АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія -«поділ будинку» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Піддубного Р.М., суддів: Швецової Л.А., Тичкової О.Ю., при секретарі: Колісник Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року та додаткове рішення цього ж суду від 18 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку та усунення перешкод у користуванні будинком,

встановила:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 серпня 1994 року їй на праві власності належить 3/8 частин жилого будинку з господарськими будівлями № 11 по пров. Харківському в м. Дергачі Харківської області. Інші 5/8 частин будинку належить відповідачці ОСОБА_1 Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає їй користуватися належною їй частиною будинку, з урахуванням уточнених 22 листопада 2008 року та 28 вересня 2010 року позовних вимог, ОСОБА_2 просила поділити в натурі спірний будинок та господарські будівлі відповідно до першого варіанта висновку судової будівельно-технічної експертизи, зобовязати ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди у користування нерухомим майном та стягнути з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Проведено поділ жилого будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: м. Дергачі Харківської області, пров. Харківський № 11 відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11211/622 від 08 лютого 2010 року, зобовязано сторони виконати певні переобладнання, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію у розмірі 579 грн. Додатковим рішенням цього ж суду від 18 травня 2011 року зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_2 належною їй частиною будинку та господарських будівель та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 4 559 грн. 31 коп.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення від 08 грудня 2010 року та додаткове рішення від 18 травня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначено, що висновок проведеної будівельно-технічної експертизи є необгрунтованим, оскільки виконаний без обстеження домоволодіння на місці. Крім того, виділивши позивачці найкращі приміщення, суд не врахував, що вона ніколи будинку не проживала, його ремонтом не займалася, а вся земельна ділянка за адресою спірного будинку на підставі державного акту належить на праві власності їй (ОСОБА_1П.)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. В разі ж недосягнення такої домовленості спір вирішується судом.

Згідно з розясненнями, наданими в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» з наступними змінами, поділ жилого будинку в натурі між учасниками спільної часткової власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку № 11 з надвірними будівлями по пров. Харківському в м. Дергачі Харківської області, 3/8 частин якого належить ОСОБА_2, а 5/8 частин - ОСОБА_1

Вирішуючи виниклий між сторонами спір щодо поділу між ними спільного домоволодіння в натурі, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу ухваленого по справі рішення перший варіант розподілу домоволодіння за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 11211/622 від 08 лютого 2010 року, який передбачає технічну можливість поділу спірного будинку відповідно до вимог будівельних норм та правил та який найбільш повно відповідає ідеальним часткам співвласників у праві спільної власності на житловий будинок (ОСОБА_2 - 3/8 часток, ОСОБА_1 - 5/8 часток житлового будинку), а також передбачає найменшу грошову компенсацію співвласнику (579 грн.), частка якого внаслідок такого розподілу незначно зменшилась (на 0,5%).

Обґрунтовано суд першої інстанції дійшов також до висновку про виділ частини будинку, до якого увійшли приміщення ванної кімнати та частини котельної відповідачці ОСОБА_1, яка на протязі тривалого часу користувалася цими приміщеннями, проживаючи в будинку, здійснювала необхідний ремонт та облаштування.

Доводи ж апеляційної скарги про необґрунтованість висновку експертизи у звязку з тим, що експертом не проводилось обстеження на місці є безпідставними, оскільки з висновку експертизи вбачається, що дослідження проведено методом візуально-інструментального обстеження житлового будинку та надвірних будівель, методом зіставлення результатів обстеження з наданою документацією і вимогами нормативних документів. Клопотань про призначення повторної або додаткової будівельно-технічної експертизи в суді першої ОСОБА_1 не заявляла, а зазначаючи в судовому засіданні апеляційного суду про свою незгоду з висновками проведеної судової експертизи та заявивши клопотання про призначення іншої експертизи, ОСОБА_1 категорично відмовилась від її оплати, посилаючись на те, що ініціатором розподілу будинку є ОСОБА_2О, яка і повинна нести витрати по оплаті експертного дослідження.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення суду першої інстанції вказівкою про перерозподіл часток у праві власності на жилий будинок та господарські будівлі, які після проведення поділу будинку в натурі змінюються на 0,5%, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 37/100, а за ОСОБА_1 - на 63/100 частин спірного нерухомого майна.

Також не можна погодитись з висновками суду першої інстанції, викладеними в додатковому рішенні, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки витрат, повязаних з виготовленням технічного паспорту будинку, поштовим переказом грошових коштів, оскільки такі витрати на є судовими в розумінні ст. 79 ЦПК, а також в частині стягнення вартості пального, витраченого у звязку з переїздом від місця проживання позивачки до суду першої інстанції в м. Дергачі Харківської області, оскільки матеріали справи не містять доказів, що підтверджують використання пального в зазначеній кількості саме з метою забезпечення явки до суду.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції від 08 грудня 2010 року та додаткове рішення від 18 травня 2011 року - зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року змінити, доповнивши його реченням наступного змісту.

Після проведення переобладнання відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11211/622 від 08 лютого 2010 року перерозподілити частки у праві власності на жилий будинок № 11 по пров. Харківському в м. Дергачі Харківської області, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 37/100, а за ОСОБА_1 - на 63/100 частин будинку та господарських будівель.

Додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2011 року змінити, зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до трьох тисяч двохсот однієї гривні 54 коп.

В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року та додаткове рішення цього ж суду від 18 травня 2011 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді