АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

«15» листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 13 грудня 2006 року між нею та відповідачем був укладений генеральний договір, на підставі якого вона отримала споживчий кредит в сумі 18 тис. доларів США строком до 12.12.2013р.

Хоча нею повідомлявся Банк, що кредит їй потрібен на реконструкцію нерухомості і вона буде витрачати кошти в національній валюті, проте кредитний договір було укладено в іноземній валюті.

Посилаючись на ці обставини просила суд визнати генеральний договір про здійснення кредитування №М 120/330/06 від 13.12.2006р. недійсним, зобовязати відповідача прийняти в якості реституції суму залишку коштів у гривневому еквіваленті за курсом 5,05грн. за 1 долар США з розстрочкою платежів на 60 місяців.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2011 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову з тих підстав, що рішення є необгрунтованим. Зокрема, суд не дав оцінки кредитному договору укладеному в іноземній валюті, не звернув уваги, що наявна у відповідача генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій не звільняє від обов,язку отримання індивідуальної ліцензії.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено генеральний договір про здійснення кредитування, на підставі якого позивач отримала 18 тис. доларів США із строком повернення до 13.12.2013р. (а.с. 6).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що під час укладення кредитного договору було дотримано всіх вимог законодавства і волевиявлення сторін було вільним, спрямованим на реальне настання правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів - платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А за ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони в договорі мають право визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл Національний банк України.

Згідно п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 р., за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями видано ПАТ «Укрсоцбанк» за № 5- 1 від 29.12.2001 року, у додатку до якого до переліку операцій, які має право здійснювати ПАТ «Укрсоцбанк», включено, зокрема, право залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, що в повній мірі відповідає характеру укладених спірних угод, в яких валютою кредитування є саме іноземна валюта (а.с. 18, 19).

Умовами генеральної кредитної угоди була передбачена сума погашення заборгованості в іноземній валюті, про що при їх підписанні позичальнику було відомо і вона усвідомлювала всі наслідки їх укладання (а.с. 6, 7).

За таких обставин, суд обґрунтовано на підставі ст.ст. 526, 554, 1054 ЦК України відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договіру недійсним.

Доводи представника ОСОБА_2 у скарзі про незаконність надання ОСОБА_1 банком кредиту в іноземній валюті не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору, досліджених в судовому засіданні матеріалах справи і фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, є необгрунтованими, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: