Справа № 2-2266/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 жовтня 2011 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Дурасової Ю.В.,

при секретарі Семенюк Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ КЦРЗОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ССвНВ ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до відповідачів: Публічного акціонерного товариства Криворізький центральний рудо ремонтний завод, ОСОБА_5 виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок нещасного випадку на виробництві, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана справа. Позивач просить стягнути з відповідача ПАТ Криворізький центральний рудоремонтний заводна його користь 50302,60 грн. відшкодування одноразової допомоги при стійкій втраті працездатності, що визначена МСЕК; а також стягнути з ПАТ Криворізький центральний рудоремонтний заводу відшкодування моральної шкоди завданою бездіяльністю ПАТ Криворізький центральний рудоремонтний заводна його користь 100000грн.; з відповідача ОСОБА_5 виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, просить стягнути на його користь 16073,25 грн. розмір загальної суми щомісячної страхової виплати, яка несплачена ОСОБА_5 за період з 01.01.2007 року по 30.11.2010 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що він працював на Криворізькому центральному рудоремонтному заводі 40 років. В 1990 році він отримав травму, йому призначили регрес, однак регрес з роками не збільшувався, а йому потрібні кошти на ліки. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ Криворізький центральний рудоремонтний заводпроти позову заперечив суду пояснив, що страховий випадок відбувся 30.01.1990 року. Згідно ЗУ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, який набув чинності з 01.04.2001 року відшкодування шкоди проводиться ОСОБА_3 Соціального страхування, а відповідно до ч. 2 ст. 34 вказаного закону в разі стійкої втрати професійної працездатності, установленої МСЕК, ОСОБА_3 соціального страхування проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається з розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності. Однак на момент настання страхового випадку 30.01.1990 року та до теперішнього часу, відсутня норма яка б врегулювала питання виплати позивачу підприємством одноразової допомоги при настанні страхового випадку. Також заперечує проти стягнення з ПАТ КЦРЗморальної шкоди у звязку з бездіяльністю, посилаючись на те, що в даному випадку доказом спричинення моральної шкоди у звязку з бездіяльністю не може бути, зазначений позивачем акт про нещасний випадок на виробництві, довідка МСЕК. Просить в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ВВД ФСС НВ України у м. Кривому Розі позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила, суду пояснила, що особова справа позивача передана до відділення ОСОБА_3 у 2001 році по акту прийому передачі з зазначеною сумою відшкодування втраченого потерпілим заробітку, тому ОСОБА_5 ОСОБА_3 виплачувало щомісячні страхові виплати, встановлені раніше підприємством КЦРЗ, своєчасно та в розмірі, встановленому підприємством. Страхові виплати кожного року збільшуються, що підтверджено довідкою про доходи. Нормативними документами ОСОБА_3 не передбачена перевірка правильності призначення та подальших перерахунків, проведених підприємством. За цих обставин відомості про розмір середнього заробітку токаря-розточувальника 4-го розряду станом на 31.01.1990 року у ОСОБА_5 ОСОБА_3 відсутні, для проведення подальших виплат в них немає потреби. Тому вини відділення ОСОБА_3 немає, тому просить в задоволенні позову відмовити, також просить застосувати строки позовної давності звернення до суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, кожного окремо, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються ЦК України, ЗУ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно акту № 3 від 30.01.1990 року про нещасний випадок на виробництві ОСОБА_1, у віці 42роки, працюючи токарем-розточувальником на підприємстві Криворізький центральний рудоремонтний завод в результаті падіння предмету через незадовільну організацію виробництва робіт одержав перелом І,ІІ,ІІІ пальців лівої стопи. Згідно довідки ВТЕК від 21.08.1990 року, йому встановлена втрата непрацездатності 20% безстроково. Згідно акту-прийому передачі від 22.08.2001 року № 327, особова справа ОСОБА_1 знаходиться в ОСОБА_5 виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Після прийому справи ОСОБА_5 ОСОБА_3 продовжує провадити страхові виплати в розмірах, раніше визначених підприємством. На момент передачі справи до ОСОБА_5 ОСОБА_3, розмір щомісячної страхової виплати позивача становив 50,56 грн., виходячи із 20% втрати професійної працездатності та середньої заробітної плати 252,82грн. (50,56 : 20 х 100). Відповідно до ст. 29 ЗУ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, станом на 1 березня, починаючи з 2002 року, проводиться перерахунок щомісячної страхової виплати на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати в галузях національної економіки в цілому по Україні, який визначається Державним комітетом з питань статистики. На 30.11.2010 року розмір страхової виплати позивачу складав 173,05 грн. Інших перерахунків, повязаних із зміною заробітної плати, законодавством не передбачено.

Ухвалюючи рішення суд бере до уваги, що позивач предявив вимогу про відшкодування моральної шкоди завданою бездіяльністю ПАТ Криворізький центральний рудоремонтний завод, однак не предявляв вимоги щодо стягнення моральної шкоди у звязку з втратою працездатності; право щодо змін позовних вимог розяснено. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення суд бере до уваги строки позовної давності звернення до суду та вимоги на які позовна давність не поширюється.

Відповідно п.4 ст.4 ДКМУ Про державне митопозивач звільнений від сплати державного мита, суд покладає судові витрати на державу та вважає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.81 та ч.2 ст.88 ЦПК України з позивача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, ст. 10, 11, 15, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до відповідачів: Публічного акціонерного товариства Криворізький центральний рудо ремонтний завод, ОСОБА_5 виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок нещасного випадку на виробництві відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до набрання законної сили. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Апеляційне оскарження здійснюється шляхом подачі через суд першої інстанції, який постановив рішення апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, в порядку ст. 295 ЦПК України. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.В. Дурасова