Справа № 22-ц-623/2011
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б.Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.,

суддів Бойчука І.В., Меленко О.Є.

секретаря Балагури М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 березня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

В грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії начальника міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 09 березня 2011 року в задоволенні скарги відмовлено.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що подання про порушення кримінальної справи підписане одноособово начальником МВ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції; в поданні відсутній підпис старшого державного виконавця Дикси І.Ф. та не зазначено на підставі якої статті ЗУ «Про виконавче провадження» було складено документ. Крім того, апелянт вважає, що нарахування заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем проведено з порушенням законодавства. З цих підстав ухвалу суду першої інстанції просив скасувати та ухвалити нову по суті заявлених вимог.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання про порушення кримінальної справи за ст.164 КК України відносно ОСОБА_2 за ухилення від сплати аліментів винесено правомірно та в межах повноважень державної виконавчої служби.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЗУ України «Про виконавче провадження» у разі наявності ознак злочину в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги законодавства про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і надсилає до відповідних правоохоронних органів подання про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що на виконанні міського відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції є обєднане виконавче провадження. Зокрема, за виконавчими листами, виданими Коломийським міськрайонним судом, а саме: №2-1114 від 26.07.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3Є аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття та №1320 від 13.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 коштів в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною трьох років. З матеріалів справи вбачається, що у звязку із несплатою боржником аліментів утворилася заборгованість, розмір якої станом на 01.08.2010 року становив 9489 грн.

Враховуючи наведене, 05.08. 2010 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського МРУЮ складено акт, на підставі якого 5 серпня 2010 року внесено подання про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до ст.5 ЗУ України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Доводи апелянта, про те, що начальник МВ ДВС Коломийського МРУЮ не має права вчиняти виконавчі дії та підписувати відповідне подання не заслуговують на увагу та спростовуються положеннями ст.4 ЗУ «Про виконавчу службу», яка визначає правовий статус державних виконавців.

Також неогрунтованими є посилання апелянта щодо неправильного нарахування заборгованості по сплаті аліментів , оскільки таке нарахування на той час здійснювалось відповідно до ч.3 ст.72 ЗУ України «Про виконавче провадження».

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а ухвалу суду винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 березня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Г.П. Мелінишин

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5