Справа № 22-ц-1979/2011 Головуючий у I інстанції Ходіч В.М.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2011 року 13 липня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивачів ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на рішення Срібнянського районного суду від 17 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Приватного сільськогосподарського підприємства „Сокиринське с. Сокиринці Срібнянського району про витребування майна, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 просять скасувати рішення Срібнянського районного суду від 17 травня 2011 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначеним рішенням Срібнянського районного суду від 17 травня 2011 року в позові відмовлено в звязку з безпідставністю заявлених вимог.

За доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції порушено норми матеріального закону, а саме, ч.1 ст.215, ч.1 ст.638, 1212, 1213 ЦК України, ч.1 ст.15 Закону „Про оренду землі, ч.7 ст.55 Закону України „Про землеустрій, застосовано закон, який не поширюється на спірні правовідносини ч.2 ст.15 Закону України „Про оренду землі замість застосування ст.1212 ЦК України, а також порушено норми процесуального закону, оскільки рішення підписане суддею, який не розглядав справу.

В засіданні апеляційного суду представник позивачів апеляційну скаргу підтримав, а представник відповідача заперечував проти її задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 р. № 899-1У, виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) передує оформленню у видачі державних актів на право власності на земельні ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є власниками земельних ділянок, розташованих на території Сокиринської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку.

Між позивачами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та відповідачем у 2004 році, а між позивачем ОСОБА_9 та відповідачем у 2007 році, укладено договори оренди вказаних земельних ділянок на 25 років, договори зареєстровані у Срібнянському районному відділі ЧРФ Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи.

Згідно ст. 19 Закону України "Про оренду землі", вказані земельні ділянки є землями сільськогосподарського призначення, що вказано в п.16 Договорів.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ст. 18, ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, такий правочин є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який у силу ст. 106 Конституції України є обовязковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обовязок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди землі є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення права оренди земельних ділянок .

Таким чином, державна реєстрація правочину є юридичним посвідченням його укладення та підтвердженням дійсності такого правочину.

Доводи позивача стосовно того, що до договору оренди землі не долучені: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт приймання - передачі обєкта оренди; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до прикінцевих положень договорів оренди невід'ємними його частинами є: план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання - передачі об'єкта оренди.

Відповідно до пункту 5 Порядку державної реєстрації договорів оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договору оренди не може бути проведена без долучення до договору оренди всіх документів, які, у відповідності до ч.4 ст.15 Закону України "Про оренду землі", є невідємною частиною договору оренди землі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 15 Закону України „Про оренду землі, яка є спеціальною нормою права по відношенню до ст. 638 ЦК України, якою регулюються саме спірні правовідносини, відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, може бути підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону, а не для визнання такого договору неукладеним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для повернення земельної ділянки на підставі ст.1212 ЦК України.

Безпідставними є посилання апелянтів на те, що рішення підписане суддею, який не розглядав справу, оскільки оригінал рішення Срібнінського районного суду від 17 травня 2011 року підписаний суддею Ходіч В.М. (а.с.106-107), а суддею Цигура Н.А. лише була засвідчена копія рішення, яка видана представнику позивачів (а.с.54-55).

Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального закону, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - відхилити.

Рішення Срібнінського районного суду від 17 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: