Справа № 2-1185/2011р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Токарєва А.Г.

при секретарі - Ліпскіс О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноармійську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, в обґрунтування позову зазначив, що житлову квартиру № 93, що розташована у будинку № 17 на м-ні «Шахтарський» м. Красноармійська Донецької області він придбав в 1998 році на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, який засвідчений Українською товарною біржею 27.07.1998 року. В даний момент він вирішив продати вищевказану квартиру, але коли звернувся до нотаріальної контори, зясувалося, що вищевказаний договір не дійсний, оскільки купівля-продаж нерухомості згідно із законодавством підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Тому він просить визнати дійсним вищевказаний договір та визнати за ним право власності на вищевказану житлова квартиру.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2 міської ради - в судове засідання не зявився, в наданій суду заяві просив справу розглянути без його участі. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.

Представник третьої особи Української товарної біржи - в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27.07.1998 року на Українській товарній біржі між ОСОБА_3, діючою за себе та свою неповнолітню дочку ОСОБА_4, та позивачем по справі ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив у неї квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, м-н «Шахтарський», 17/93, що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу (а.с.5).

З угоди вбачається, що до її підписання продавець і покупець дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу квартири, про що свідчать їх підписи під договором (а.с.5).

27.07.1998 року вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 у ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 4 за реєстровии № 17, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с.7). У технічному паспорті на вищевказану квартиру власником зазначений також позивач по справі ОСОБА_1 (а.с.8-9). Зареєстрований він в даній квартирі з 04.08.1998 року, крім нього, в квартирі зареєстровані також члени його родини (а.с.6).

Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Згідно за ст.227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що угода купівлі-продажу зазначеної квартири не була нотаріально посвідчена через реєстрацію її на Українській товарній біржі, що є порушенням зазначеної норми закону, про що позивач дізнався лише після звернення до нотаріуса, та те, що ця угода була фактично здійснена, сторонами угоди були виконані вимоги ст.ст.153, 224 ЦК УРСР 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, суд вважає факт укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири доведеним, а вимоги позивача щодо визнання угоди дійсною такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.334 п.3 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 47, 71, 153, 203, 220, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року ст.ст. 334, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власностізадовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, м-н «Шахтарський», 17/93, укладений між ОСОБА_3, діючою за себе та свою неповнолітню дочку ОСОБА_4, та ОСОБА_1, зареєстрований Українською товарною біржею за № 21575 від 27 липня 1998 року, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, м-н «Шахтарський», 17/93.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: