Справа № 2-493/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2 сільської ради Сумського району

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Про визнання заповіту недійсним,

Встановив:

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що 3 вересня 1997 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на ? квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира, крім ОСОБА_5, належала на праві спільної сімісної власності йому та ОСОБА_6, котра спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла, оскільки продовжувала нею користуватись. Вона є спадкоємицею після ОСОБА_6 за заповітом. Про оформленні своїх спадкових прав вона дізналась, що ОСОБА_5 уклав заповіт на все своє майно на користь відповідача ОСОБА_3 Заповіт посвідчений секретарем В.Сироватської сільської ради ОСОБА_4 в порушення вимог ст.37 Закону України Про нотаріат, відповідно до якого повноваження по посвідченню заповітів надані посадовим особам виконкомів сільських рад. Посадовою особою є голова сільської ради, повноваження секретаря сільської ради, визначені ст.50 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, не містять права на вчинення нотаріальних дій.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю і суду пояснив, що, крім наведеного, посвідчення заповіту здійснено в присутності сторонніх осіб, зокрема ОСОБА_3, про що він дізнався при розгляді справи у Зарічному районному суді.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сумського району з позовом не погодилась повністю і суду пояснила, що секретар В.Сироватської сільської ради ОСОБА_4 при посвідченні заповітів діяла в межах своїх повноважень, заповіт посвідчено та внесено до реєстру нотаріальних дій. Заповідачем заповіт підписаний особисто. Підстав для визнання його недійсним не вбачає.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала повністю і суду пояснила, що її дідусь захворів і проживав у її сімї, вона дійснювала за ним догляд. Заповіт на її користь він уклав з власної волі, при посвідченні заповіту вона знаходилась у будинку, але до кімнати, де знаходився ОСОБА_5 та секретар сільради вона не заходила. Після смерті ОСОБА_6 вона дізналась, що та уклала заповіт на користь позивача. Вона самостійно розшукала позивача та повідомила про смерть ОСОБА_6, лише після цього ОСОБА_1 звернулась до нотконтори для прийняття спадщини. Рішення районного суду про визнання права власності за позивачем на квартиру в порядку спадкування було скасоване, відмовлено позивачу у визнанні права власності на квартиру, встановлений факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після ОСОБА_5 Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала повністю і суду пояснила, що за своїми посадовими обовязками вчиняла нотаріальні дії під час виконання обовязків серкретаря сільської ради, зокрема посвідчувала заповіти. Для посвідчення заповіту ОСОБА_5 її запросила ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_5 за станом свого здоровя самостійно не рухався. З наведених підстав вона посвідчила заповіт вдома у заповідача. При посвідченні заповіту знаходилась з ОСОБА_5 в одній з кімнат будинку, інших осіб при укладанні заповіту в кімнаті не було. Вона зясувала у ОСОБА_5: яку нотаріальну дію він бажає вчинити, на чию користь. Заповідач значення своїх дій розумів, наміри висловлював однозначно. Заповіт особисто підписав. При вчиненні нотаріальної дії вона діяла відповідно до Закону України Про нотаріат. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідка, дослідивши матеріали даної справи та справи №2-1270/10 Зарічного районного суду, суду вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 вересня 1997 року помер ОСОБА_5 (а.с.5), після смерті якого відкрилась спадщина на належне померлому майно. ОСОБА_5 за життя на праві спільної сумісної власності разом з дружиною ОСОБА_6 (а.с.11) належала квартира АДРЕСА_2 (а.с.9). ОСОБА_6 померла 28 квітня 2005 року (а.с.6).

1 вересня 1997 року ОСОБА_5 укладено заповіт на все належне йому майно на користь ОСОБА_3 Заповіт посвідчено секретарем В.Сироватської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_4, нотаріальна дія вчинена на дому через хворобу ОСОБА_5, заповідачем заповіт підписаний особисто (а.с.7).

Вказаний заповіт, відповідно до ст.19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконконавчих комітетів сільських селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Мінюсту України від 25 серпня 1994 року №22/5, внесений до книги реєстрів нотаріальних дій за №179 від 1 вересня 1997 року, копію заповіту вручено заповідачу, про що мається його особиста розписка (а.с.49-50).

Відповідач ОСОБА_4 2 серпня 1986 року рішенням сесії ОСОБА_2 сільської ради Сумського району обрана секретарем В.Сироватської сільської Ради, після чого обиралась заступником голови сільської ради, потім знову секретарем сільради. На вказаній посаді працювала до 31 жовтня 1997 року і була звільнена з посади у звязку з виходом на пенсію. 16 травня 1994 року склала присягу державного службовця (а.с.61-62).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що на запрошення ОСОБА_3 прийшла до неї додому, де допомагала їй здійснювати догляд за дідусем ОСОБА_8 Спікувалась з ним. Після чого деякий час у будинку розмовляла з ОСОБА_3 В цей час прийшла секретар сільради ОСОБА_4, свідок відразу залишила будинок. Пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_5 уклав заповіт.

Досліджуючи посилання позивача та його представника про посвідчення заповіту ОСОБА_5 невповноваженою особою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України Про нотаріатвід 1 січня 1994 року, чинного на час вчинення нотаріальної дії, у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. Відповідно до ст.37 цього закону та відповідно до п.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконконавчих комітетів сільських селищних, міських рад народних депутатів України, посвідчення заповітів віднесено до таких дій.

Відповідно до ст.31 Закону України Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядуваннявід 7 грудня 1990 року зі змінами та доповненнями, виконком сільської ради є виконавчим та розпорядчим органом Ради, до складу якого входить і секретар сільради.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.42 цього закону, вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконкому сільради делеговано державою.

За своєю посадою як державний службовиць відповідач ОСОБА_4, будучи посадовою особою виконкому сільради, при посвідченні заповіту ОСОБА_8 діяла в межах наданих їй законом повноважень.

В частині посилань сторони позивача та недотримання вимог щодо процедури вчинення нотаріальних дій, передбачених п.п.33-40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконконавчих комітетів сільських селищних, міських рад народних депутатів, зокрема, що заповіт було посвідчено в присутності сторонніх осіб і особи, на користь якої він укладався, у судовому засіданні такі докази не надані.

За наведених обставин передбачені ст.48 ЦК України в редакції 1964 року підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, ст.48 ЦК України в редакції 1964 року, Законом України Про нотаріатвід 1 січня 1994 року, Законом України Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядуваннявід 7 грудня 1990 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконконавчих комітетів сільських селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженою наказом Мінюсту України від 25 серпня 1994 року №22/5, суд

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сумського району, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі та не була присутня при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя