Справа № 2-78/11
Провадження № 2/418/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

секретаря Лунгул Т.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Веселинівської сільскої ради Баришівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на житловий будинок, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зустрічним позовом третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок, визнання не дійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що в 1964 році її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб. Будучи в зареєстрованому шлюбі, батьки в 1951 році побудували житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району Київської області. Приблизно з 1959 року батьки перестали проживати однією сім «єю і мати пішла проживати до своїх батьків. А позивачка залишилась проживати разом із батьком в будинку по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка. З 1961 року батько почав проживати з іншою жінкою ОСОБА_9 в її будинку по вулиці Жовтневій, 16 в с. Веселинівка, а в будинку батьків з їхнього дозволу залишилась проживати рідна сестра батька ОСОБА_10, яка померла 13 січня 2005 року, мати покійного батька ОСОБА_11 та позивачка ОСОБА_4.

05 червня 1974 року помер батько позивачки ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району, який був власністю батьків позивачки як спільне майно подружжя.

Після смерті батька мати позивачки ОСОБА_8 прийняла спадщину фактичними діями шляхом догляду за спадковим будинком, так як ОСОБА_10, яка проживала на той час в будинку була людиною похилого віку та часто хворіла. І з цього часу ОСОБА_8 фактично стала власником всього житлового будинку, так як 1/2 його частина вже належала їй як спільне майно подружжя.

12.01.2003 року померла мати позивачки ОСОБА_8 і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Після смерті матері позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняла спадщину фактичними діями шляхом отримання особистих речей матері. Також 05.06.1974 року дід помер і баба прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і стала фактично одноосібним власником даного будинку, та як 1/2 частина його належала бабі як спільне майно подружжя. 12.01.2003 року померла баба ОСОБА_8, яка при житті склала заповіт на ОСОБА_6 на все належне їй майно. Вважає, що прийняла спадщину фактичними діями після смерті матері ОСОБА_8. Але в липні місяці 2010 року дізналася, що право власності на будинок її батьків зареєстровано за ОСОБА_12, який помер 30.10.1999 року, який був племінником покійної ОСОБА_10.Також дізналась, що власником будинку в даний час є відповідачка по справі ОСОБА_5 як спадкоємниця.

Вважає свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 08.12.2000 року не дійсним та яке підлягає скасуванню. Дане свідоцтво було видане нотаріусом на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Веселинівською сільською радою в листопаді 2000 року, яке також вважає недійсним.

Під час розгляду справи позивачка доповнила заявлений позов вимогою по визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та його скасування з підстав, що право власності на земельну ділянку біля будинку відповідачка набула в зв»язку з отриманням у власність спірного будинку без відповідних правових підстав. В позові просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, встановити факт прийняття спадщини, визнати право власності на житловий будинок, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 звернувся до суду з аналогічними зустрічними позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок, визнання не дійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірний будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка збудований його дідом та бабою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час перебування у шлюбі. 05.06.1974 року дід помер і баба прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і стала фактично одноосібним власником даного будинку, та як 1/2 частина його належала бабі як спільне майно подружжя. 12.01.2003 року померла баба ОСОБА_13, яка при житті склала заповіт на ОСОБА_6 на все належне їй майно. Після смерті баба ОСОБА_6 звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Але в 2010 році дізнався, що документально власником будинку є ОСОБА_5М, яка оформила його як спадщину після смерті чоловіка. Також вважає недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з підстав, що право власності на земельну ділянку біля будинку відповідачка набула в зв»язку з отриманням у власність спірного будинку без відповідних правових підстав. Вважає, що він прийняв спадщину після смерті баби тому і має право на визнання за ним на права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка по основному позову ОСОБА_4 підтримала заявлений нею позов та просить його задоволити. Пояснила суду, що 1964 році її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб, в 1951 році побудували житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району. Приблизно з 1959 року батьки перестали проживати однією сім«єю і мати пішла проживати до своїх батьків. А позивачка залишилась проживати разом із батьком в будинку по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка. З 1961 року батько почав проживати з іншою жінкою ОСОБА_9 в її будинку по вулиці Жовтневій, 16 в с. Веселинівка, а в будинку батьків з їхнього дозволу залишилась проживати рідна сестра батька ОСОБА_10, яка померла 13 січня 2005 року. 05 червня 1974 року помер батько позивачки ОСОБА_7 і відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9, який був власністю батьків позивачки як спільне майно подружжя. Після смерті батька мати позивачки ОСОБА_8 прийняла спадщину фактичними діями шляхом догляду за спадковим будинком. І з цього часу ОСОБА_8 стала власником всього житлового будинку. 12.01.2003 року померла мати позивачки ОСОБА_8 і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка. Після смерті матері позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщині, але прийняла спадщину фактичними діями шляхом отримання особистих речей матері. Також після смерті матері позивачка вела догляд за спадковим будинком по вулиці Шевченка, 9, а саме відразу після смерті матері у січні місяці знесла сарай біля будинку, який порубали на дрова, щоб було тим отоплювати будинок взимку, також відремонтувала піч та щотижня прибирала будинок. Вважає, що прийняла спадщину фактичними діями після смерті матері ОСОБА_8. Але в липні місяці 2010 року дізналася, що право власності на будинок її батьків зареєстровано за ОСОБА_12, який помер 30.10.1999 року, який був племінником покійної ОСОБА_10 і що власником будинку в даний час є відповідачка по справі ОСОБА_5 як спадкоємниця. Вважає свідоцтво про поаво власності на спадщину за законом є не дійсним та яке підлягає скасуванню, так як видане на підставі свідоцтва про право власності на спірний будинок, виданого Веселинівською сільською радою в листопаді 2000 року, яке також вважає не дійсним. Також вважає недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, який оформлений на підставі документів на будинок, які вважає не дійсними.

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та просила суд задовольнити заявлений та доповнений позов в повному об»ємі.

Відповідачка по основному та зустрічному позову ОСОБА_5 не визнала заявлені позови, в задоволенні яких просить відмовити. Пояснила суду, що з 1987 року почали їздиш в с. Веселинівка, де обробляла земельну ділянку біля спірного будинку, який належав ОСОБА_14 і яка при житті склала заповіт на ОСОБА_15. А потім згодом в 1990 році ОСОБА_10 |склала заповіт на чоловіка позивачки ОСОБА_12, який помер в 1999 році. Позивачка після смерті чоловіка ОСОБА_12 оформила свідоцтво на право власності на спадковий спірний будинок на підставі свідоцтва на право власності на спірний будинок, яке видане Веселинівською сільською радою в 2000 році. А договором дарування за 1995 рік спірного будинку ОСОБА_10 її чоловіку ОСОБА_12 позивачка не скористалась, хоча знала про даний договір. З 08.12.2000 року відповідачка стала власником спірного будинку. Ввважає, що підстав для задоволення позову немає.

Представник відповідачки ОСОБА_2 не визнала заявлені позови, в задоволенні яких просить відмовити.

Представник відповідача по справі Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області ОСОБА_3 заявлені позови не визнав, пояснив суду, що йому відомо про те, що в спірному будинку до смерті проживала ОСОБА_10, на яку автоматично перевели по господарський номер як на власника даного будинку після смерті інших хто жив в ньому. На той час достатньо було запису в по господарській книзі. Згідно записів в по господарських книгах ОСОБА_10 записана постійно в особовому рахунку на спірний будинок, а хто був власником його представнику не відомо.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 підтримав заявлений ним зустрічний позов та пояснив суду, що його дідом та бабою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час перебування у шлюбі було побудовано спірний будинок. 05.06.1974 року дід помер і баба прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини спірного житлового будинку і стала власником даного будинку. 12.01.2003 року померла баба ОСОБА_8, яка при житті склала заповіт на ОСОБА_6 на все належне їй майно. Після смерті баба ОСОБА_4М, звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що він прийняв спадщину після смерті баби тому і має право на визнання за ним на права власності на спадкове майно.

Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд

вважає, що заявлені позови є обґрунтованим частково та таким, що підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про одруження серії 11 ЯК № 0661136 батьки позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ( дошлюбне прізвище Дніпровська) ОСОБА_16 уклали шлюб 01 лютого 1946 року.

Відповідно до вимог ст. ст.. 20,22 КпШС УРСР 1963 року майно, нажите в період шлюбу, є спільною власністю подружжя.

Згідно записів в погосподарській книзі с. Веселинівка ( стара назва Скопці) за 1944-1946 роки в будинку, де власником записана мати покійного батька позивачки ОСОБА_17, членами сім»ї записані її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_18. За іншим погосподарським номером 136 за 1944-1946 роки власником іншого будинку записана ОСОБА_19 та її чоловік Прудко Митро, що є підтвердженням того, що ОСОБА_10 була власником іншого будинку і проживала за іншою адресою в с. Веселинівка.

Відповідно до записів погосподарської книги 1947-1949 років с.Веселинівка № 74 власником будинку записаний ОСОБА_7, членами сім»ї записана дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_20.

Згідно запису в по господарській книзі за 1950-1952 роки по особовому рахунку № 100 власником іншого будинку записана одна ОСОБА_17, а відповідно до запису № 91 за ці роки власником іншого будинку записаний ОСОБА_7, членами сім»ї записана дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_20 та сестра ОСОБА_19. Аналогічні записи мають особові рахунки за 1953-1955, 1955-1957роки в по господарській книзі с. Веселинівка.

Згідно виписки з по господарської книги за 1958-1960 роки по особовому рахунку № 318 власником іншого будинку записана ОСОБА_17, членами сім»ї записано син ОСОБА_7, внучка ОСОБА_20 та ОСОБА_19. А відповідно до запису № 304 та без дати за 1958-196о, 1961-1963 роки цієї ж по господарської книги власником іншого будинку записана ОСОБА_8, членами сім»ї записана дочка ОСОБА_21 та чоловік ОСОБА_7.

Відповідно до записів в по господарській книзі за 1961-1963,1964-1966, 1967-1969 роки власником іншого будинку була ОСОБА_17, де членом сім»ї записана ОСОБА_22. А з 1971 року даний по господарський номер рахується за ОСОБА_22.

Встановлені обставини підтверджують наявність двох будинків за адресою по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка, власником одного з яких з даних років записаний батько позивачки

ОСОБА_7, що підтверджує роки його побудови подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Власником іншого будинку, який був до цих років побудований, була ОСОБА_17, який згодом був знесений як непридатний для проживання і залишився в наявності будинок побудований батьками позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_8. До 1947 року ОСОБА_10 мала у власності Інший будинок, де проживала з чоловіком Прудко Митром. А з 1950 -1952 років, коли був побудований новий будинок, стала проживати в ньому на правах сестри ОСОБА_7, але власником його не була. На підтвердження даних обставин свідок ОСОБА_23 в судовомуу засіданні зазначив, що коли батьки позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одружились, то проживали у стпрому будинку, який згодом розкидали і побудували новий. Дані обставини відповідачами не спростовані і не надані докази їх спростування.

Тому, обставини, що спірний будинок по вулиці Шевченка 9 в с. Веселинівка будували батьки і позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приблизно в 1951 році, суд вважає доведеними позивачкою і приймає як доказ їх підтвердження. Відповідачкою не надано спростування встановлених обставин. Тому вважає за необхідне задоволити позовні вимоги ОСОБА_4 та пічки О.М. в частині встановлення факту що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою; Київська область Баришівський район с.Веселинівка по вул.Шевченка,9 належав ОСОБА_8, яка померла 12 січня 2003 року та ОСОБА_7, який помер 06 червня 1974 року у рівних частинах кожному, тобто по 1/2 частині.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини.

07.06.1974 року помер ОСОБА_7 і його дружина ОСОБА_8 прийняла спадщину фактичними діями після смерті свого чоловіка шляхом догляду за спадковим будинком, так як ОСОБА_10, яка проживала на той час в будинку була людиною похилого віку та часто хворіла. І з цього часу ОСОБА_8 фактично стала власником всього житлового будинку, так як 1/2 його частина вже належала їй як спільне майно подружжя. Крім того, згідно записів по господарських книг ОСОБА_8 була постійно зазначена в членах сім»ї ОСОБА_7 ( останній наявний запис мається по 1963 рік). Тому суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги основного позову ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_8 прийняла спадщину фактичними діями після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, який помер 06 червня 1974 року.

12.01.2003 року померла ОСОБА_8, яка доводиться ОСОБА_6 бабою. І так як 05.06.1974 року помер дід ОСОБА_6 - ОСОБА_7 і баба ОСОБА_8 прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і стала фактично одноосібним власником даного будинку, так як 1/2 частина його належала бабі як спільне майно подружжя. ОСОБА_8 при житті склала заповіт на ОСОБА_6 на все належне їй майно. І після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Третя особа ОСОБА_6 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_8. Крім того, разом зі свою матір»ю відразу після смерті баби в січні місяці розібрали біля будинку сарай, порубали на дрова, щоб було чим топити будинок. А відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Тому суд вважає, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_8, яка померла 12.01.2003 року. Тому необхідно задоволити його позовні вимоги про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті баби. 13.11.1987 року ОСОБА_24 склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно сестрі ОСОБА_25 Юхімії Парамонівні. Але 11.03.1995 року ОСОБА_10 укладає з ОСОБА_25 договір дарування і дарує йому житловий будинок з господарськими спорудами в с. Веселинівка житловою площею 42 кв.м., яким він не скористався, не перевів на себе по господарський номер в сільській раді. І згідно записів в по господарській книзі № 162 за 1991-1995 роки одноосібним власником будинку в с. Веселинівка рахується ОСОБА_10, а з 1996 роки членом її господарства за писаний ОСОБА_12, але власником залишається ОСОБА_10. І по 2005 роки згідно записів в по господарській книзі особовий рахунок записано на ОСОБА_10.

30.10.1999 року ОСОБА_12 помер.

Відповідачка по справі ОСОБА_5 в 2000 році звертається до Веселинівської сільської ради із заявою про видачу їй свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району. І отримує рішення виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого на підставі її заяви вирішено дозволити Баришівському інвентар бюро видати свідоцтво про право власності (особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім.»я померлого чоловіка ОСОБА_12. Вперше в даному рішенні з»являеться адреса спірного будинку вулиця Шевченка, 9 с. Веселинівка, хоча в по господарській книзі до цього року і за цей рік відсутня адреса житлового Будинку. Дане рішення не підписане ні секретарем, ні головою і відсутній його оригінал, хоча як підтвердив представник сільської ради ОСОБА_3, що рішення за 2000 рік не знищені, але серед них відсутнє вказане рішення. Як підтвердила суду свідок ОСОБА_26, яка працювала по 2000 рік секретарем Веселинівської сільської ради, її попросили видати таке рішення і вона особисто через тиждень надрукувала дане рішення і завірила його, так як у неї була печатка без розгляду даної заяви на виконкомі.. І згодом виписала свідоцтво про право власності на даний будинок на покійного ОСОБА_12. Крім того, рішення вона завірила як секретар Дробіна О.Ф., хоча як підтвердила сама в судовому засіданні, що в 1966 році вийшла заміж і їй було змінено прізвище ОСОБА_27 на ОСОБА_26. Як підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , який по 26.06.2000 року працював головою Веселинівської сільської ради, рішення № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого вирішено дозволити Баришівському інвентарбюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім.»я померлого чоловіка ОСОБА_12, не приймалось на засіданні виконкому не розглядалось і він особисто як голова його не підписував, так як оформлялось право власності на померлого. Він ніколи б навіть не виніс дане питання на розгляд на виконком на оформлення документів на померлого. Печатка була у сейфі нільської ради, доступ мав він та секретар, яка могла її залишати де завгодно.

Отже, заява ОСОБА_29 про видачу їй свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району на виконкомі Веселинівської сільської ради не розглядалась і рішення № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого на підставі її заяви вирішено дозволити Баришівському інвентарбюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на Ім.»я померлого чоловіка ОСОБА_12 не виносилось.

І 01 листопада 2000 року Веселинівська сільська рада видає свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка, яке посвідчує право власності на даний будинок ОСОБА_12. Дане свідоцтво підписане ОСОБА_27, яка в судовому засіданні підтвердила на ньому свій підпис і пояснила, що виписала його особисто. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Веселинівської сільської ради від 17.06.2000 року № 23, яке як встановлено в судовому засіданні виконкомом Веселинівської сільської ради не розглядалось і не виносилосьвідсутній взагалі його оригінал чи належна копія з підписами голови та секретаря сільської ради. Отже, свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка від 01 листопада 2000 року , яке посвідчує право власності на даний будинок ОСОБА_12 є недійсним, яким його визнає, поскільки виписане на підставі підробленого рішення. Тому позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок підлягають до задоволення.

25.07.2000 року відповідачка ОСОБА_29 подає до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_12, куди згодом надає свідоцтво про право власності на будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка на ОСОБА_12. І на підставі даного свідоцтва державний нотаріус 16-ої Київської державної нотаріальної контори видає відповідачці ОСОБА_29 свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Отримане відповідачкою свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.12.2000 року необхідно визнати не дійсним, так як видане воно на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Веселинівською сільською радою Баришівського району 01 листопада 2000 року, яке судом визнається не дійсним. Тому позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2000 року підлягають до задоволення.

13.01.2005 померла ОСОБА_10, після її смерті за оформленням спадщини ніхто не звертався до нотаріальної контори.

Поскільки судом визнається недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок видане Веселинівською сільською радою Баришівського району Київської області, зареєстроване у Баришівському бюро технічної інвентаризації Київської області 27 листопада 2000 року у реєстрові книзі №2 за реєстровим номером 69 та визнається недійсним свідоцтво про право на спадщину зі законом від 08.12.2000 року, виданого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_30 і встановлюється факту прийняття ОСОБА_6 спадщин: після смерті баби ОСОБА_13 і відсутні правовстановлюючі документи про право власності ні покійну ОСОБА_8 свідоцтва про право власності, то є підстави для визнання за ОСОБА_4М права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці, Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_4М про визнання недійсним Державний акт серії Р1 №292263 на право приватної власності на землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка Баришівського району Київської області підлягають до задоволення так як дана земельна ділянка знаходиться за тією самою адресою, що і спірний житловий будинок з цільовим призначенням для його будівництва та обслуговування. А свідоцтво на право власності на житловий будинок за вказаною адресою судом визнається не дійсним. Крім того відповідно де рішення Веселинівської сільської ради № 1 від 31.01.2001 року ОСОБА_29 передано безкоштовне у власність земельну ділянку площею 0,60, з яких 0,10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,30 га для розвитку особистого підсобного господарства, 0,20 га для садівництва та огородництва. А згідно державного акту на право власності на землю від 24.01.2003 року ОСОБА_5 передано у власність 0,60 га, з яких 0,35 га для особистого підсобного господарства, а 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Даний державний акт виданий на підстав: рішення Веселинівської сільської ради № 1 від 31.01.2001 року, в якому зазначені інші розміри та інше цільове призначення земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_5, Тому є підстави дл скасування вказаного державного акту серії РІ №292263 на право приватної власності не землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка і задоволення позовних вимог ОСОБА_6.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що позивачем по основному позову пічкою О.Ф. та позивачем по зустрічному позову ОСОБА_6 не пропущено строк позовної давності, так як в липні 2010 року вони дізнались про те, що свідоцтво про право власності видане на ОСОБА_12 і за ним зареєстровано праве власності. Відповідачами не спростовано і не надано доказів про іншу дати коли позивачі дізнались про порушення своїх прав.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами:

-показами свідка ОСОБА_26 проте, що по 2000 рік вона працювала секретарем Веселинівської сільської ради, відповідачка попросила її видати таке рішення і вона особисто через тиждень надрукувала дане рішення і завірила його, так як у неї була печатка без розгляду даної заяви на виконкомі, потім на підставі даного рішення виписала свідоцтво пре право власності на даний будинок на покійного ОСОБА_12 і завірила його як секретар Дробіна О.Ф., хоча в 1966 році вийшла заміж І їй було змінено прізвище ОСОБА_27 на ОСОБА_26;

-показами свідка ОСОБА_28, який підтвердив суду, що по 26.06.2000 року працював головою Веселинівської сільської ради, рішення № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого вирішено дозволити Баришівському інвентарбюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім»я померлого чоловіка ОСОБА_12, не приймалось, на засіданні виконкому не розглядалось і він особисто як голова його не підписував, він ніколи б навіть не виніс дане питання на розгляд на виконком на оформлення документів на померлого, доступ до печатки сільської ради мав він та секретар, яка могла її залишати де завгодно, у неї була халатність залишати печатку де завгодно;

-показами свідка ОСОБА_31 про те, що позивачка ОСОБА_4 проживала з бабою у спірному будинку в дитинстві, а хто і коли його будував їй не відомо;

-показами свідка ОСОБА_32М про те, що в с. Веселинівку почала їздити з 2000року, допомогала відповідачці ОСОБА_29 по будинку і їй не відомо хто і коли будував даний будинок;

-показами свідка ОСОБА_23 про те, що батько і мати позивачки ОСОБА_7 та галина проживали відразу у старому будинку, а потім розкидали його і почали будувати новий, куди забрали проживати бабу ОСОБА_10 і згодом батько позивачки помер. А баба залишилась проживати в будинку;

-показами свідка ОСОБА_33 про те, що спірний будинок будував батько позивачки ОСОБА_7 з дружиною, в 1951 році перебудували старий будинок на новий;

-показами свідка ОСОБА_6 про те, що після смерті баби півторацької Г. він з матір»Ю розібрали сарай біля будинку І порубали на дрова опалювати будинок, бо в будинку проживала стара баба ОСОБА_10;

-показами свідка ОСОБА_34 про те, що записи в по господарські книги робить вона, а коли і які не пам»ятає;

-копією свідоцтва про смерть ОСОБА_35 серії 1-ОК № 022388, яка померла 13.01.2005 року (т. а.с.7):

-копією свідоцтва про смерть серії 1-БК № 425492, згідно якого ОСОБА_8 померла 12.01.2003року (т.1 а.с.8);

-свідоцтвом про одруження серії 11 ЯК № 0661136, згідно якого ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ( дошлюбне прізвище Дніпровська) ОСОБА_16 уклали шлюб 01 лютого 1946 року (т.1 а.с. 13);

-копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 190817, згідно якого ОСОБА_7 помер 07.06.1974 року ( т.1 а.с.9);

-копією Державного акту серії Р1 №292263 на право приватної власності на землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка Баришівського району Київської області (т.1 а.с.50);

-рішенням виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого на підставі її заяви вирішено дозволити Баришівському інвентар бюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім.»я померлого чоловіка ОСОБА_12 ( т.1 а.с.78);

-свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 01.11.2000 року, яке посвідчує право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Химаніч ОСОБА_36 (т. 1 а.с.80);

-копією спадкової справи № 459 до майна померлого 30.10.1999 року ОСОБА_12 ( т.1 а.с. 109-120);

-копією спадкової справи № 673 до майна померлої 12.01.2003 року ОСОБА_8 ( т.1 а.с.124-137);

-випискою з погосподарської книги с. Веселинівка ( стара назва Скопці) за 1944-1946 роки в будинку, згідно якої власником записана ОСОБА_17, членами сім»ї записані ОСОБА_7 та ОСОБА_18 (т. 1 а.с. 155);

-випискою з по господарської книги с. Веселинівка № 136 за 1944-1946 роки, де власником іншого будинку записана ОСОБА_19 та її чоловік Прудко Митро (т.1 а.с.156);

-випискою з погосподарської книги 1947-1949 років с.Веселинівка № 74, де власником будинку записаний ОСОБА_7, членами сім»ї записана дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_20Ф, (т. а.с. 157);

-випискою з по господарської книги за 1950-1952 роки, згідно якої по особовому рахунку № 100 власником іншого будинку записана одна ОСОБА_17 ( т. а.с.158); випискою з по господарської книги за 1950-1952 роки, згідно якої по особовому рахунку Яз 91, згідно якого власником іншого будинку записаний ОСОБА_7, членами сім»ї записана дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_20 та сестра ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 159);

-виписками з по господарської книги за 1953-1955 та 1955-1957 роки, згідно яких по особих рахунках власником Іншого будинку записаний ОСОБА_7, членами сім»ї записана дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_20 та сестра ОСОБА_19 (т.1 а.с.161, 163);

-випискою з по господарської книги за 1953-1955, 1955-1957 роки, згідно якої по особових рахунках власником іншого будинку записана одна ОСОБА_17 ( т. а.с.160,162);

-випискою з по господарської книги за 1958-19560 роки, згідно якої по особовому рахунку № 318 власником іншого будинку записана ОСОБА_17, членами сім»ї записано син ОСОБА_7, внучка ОСОБА_20 та ОСОБА_19 ( т. 1 а.с. 164);

-записом по господарській книзі за 1961-1963,1964-1966, 1967-1969 роки, де власником іншого будинку значиться ОСОБА_17, членом сім»ї записана ОСОБА_19 (т.1 а.с. 166, 168, 169);

-записом в по господарській книзі № 162 за 1991 -1995 роки, згідно якого власником будинку е с. Веселинівка рахується ОСОБА_10 (т.1 а.с. 176);

-випискою з по господарської книги за 1996-2000 роки, згідно якої по особовому рахунку № 162 власником будинку записана ОСОБА_37, членами сім» записано ОСОБА_12 (т.1 а.с. 177),

-договором дарування від 11.03.1995 року укладеним між ОСОБА_10 житлового будинку з господарськими спорудами в с. Веселинівка житловою площею42 кв.м. (т.1 а.с.54-55,73-74);

-свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 254038, згідно якого ОСОБА_12 помер 30.10.1999 року(т.1а.с. 111);

-рішенням Веселинівської сільської ради № І від 31.01.2001 року, згідно якого ОСОБА_29 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,60, з яких 0,10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,30 га для розвитку особистого підсобного господарства, 0,20 га для садівництва та огородництва (т. 1 а.с. 87);

-іншими матеріалами справи.

За даних обставин заявлений основний позов підлягає до задоволення частково, а зустрічний до задоволення в повному об»ємі..

Керуючись ст.ст. 4, 208, 212-215, 218, 273, 223, 294 ЦПК України, ст. 649 ЦК України в редакції 1963 року, ст..ст..20,22КпШСУРСР1963року,ст.261 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Веселинівською сільською радою Баришівського району Київської області, зареєстроване у Баришівському бюро технічної Інвентаризації Київської області 27 листопада 2000 року у реєстровій книзі №2 за реєстровим номером 69.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.12.2000 року, виданого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_30

Визнати недійсним Державний акт серії Р1 №292263 на право приватної власності на землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка Баришівського району Київської області.

Встановити факт, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область Баришівський район с.Веселинівка по вул.Шевченка,9 належав ОСОБА_8, яка померла 12 січня 2003 року та ОСОБА_7, який помер 06 червня 1974 року у рівних частинах кожному, тобто по 1/2 частині.

Встановити факт, що ОСОБА_8, яка померла 12 січня 2003 року, прийняла спадщину фактичними діями після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, який помер 06 червня 1974 року.

Встановити факт, що ОСОБА_38 прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_8, яка померла 12 січня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область Баришівський район с.Веселинівка по вул.Шевченка,9.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_39