Справа № 2-428/11
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2011 року смт.Баришівка.

Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Баришівська державна нотаріальна контора Київської області, Корніївська сільська рада Баришівського району Київської області, Управління держкомзему у Баришівському районі Київської області про визнання договору дарування недійсним, визнання недійсним Державного акту та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 треті особи: Державний нотаріус Баришівської районної нотаріальної контори ОСОБА_3, Корніївська сільська рада Баришівського району Київської області, Управління дежкомзему у Баришівському районі Київської області про визнання недійсним договору дарування на земельну ділянку (пай) від 29.07.2000 року за № 2-2112, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю за № 219705 від 26.11.2001 року, виданого на ім.,я ОСОБА_2 та визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку розміром 5,17 та, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов'язання Управління держкомзему у Баришівському районі видати на їм,я ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,17 га. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що її дочці ОСОБА_4, належало право на земельну частку (пай) розміром 5.17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифікату серії КВ № 0114600. В жовтні 1999 року дочка померла. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 15.06.2000 року було встановлено факт, що померла ОСОБА_4 є дочкою позивачки по справі. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Баришівською державною нотаріальною конторою 12 липня 2000 року за № 2-2015, зареєтрованого в Баришівській РДА за № 46, ОСОБА_1 стала володіти зазначеною земельною часткою (паєм). Після оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом в липні 2000 року з метою внесення змін до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0114600, виданого Баришівською РДА 28.07.1997 року позивачка звернулась до Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області, яка на той час працювала секретарем в сільській раді. Всі необхідні документи для вказаних вище дій передавала через відповідача. З відповідачкою знайома давно, проживають в одному населеному пункті, відносини дружні та приязні. Так як має похилий вік і не в змозі обходити себе та будинок, не кажучи вже про земельну ділянку, розповіла відповідачці, що має намір здати в оренду цю ділянку та зазначила, що раніше здачею в оренду ділянки займалась її померла дочка. Відповідачка виявила бажання допомогти в цій справі і як їй здалося того ж літа уклали договір оренди земельної ділянки. Копію договору, а ні нотаріус, а ні відповідач їй не надавали. З осені 2000 року відповідачка їй за користування земельною ділянкою приносила зерно пшениці, кукурудзи тощо. Іноді, від імені відповідачки зерно їй привозили односельчани. ОСОБА_1 до цього часу вважала, що земля знаходиться в оренді, але на початку 2011 року вона звернулась до відповідачки та повідомила, що має намір скласти заповіт на належне їй майно, в тому числі, і на земельну частку (пай) та попросила надати документи на цю земельну ділянку. Відповідачка їй зауважила, що вона вже давно стала власником вказаної земельної ділянки та отримала Державний акт серія Р1 № 219705 від 26.11.2001 року та надала його копію, повідомивши, що влітку 2000 року було укладено не договір оренди земельної ділянки, а договір дарування. В Корніївській сільській раді Баришівського району Київської області позивачка дізналась в усній формі, що дійсно на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Корніївської сільської ради народних депутатів від 13.03.2001 року за № 74 відповідачці передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,6 гектарів в межах згідно з планом. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса Баришіської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, яка листом від 18.03.2011 року за вих. № 379/02-38 повідомила, що 29 липня 2000 року за № 2-2112 від імені ОСОБА_1Х на ім., я ОСОБА_2 був посвідчений договір дарування земельної частки (паю) розміром 5.17 га. яка перебуває у колективній власності КСП «Україна». Правовстановлюючим документом, що подавався нотаріусу був Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0114600, виданий Баришівською РДА 28.07.1997 року. Укладаючи вказаний вище договір ОСОБА_1 вважала, що укладає договір оренди і не мала на меті яким-небудь чином відчужувати цю земельну ділянку на користь відповідачки. Позивачка весь час вважала, що між нею і відповідачкою укладено договір оренди. ОСОБА_1 оспорюваний договір не читала, в силу похилого віку не чула та не прислухалась до роз'яснень нотаріуса, а після укладення угоди їй на руки ніяких документів не видавали. Вона довіряла відповідачці, а тому вважала, що оскільки вона молодша та розумніша за неї, то нехай займається укладенням договору. Під час підписання договору дарування позивачка неправильно сприймала істотні умови укладеного договору, це вплинуло на її волевиявлення. Якби між нею та відповідачкою не існувало попередньої домовленості про те, що вказана вище земельна частка (пай) буде надана відповідачці в оренду, то ні за яких умов не підписувала б оспорюваний договір дарування. Відповідачка щорічно по осені надавала їй в якості орендної плати зерно як результат врожаю на вказаній вище земельній ділянці. Тому, допускати, що земельна частка (пай) не належать позивачці, у неї не було сумнівів. Односельчани і досі знають, що не відповідачка, а позивачка є власницею вказаної вище земельної ділянки. ОСОБА_1Х вважає, що уклала договір дарування внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, саме внаслідок неправильного сприйняття істотних умов договору, що вплинуло на її волевиявлення.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1Х - ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та відмовилась від вимоги про зобовязання Управління Дежкомзему у Баришівському районі Київської області видати на ім.,я позивачки новий державний акт на право приватної власності на землю площею 5.17 га.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала заявлений до неї позов.

Від третіх осіб по справі: Державного нотаріуса Баришівської районної нотаріальної контори ОСОБА_3, Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області до суду надійшли листи про розгляд справи без участі їх представників.

Представник третьої особи Управління Дежкомзему у Баришівському районі Київської області ОСОБА_7 в судовому засіданні погодився з уточненими позовними вимогами позивачки по справі і просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1Х уклала договір дарування на відповідачку ОСОБА_2 на земельну ділянку (пай) від 29.07.2000 року за № 2-2112, внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, саме внаслідок неправильного сприйняття істотних умов договору, що вплинуло на її волевиявлення. Суд вважає, що пропуск строку стався з поважних причин, так як до 2011 року позивачка була впевнена, що є власником вказаної земельної ділянки і що надала відповідачці цю ділянку в оренду, підписавши відповідний договір оренди. І тільки після того, як дізналась в 2011 році в ході розмови з відповідачкою та після отримання листа від нотаріуса про існування оспорюваного договору, зрозуміла, що помилялась, а тому слід визнати причини пропуску нею строку позовної давності на звернення до суду поважною.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- копією договору дарування, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, земельної частки (паю) розміром 5,17 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», посвідчений 29 липня 2000 року за № 2-2112 державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3;

- копією Державного акту на право приватної власності на землю за № 219705 від 11.2001 року, виданий на ім'я ОСОБА_2;

- ксерокопією паспорта позивачки ОСОБА_1, серія СК №228549 від 14.06.1996 року,

- іншими матеріалами справи.

Суд вважає, що угода укладалася в 2000 році і на той час діяв Цивільний Кодекс УРСР в редакції 1963 року, то слід застосовувати положення саме цього Кодексу.

Згідно зі ст. 56 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки, якщо така угода визнана недійсною, то кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України у п. 11 постанови від 28 квітня 1978 р. N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" Пленум роз'яснив, що під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, яке вплинуло на її волевиявлення, за відсутністю котрого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до вимог ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 62, п. 4 ст. 130, ст. ст.209 - 213 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 158 Земельного кодексу України, ст. 56 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

1. Визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду.

2. Визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, земельної частки (паю) розміром 5,17 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», посвідчений 29 липня 2000 року за № 2-2112 державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області.

3.Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю на земельні ділянки на території Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області №625 та 625-а для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за № 219705 від 23.11.2001 року, виданий на ім'я ОСОБА_2 на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області від 13.03.2001 року №74.

4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 5.17 га в умовних кадастрових гектарах, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Корніївської сільської ради Баришівського району Київської області №625 та 625-а.

На рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_8