням або знищенням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна була понести для поновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частина 3 названої статті передбачає,що збитки відшкодовуються в повному обсязі,якщо законом або договором не встановлено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Відповідно до висновку ТОВ Науково-дослідницький центр незалежних споживчих експертиз Укртест№ 086 від 26.10.2010 р. (а.с.15-29) вартість відновлювального ремонту квартири № 67 в житловому будинку № 19 по вул..Вороніна в м.Запоріжжя, внаслідок затоплення, яке відбулося 18.09.2010 р. може складати 6166 грн.

Як вбачається з висновку експерта Запорізької торгівельно-промислової палати від 29.04.2011 р. (а.с.66-67), вартість відновлювального ремонту квартири № 67 в житловому будинку № 19 по вул..Вороніна в м.Запоріжжя, що постраждала внаслідок затоплення, яке сталося 18.09.2010 р., з урахуванням акту обстеження технічного стану квартири від 04.10.2010 р. складає 6794 грн. Дана експертиза була проведена за клопотанням відповідача ОСОБА_2

Таким чином, в межах заявлених позовних вимог, внаслідок залиття квартири позивач зазнала матеріального збитку сумі 6166 грн. та витрат на проведення дослідження квартири, а також на повідомлення відповідачів про таке дослідження, які не відшкодовано.

Порушення прав позивача і розмір заподіяного матеріального збитку є доведеним достатніми достовірними доказами, відповідачами не спростовані.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди,суд виходить з наступного.

Моральною шкодою згідно ст.23 ЦК України, розяснень Пленуму Верховного Суду України в п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 р.(із змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру; приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, порушення нормальних життєвих звязків тощо.

З матеріалів справи та пояснень учасників процесу суд встановив, що внаслідок залиття 18.09.2010 р. квартира позивача, яка є інвалідом 3 групи, зазначала технічних пошкоджень, вона має неестетичний вигляд, хоча останній ремонт проводився в 2001 р., 05.10.2010 р. до ОСОБА_1 виїздила бригада швидкої медичної допомоги, яка поставила діагноз гіпертонічний криз. Наведені обставини в сукупності, на думку суду, дійсно спричинили позивачці нервовий струс, а відмова відповідачів протягом майже року відшкодувати збитки, змушує її проживати в квартирі з таким станом і унеможливлює проведення ремонту, що додатково додає переживань.

Фактичні обставини справи в сукупності підтверджують заподіяння моральної шкоди позивачці внаслідок пошкодження її власності, яка полягала у негативному впливі на стан здоровя позивача, нервових хвилюваннях, необхідності змінити звичний спосіб життя, тривалий час відстоювати свої права, а відповідачі, як відповідальні за шкоду не відшкодувала її та не намагалася звести до мінімуму. Враховуючи матеріальне становище позивача, яка проживає разом з дітьми, є інвалідом, тривалість її моральних переживань протягом майже року, суд дійшов до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, повинен складати 1000 грн., підлягає стягненню на підставі ст.1167 ЦК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем при предявленні позову, суд керується вимогами ст..88 ЦПК України, ст..6 Декрету КМУ Про державне мито, п.12 Інструкції Про порядок обчислення та справлення державного мита, затвердженої Наказом ГДПІ № 15 від 22.04.1993 р., п.12 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, їх розмірів, затвердженого Постановою КМУ № 1258 від 21.12.2005 р., відповідно до яких з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у рівних частках судовий збір по 109 грн. з кожного і по 60 грн. з кожного витрат на ІТЗ.

На підставі ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 р., п.1.3.7 Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 р., ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5) про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6166 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 600 грн. за складання висновку спеціаліста, 32,49 грн. за поштове повідомлення, разом стягнути 6798,49 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 109 грн. в рахунок відшкодування судового збору, та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 109 грн. в рахунок відшкодування судового збору, та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

В задоволенні іншої частини позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк