Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-33/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М 'Я М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2011 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивач ОСОБА_1,

його представник ОСОБА_2,

відповідач -представник ОСОБА_3,

представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до Колочавської сільської ради, треті особи: КП «Міжгірське БТІ»; Міжгірська держнотконтора, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок № 238 у с. Колочава Міжгірського району-

В С Т А Н О В И В:

22.12.2010 р. позивач звернувся в суд з цим позовом, умотивувавши вимоги так.

Його батьки за час подружнього проживання в 60-х рр. ХХ ст. збудували в с.Колочава по вул. Шевченка, 238 житловий будинок. 11.04.1994 р. батько , ОСОБА_8, помер. Після смерті батька сестра ОСОБА_4 і брати ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не подали заяву про прийняття ними спадщини. Натомість спадкове майно батька фактично прийняли позивач і його мама (дружина батька) ОСОБА_9, бо вони проживали в будинку на день смерті спадкодавця. На подвір'ї цього будинку позивач збудував новий житловий будинок, якому присвоєно № 238 А. Позивач з сім'єю проживає в цьому будинку, а мати залишилась проживати в старому будинку, хоча всі спільно вели господарство. 09.11.2009 р. померла мати позивача ОСОБА_9 Після її смерті в будинку залишився проживати позивач. Інші спадкоємці не подали заяв про прийняття спадщини, окрім ОСОБА_4, якій у грудні 2010 р. рішенням Міжгірського районного суду продовжено строк на прийняття спадщини. Оскільки сестра й брати не заявили претензій на будинок батьків позивач вважає, що його слід визнати власником будинку по спадкуванню за померлими батьками.

Позивач вимоги підтримав. Просить узяти до уваги, що ні брати, ні сестра не подали заяв про визнання за ними права власності на житловий будинок. Натомість він проживав у будинку, доглядав матір до смерті, здійснив обряд поховання.

Представник відповідача, по суті позов визнав у частині визнання права власності на нерухоме майно. Однак просить вимоги за правом спадкування вирішити судом, і взяти до уваги , що після смерті батька позивача в будинку залишились проживати особи, визначені в довідці сільської ради, зокрема: позивач, його мати, брати позивача ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які пізніше (до смерті матері) збудували свої будинки і перейшли проживати з сім'ями окремо.

Треті особи без самостійних вимог свою позицію у справі визначили так.

КП Міжгірське БТІ повідомило, що вказаний житловий будинок не зареєстровано, інвентарну справу виготовлено на замовлення позивача. Натомість заперечень не має щодо визнання права власності за належним спадкоємцем чи спадкоємцями.

Міжгірська держнотконтора повідомила, що за померлими батьками позивача заповітів не зареєстровано. Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не відкривалась. За майном померлої ОСОБА_9 (померла 09.11.2009 р. ) відкрито спадкову справу за заявою прийняття спадщини дочки померлої ОСОБА_4, якій рішенням суду продовжено строк прийняття спадщини і видано 24.12.2010 р. свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) в цілій частині, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину. Оскільки на житловий будинок, в якому проживала ОСОБА_8Ф ., не має правоустановлюючих документів, свідоцтво про право на спадщину на це майно не видано.

Представник третьої особи ОСОБА_4 позов заперечив з мотивів, що позивач на час смерті матері зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1А, тобто в новозбудованому будинку, тому не має права на спадкування по закону, бо заяву про прийняття спадщини не подавав.

Третя особа ОСОБА_7 на розгляд справи не з'явився , однак подав заяву, що не претендує на частку спадщини в житловому будинку, який належав матері.

Третя особа ОСОБА_6 на розгляд справи не з'явився.

Оцінивши позиції сторін, третіх осіб, подані в справу докази суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом установлено наступні обставини, які не оспорюються.

Житловий будинок № 238 по вул. Шевченка в с. Колочава збудовано в 40-60-х рр. ХХ ст. за час подружнього проживання батьків позивача . Будинок уявляє собою приміщення загальною внутрішньою площею 34,54 кв.м і складається з однієї житлової кімнати , кухні, кладової і коридору. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Міжгірської РДА будинок виготовлений з дерев'яного бруса на бутовому фундаменті, є придатним для проживання, однак потребує капітального ремонту. У плані забудови грубих порушень діючих будівельних норм не виявлено. Натомість будівельного паспорту в архіві відділу не виявлено. Орган містобудування не заперечив щодо визнання права власності на будинок. Для обслуговування житлового будинку обліковується 0,12 га. Відповіддач як орган місцевого самоврядування, який за законом контролює забудову на території населеного пункту, надає дозвіл на оформлення права власності на індивідуальні житлові будинки, не заперечує щодо визнання права власності на це нерухоме майно за спадкоємцями , які мають на це право.

Перевіривши право на спадкування, суд дійшов такого висновку на основі відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями за законом після смерті батьків позивача.

З обставин справи видно, що після смерті ОСОБА_8 І, який помер у 1994 р., в будинку залишились проживати і були зареєстрованими: його дружина ОСОБА_9 (мати позивача і третіх осіб), позивач, треті особи Калинич ОСОБА_10, Калинич ОСОБА_11 Оскільки половина будинку згідно з ст.ст. 22, 88 КзпШС України, який був чинним на час смерті ОСОБА_8, належала другому з подружжя ОСОБА_9, тому спадкоємці померлого ОСОБА_8 фактично вступили в управління спадщиною після його смерті як особи, які постійно з ним проживали, згідно з ст. 549 ЦК України в ред. закону 1963 р., тобто: 1/2 будинку : 4 = по 1/8 кожному спадкоємцю за померлим ОСОБА_8 Отже, частка ОСОБА_9 у будинку після смерті її чоловіка становила: 1/2 + 1/8 = 5/8 частин.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина за законом і її спадкове майно у виді житлового будинку прийняли:

ОСОБА_4 (дочка померлої), яка подала заяву про прийняття спадщини з урахуванням рішення Міжгірського районного суду від 01.12.2010 р. і довідки Міжгірської держнотконтори про подання нею заяви про прийняття спадщини (ст.ст. 1220-1222, 1269, 1272 ЦК України 2003 р.).;

позивач, який проживав на час смерті матері і продовжує проживати в одному дворогосподарстві, здійснив обряд поховання, обробляв земельну ділянку, здійснював догляд за мамою до її смерті (ст.1220-1222, 1268 ч. 3 ЦК України 2003 р.).

Отже, позивач і третя особа ОСОБА_4 мають право успадкувати після смерті матері належне їй майно в рівних частках: 5/8 : 2 = 5/16 частин кожний.

Суд відхиляє заперечення позову представником третьої особи з мотивів, що позивач не прийняв спадщину за померлою мамою, оскільки це не підтверджено жодним доказом. натомість фактичне прийняття ним спадщини і проживання з спадкоємцем на час смерті визнано відповідачем, довідками, показами свідків.

Суд відхиляє позицію позивача, що він є єдиним спадкоємцем житлового будинку, виходячи з вищенаведених мотивів. Окрім цього, третя особа ОСОБА_7 не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини за майном померлого батька протягом 6 місяців з дня його смерті. Натомість з його заяви до суду вбачається, що він не претендує на спадщину матері ОСОБА_9

Суд вважає, що позивач має право на таку частку житлового будинку як спадкоємець по закону померлих батьків: 1/8 (частка, належна після смерті батька) + 5/16 (частка, належна після смерті матері) 7/16.

Судові витрати у виді держмита визначаються за ціною позову 15041 грн., (дійсна інвентарна вартість будинку), з якої 1% становитиме 150,41 грн. Оскільки позов задовольнено частково, то сума держмита , яку має сплатити позивач становитиме: 150,41 х 7 : 16 = 65 грн. 80 коп. Позивач при поданні позову сплатив тільки 51 грн. держмита, тому різниця 14 грн. 80 коп. підлягає стягненню з позивача в користь бюджету органу місцевого самоврядування за місцем розгляду справи.

До цих правовідносин суд застосовує ст.ст. 80 ч. 1 п. 2, 88 ЦПК України, ст.ст. 3 п. 1 а, 5 Декрету КМУ Про державне мито.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності на житловий будинок № 238 у с.Колочава Міжгірського району за ОСОБА_1 в розмірі 7/16 (сім шістнадцятих) частин.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Міжгірської селищної ради судові витрати у виді держмита в сумі 14 грн. 80 коп.(чотирнадцять грн. 80 коп.).

Копію рішення надіслати в КП «Міжгірське БТІ», Міжгірську держнотконтору, ОСОБА_6, ОСОБА_7М

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_12