Справа № 2-778/11
Провадження № 2/1001/1690/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 року смт.Баришівка.

Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М. при секретарі Котенко Л.О., Пухир С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва (актовий запис №1833). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя не склалося і тому вона подала заяву про розірвання шлюбу. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя не досягнуто. Відповідач більше року проживає окремо. За час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску, вартістю 37 тис. грн., який зареєстрований на відповідача. При поділі зазначеного майна просить відступити від засад рівності часток подружжя та збільшити частку майна дружини та передати їй у власність автомобіль.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та зазначила, що хоче припинити право відповідача на спільне майно - автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску. Автомобіль купувався в кредит і сума першого внеску по кредиту складала 15 тис. грн. і це гроші відповідача за проданий ним ще до шлюбу пай, за який він виручив 4 тис. доларів США. Їй особисто потрібний автомобіль, хоч посвідчення водія вона не має, але її батько може керувати автомобілем. Отримати половину вартості автомобіля, як запропонувала представник відповідача, ОСОБА_1 також відмовилась та висловлювала сумніви, щодо його придатності в використанні, одночасно заявляла, що автомобіль знаходиться в володінні її чоловіка. Сплатити половину залишкової вартості автомобіля відповідачу відмовилась.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлений до суду позов та зазначила, що в період шлюбу сторонами було придбано лише одне майно - автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску.

Вважає, що перший внесок по сплаті за кредит за придбання автомобіля в сумі 15 тис. грн. був зроблений за рахунок спільних коштів сторін, решта 22 тис. грн. отримано від «Банку «ОСОБА_6 і Кредит». Кредитні кошти відповідач не сплачував. Автомобіль постійно знаходиться у ОСОБА_2 Сторони проживають окремо на протязі шести місяців. Просить суд при вирішенні спору, застосувати ст. 70 СК України та відступити від засад рівності часток подружжя так, як відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім,ї та передати автомобіль позивачці.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 пояснила суду, що в поданій до суду позовній заяві фактично мова йде про припинення права власності відповідача на спільне майно подружжя. Вважає, що позивачкою не надано жодних доказів того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім,ї, а тому посилання представника позивачки на ст.70 СК України є безпідставним, та вважає що сторони несли боргові зобов,язання за кредитом. Окрім того зазначила, що неподільне майно - легковий автомобіль придбаний частково на дошлюбні кошти відповідача в сумі 15 тис. грн. і це підтвердила ОСОБА_1 в судовому засіданні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, і що позивачка погодилась з рішенням суду місячної давності про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей та не оскаржила його до Апеляційного суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони 29 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва (актовий запис №1833). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі року проживають окремо. В період шлюбу вони придбали автомобіль НОМЕР_1, 2006 року випуску, вартістю 37 тис. грн., який зареєстрований на відповідача.

Суду надані квитанції про погашення кредитної заборгованості за автомобіль відповідачем ОСОБА_2, а не іншою особою з часу придбання автомобіля по договору кредиту і до завершення сплати коштів за кредитним договором та довідка «Банку «ОСОБА_6 та Кредит» від 27.10.2011 року про те, що ОСОБА_2 15.08.2006 року було надано кредит в сумі 22770 грн. згідно кредитного договору №20-128/06-А. Заборгованість за кредитним договором відсутня.

Суд критично ставиться до пояснень позивачки та її представника, які мають суттєві розбіжності стосовно першого внеску за кредитним договором, де позивачка зазначає, що 15 тис. грн. це дошлюбні гроші відповідача, а її представник чомусь стверджує, що це спільні кошти подружжя. Окрім того позивачка пояснила суду, що вона з відповідачем не проживає на протязі року, а її представник стверджувала суду, що на протязі пів року подружжя живе окремо.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-70 СК України та статтею 372 ЦК України. При вирішення питання про поділ майна, що є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд враховує положення частини четвертої та п,ятої статті 71 СК України щодо обов,язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Суд не може задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, де вона в позовній заяві ставить питання про розподіл спільного майна автомобіля, речі, яка в натурі не ділиться і в той же час просить суд передати їй автомобіль у власність, відступивши від засад рівності часток, позбавивши відповідача ОСОБА_2 таким чином права на все майно подружжя. Позивачка не ставить питання про часткове відшкодування відповідачу його частки у спільному майні подружжя з перерахуванням певної суми коштів на депозитний рахунок суду для відповідача з тим, щоб неподільна річ могла перейти у її власність, або про вирішення питання про залишення автомобіля у спільному користуванні подружжя. ОСОБА_1 також не ставила питання про дійсну залишкову вартість спірного майна подружжя.

Суд вважає, що позивачка не довела суду ту обставину, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім,ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно витрачав його на шкоду інтересам сім,ї, а навпаки зазначила, що автомобіль знаходиться у користуванні відповідача.

Позивачка, як у позовній заяві, так і під час судового розгляду справи не ставила питання про визначення ідеальної частки подружжя в цьому майні та про залишення майна у їх спільній частковій власності, де частина коштів з зазначеного майна, а саме 15 тис. грн. першого внеску за автомобіль, були дошлюбні гроші відповідача по справі ОСОБА_2

Встановлені судом обставини підтверджуються:

- ксерокопією паспорта позивачки ОСОБА_1 серії МЕ №717371 від 02.12.2005 року,

- ксерокопією свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_8, серії 1-БК №020445 від 27.07.2006 року,

- ксерокопіями свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 серії 1-БК від 01.02.2008 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 серії 1-БК №237592 від 07.10.2010 року,

- ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ-21099 реєстраційний №АІ 5634 АО, 2006 року випуску від 08.08.2006 року,

- ксерокопією посвідчення водія ОСОБА_2 серії КХС №242008 від 13.04.2002 року,

- ксерокопіями квитанцій за 2006-2010 роки про сплату відповідачем по справі ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору до ВАТ «ОСОБА_6 та Кредит»,

- ксерокопією довідки ВАТ «ОСОБА_6 та Кредит» про те, що 15 серпня 2006 року ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 22770 грн. згідно кредитного договору №20-128/06-А. Заборгованість за кредитним договором №20-128/06-А від 15.06.2006 року відсутня.

- іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 70 СК України передбачає у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім,ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно витрачав його на шкоду інтересам сім,ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом при розподілі майна подружжя відповідно до чинного законодавства можна було б зробити відступ від засад рівності часток подружжя у їх спільному майні, де заслуговують на увагу інтереси неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою, однак позивачка забажала отримати у власність всю неподільну річ в супереч вимогам ст.71 СК України та ст.365 ЦК України.

При розгляді справи про поділ спільного сумісного майна подружжя суд також керується Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 208, 209,212, 214, 215,218 ЦПК України, ст.ст.60,63, 65,69,70,71, 72 СК України ст.365,372 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

2.Зняти арешт з автомобіля НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, на який 15.09.2011 року судом був накладений арешт.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_9