Справа № 2-2688/11
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

29.09.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Гузь А.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на те, що 07 квітня 2009 року, він, діючи як позичив кошти в сумі 5 000 гривень відповідачці.

Відповідач зобов'язалася повернути борг не пізніше 25 квітня 2009 року.

На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем 07 квітня 2009 року була складена розписка, яка посвідчує передання їй визначеної грошової суми і її повернення.

В зазначений термін відповідач борг не повернула.

На його звернення та пропозиції про добровільну сплату боргу, -відповідачка не відповідає.

Тому просив стягнути з відповідачки на свою користь борг у сумі 5000 грн., а також судові витрати.

В судове засідання позивач не з»вився, про день слухання справи повідомлявся, згідно заяви просив слухати справу у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про слухання справи у її відсутність не надала.

За таких обставин на підставі ст.. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 07 квітня 2009 року сторони уклали договір позики, згідно якому позивач позичив відповідачки кошти в сумі 5 000 гривень 00 копійок, які остання зобов'язалася повернути не пізніше 25 квітня 2009 року, що підтверджується розпискою від 07.04.2009 рокуа.

Проте до даного часу борг не повернуто..

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше к встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно статті 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

В частині 1 ст.1049 ЦК України вказано, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 209, 212-214, 215, ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. заборгованості, 50 грн. судового збору 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи, а всього 5170 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: