Справа № 22-ц-2207/2011 Головуючий у I інстанції Рахманкулова І.П.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2011 року 19 серпня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2011 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд до ОСОБА_6, Комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання приватизації незаконною, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, зобовязання вчинити певні дії; третя особа на стороні відповідача ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ЗАТ „Чернігівоблбуд просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2011 року, яким відмовлено в задоволенні позову і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт наполягає на тому, що дійсним власником майна підприємства є акціонери, які дізналися про приватизацію спірної квартири лише 27.03.2008 року, про що свідчить їх рішення, відображене в протоколі загальних зборів акціонерів від 27.03.2008 року щодо зобовязання керівництва ЗАТ через судові органи повернути спірне житло товариству, оскільки приватизація була здійснена лише з відома керуючого товариством та начальника житлово-експлуатаційної дільниці. Апелянт також посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема, вказує, що в порушення вимог ст. 212 ЦПК України в оскаржуваному рішенні не надано оцінки протоколу загальних зборів акціонерів товариства від 27.03.2008 р., рішення яких стало підставою для звернення позивача до суду.

В письмових запереченнях ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ЗАТ Чернігівоблбуд відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ЗАТ „Чернігівоблбуд посилалось на те, що вказана квартира на той час була вже власністю ЗАТ „Чернігівоблбуд і не могла бути приватизована. Одночасно позивач просив поновити йому строк для визнання незаконною приватизації спірної квартири та визнання недійсним свідоцтва про право власності на цю квартиру, посилаючись на те, що акціонери ЗАТ „Чернігівоблбуд дізналися про незаконну приватизацію тільки на загальних зборах 27.03.2008 року та не згодні з нею.

Відмову в задоволенні позовних вимог ЗАТ «Чернігівоблбуд», суд першої інстанції обґрунтовував спливом строку позовної давності, виходячи із положень ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року).

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства. Судом по справі встановлено, що 21 жовтня 1994 року виконком Новоселівської сільської ради Чернігівського району та області на підставі рішення №3 від 02 вересня 1994 року (а.с.23) видав орендному підприємству „Чернігівоблбуд свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та області (а.с.24).

Чернігівською житлово-експлуатаційною дільницею ЗАТ „Чернігівоблбуд 25.03.1996 року видано розпорядження № 3 про оформлення свідоцтва про право власності на житло на імя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_2 (який на даний час знаходиться на території м. Чернігова).

Згідно вказаного розпорядження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали свідоцтво про право власності на житло в рівних частинах (а.с.35).

Відповідно до інформації КП „Чернігівське МБТІ від 13.05.2011 року власником квартири АДРЕСА_3 вцілому є ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.03.1999 року №2-1127 (а.с.74, 101).

У відповідності до приписів п.п. 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, чинний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 71, 80 ЦК України в редакції 1963 року, загальний строк для захисту права за позовами особи, право якої порушено встановлювався в три роки, закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що строк позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущений, оскільки акціонери товариства дізналися про незаконну передачу у власність спірного житла лише 27 березня 2008 року є безпідставними, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, відчуження квартири було здійснено на підставі розпорядження уповноваженого структурного підрозділу ЗАТ „Чернігівоблбуд - житловоексплуатаційної дільниці, яка відповідно до п. 2.5 Статуту Чернігівського обласного проектного ремонтно будівельного закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд від 13.04.1995 року входила до складу підприємства.

Таким чином, у відповідно до ст. 76 ЦК України /в ред.1963 року/, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перебіг строку позовної давності розпочався 25.03.1996 року, тобто з дати винесення розпорядження уповноваженим структурним підрозділом ЗАТ „Чернігівоблбуд - житловоексплуатаційною дільницею про передачу у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спірної квартири.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: