АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 20 (1) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

«08» листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника Банку ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», 3 особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним удаваного договору купівлі-продажу нежилого приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_4 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання недійсним удаваного договору купівлі-продажу нежилого приміщення і уточнивши свої позовні вимоги просила суд визнати недійсним удаваний договір купівлі-продажу нежилого приміщення у м. Кривому Розі, вул. Менжинського, 3а/2 від 09.02.2007р. та стягнути з Банку судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що у серпні 2007 року із газети вона дізналась про продаж Банком магазину, який розташований по вул. Менжинського, 3а/2 вартістю 55 тис. дол. США. Банком була надана інформація щодо обєкту продажу та видано ключі від магазину для здійснення ремонту в ньому. 21.09.2007р. під час укладання кредитного договору для придбання магазину вона дізналася про невигідні умови, оскільки кредит надавався в сумі 303тис. грн. під 18,5% річних і магазин буде заставним майном. Оскільки ремонт в магазині вже був проведений, тому вона вимушена була підписаний кредитний договір. В цей же день нею був підписаний договір купівлі-продажу, укладений із ОСОБА_4, та іпотечний договір

Вважає, що договір купівлі-продажу є удаваним право чином, а тому повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2011 року ОСОБА_1 відмовлено в позові за недоведеністю.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки рішення є незаконним і необґрунтованим. Зокрема, суд не звернув уваги, що майно передавала третя особа Банк, а не продавець ОСОБА_4; при укладанні договору порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат», оскільки сторони не оплачували збір на обовязкове пенсійне страхування і було укрито розмір дійсної продажної ціни відчужуваного нежилого приміщення; судом не враховано, що згідно ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду і організація продажу предмета іпотеки покладається на спеціалізовані організації.

В запереченнях на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу позивачки відхилити, а рішення, як законне і обґрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 21.09.2007р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, позивачем і відповідачем по справі, укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення по вул. Менжинського, 3а/2 у м. Кривому Розі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.09.2007р. ( а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу нежилого приміщення не приховувався договір продажу майна, яке було предметом іпотеки і дійшов висновку, що зазначений договір не є удаваним.

Із зазначеним висновком суду погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 235 ЦК України зазначає, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», суд встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Не встановлено колегією суддів й порушень чинного законодавства під час укладення договору купівлі-продажу. З оскаржуваного договору, а саме п. 20, вбачається, що сторони під час укладення зазначеного договору підтвердили, що договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину і вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладався сторонами їм розяснено (а.с. 8). Тому доводи в апеляційній скарзі про те що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.09.2007р. є удаваним є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 послалася на те, що в дійсності укладався договір продажу Банком заставного майна, а не договір купівлі-продажу, нею кошти відповідачу не передавались і під час укладення зазначеного договору нотаріусом не було розяснено учасникам правочину про його дійсну суть і права сторін.

Однак, на підтвердження своїх доводів позивачем, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надано доказів удаваності вчиненого правочину й не пояснено який же правочин тоді сторони насправді вчинили, уклавши оспорюваний договір купівлі-продажу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушенням нотаріусом ст. 31 та ст. 45 Закону України «Про нотаріат» під час укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна колегія вважає безпідставними, оскільки з договору від 21.09.2007 року вбачається, що договір підписувався у присутності нотаріуса із додержанням всіх вимог вище вказаного Закону і за вчинення правочину стягнуто плату відповідно до ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» (а.с. 8 зворот).

Щодо продажу заставного майна, про що зазначено в апеляційній скарзі, то з Витягу Державного реєстру іпотек №14534020 від 21.09.2007р. вбачається, що на момент укладення договору між позивачем і відповідачем нежитлове приміщення не було обтяжене іпотекою, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи (а.с. 45, 46).

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність укладеного договору чинному законодавству й відсутність у звязку з цим підстав для визнання його недійсним.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін згідно ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: