Справа № 2-п-221/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва у складі суду:

головуючого - судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 15.02.2011 року вищезазначений позов було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 15.07.2009 року в розмірі 50 302,16 грн., а також витрати по оплаті судового збору у сумі 503,02 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120,00 грн.

29.06.2011 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 15.02.2011 року, посилаючись на неналежне повідомленням його про дату і час судового розгляду, а тому про існування справи він до ознайомлення з постановою про арешт майна від 14.06.2011 року не знав, що позбавило його можливості надати з приводу існуючого спору між позивачкою свої пояснення, котрі суттєво впливають на результат вирішення спору та заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою встановлення відповідності підпису та почерку у договорі та розписці, оскільки ним вказані кошти у позивачки у борг не бралися.

На підставі викладеного просить скасувати рішення Соломянського районного суду м. Києва від 15.02.2011 року.

Позивачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи, причини неявки не повідомила.

Представник заявника в судовому засідання заяву про перегляд заочного рішення підтримала та просила її задовольнити, однак, крім викладених письмових пояснень щодо суті спору та посилань на невідповідність підпису відповідача в наданих позивачкою договорі та розписці, доказів, які б підтвердили викладене суду не надала.

Згідно зі ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності згаданих обставин. У даному випадку такі обставини відсутні, що підтверджується наступним.

У своїй заяві відповідач посилається на те, що про існування даної справи йому не було відомо, він не був належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи,

Проте, слід звернути увагу на те, що звернувшись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, відповідач відправив заяву з адреси свого місця реєстрації, за якою його повідомляли про розгляд справи.

Згідно п.5,6 ч.5 ст.74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців судові повістки про виклик надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З огляду на вищевказане, відповідачу було відомо про рух справи та однак проігноровано судове повідомлення про розгляд справи, що тільки свідчить про зневажливе ставлення до розгляду справи та вирішення спору, а також нехтування своїми процесуальними правами. Посилання представника заявника на періодичне перебування останнього за місцем реєстрації не може бути прийняте до уваги, оскільки за таких обставин він мав забезпечити отримання належної йому кореспонденції.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що заперечення та докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

В якості таких заперечень проти позову відповідач посилається на те, що він не підписував договір позики, не отримував у позивачки грошові кошти та не надавав останній розписку про їх отримання, на що необхідно зазначити наступне.

Разом з тим, дані обставини також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нічим не обґрунтовані та не підтверджені, а тому сприймаються судом лише як припущення, а посилання на позбавлення права відповідача в даному провадженні заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо встановлення дійсності його підпису, не позбавляє його права окремо звернутися до суду з приводу оспорення дійсності договору позики та переглянути рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, викладені відповідачем доводи ніяким чином не впливають на законність та обґрунтованість рішення Соломянського районного суду міста Києва від 15.02.2011 року.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що посилання відповідача не мають істотного значення для повного та всебічного розгляду справи, а тому вважає за необхідне заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 229-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 15.02.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: