АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2606/11 Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Л.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі головуючого судді Лобова О.А. суддів Акопян В.І., Петренка ВМ. при секретарі Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Фірма Берізка» на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14 червня 2011 року та ухвалу цього ж суду від 10 червня 2011 року в справі за позовом ТОВ «Фірма Берізка» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області про визнання незаконними дій та стягнення збитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ТОВ «Фірма Берізка» звернулося до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнень просило ухвалити рішення, яким:

1 .Визнати незаконними постанови начальника Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 10 лютого 2008 року та від 12 січня 2009 року про відхилення скарг на, дії державних виконавців при здійсненні виконавчих проваджень №8359860, № 9852800, № 9855375 у 2008 році, мотивуючи заявлені вимоги безпідставністю висновків начальника Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ попри наявність очевидних порушень державними виконавцями права власності позивача.

2.Визнати незаконними постанови державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 01 червня 2007 року, винесених у межах виконавчих проваджень №757 і №795, про арешт

коштів позивача на суму 370 000 грн., оскільки одночасно державним виконавцем накладений арешт також і на майно позивача на таку ж суму.

3.Визнати незаконною постанову державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 06 серпня 2008 року у виконавчому проваджені № 8359860 про арешт майна позивача на суму 524 544 грн. у межах суми стягнення, мотивуючи незаконність рішення державного виконавця тим, що в ухвалі Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 липня 2008 року йдеться про накладення арешту лише у межах суми позовних вимог.

4. Визнати незаконними постанови державного виконавця

Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 06 листопада 2008 року, винесених у межах виконавчого провадження № 9852800 і № 9855375, про накладення арешту на майно позивача, так як оскаржуваним рішенням державного виконавця повторно накладений арешт на майно позивача, що призвело до перевищення суми стягнення у 5,2 рази.

5. Визнати незаконними постанови державного виконавця

Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 14 листопада 2008 року і від 21 листопада 2008 року, винесених у межах виконавчого провадження № 9852800 і № 9855375, про накладення арешту на майно позивача на суму 580 854 грн. Вимога мотивована тим, що державний виконавець не був учасником виконавчого провадження і безпідставно повторно арештував майно і кошти позивача.

6.Визнати незаконними розпорядження державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 15 грудня 2008 року про стягнення на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 26 952 грн. 87 коп. та по 2 695 грн. 29 коп. виконавчого збору кожному. Вимога мотивована тим, що оскаржувані розпорядження винесені неуповноваженою особою, окрім того, державним виконацем неправильно вказане прізвище стягувана - «Колесник» замість «Каленика».

7.Стягнути з ГУ Державного казначейства України в Полтавській області на користь позивача 1 395 130 грн. 04 коп. збитків, завданих неправомірними діями державних виконавців, які виявилися у системному порушенні права власності позивача.

8.Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь позивача по 318 643 грн. 31 коп. з кожного збитків, завданих зловживанням своїми процесуальними правами.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 червня 2011 року відмовлено представнику ТОВ «Фірма «Берізка» у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю підготувати заяву про збільшення позовних вимог.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14 червня 2011 року у задоволенні позову відмовлено, вирішене питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фірма Берізка», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення і ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд дав неправильну оцінку наданим позивачем доказам та встановленим і очевидним обставинам, неправильно застосував матеріальний і процесуальний закон, а тому дійшов хибного висновку про недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Згідно п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.І ст.312 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 травня 2007 року у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фірма Берізка» про стягнення вартості частки у майні товариства задоволена заява позивача про забезпечення позову: накладений арешт на кошти в банківських та фінансових установах, що належать ТОВ «Фірма Берізка», та на майно відповідача у межах позовних вимог - 185 000 грн.(т.1 а.с.35).

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 травня 2007 року у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Фірма Берізка» про стягнення вартості частки у майні товариства задоволена заява позивача про забезпечення позову: накладений арешт на кошти в банківських та фінансових установах, що належать ТОВ «Фірма Берізка», та на майно відповідача у межах позовних вимог - 185 000 грн.(т.1 а.с.98).

На виконання вказаних ухвал постановами державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 01 червня 2007року накладений арешт на кошти у банківських і фінансових установах, що належать ТОВ «Фірма Берізка», а також на майно товариства у межах позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 185 000 грн. кожний, (т.1 а.с.89).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2007 року задоволена апеляційна скарга ТОВ «Фірма Берізка» - скасовані ухвали судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 травня 2007 року про забезпечення позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (т.1 а.с.68- 70).

Постановами державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 29 листопада 2007 року у зв'язку із скасуванням ухвал Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 травня 2007 року знятий арешт, накладений на кошти ТОВ «Фірма Берізка» та на майно товариства у сумі по 185 000 грн. у забезпечення позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_2, виконавче провадження закінчене (т.1 а.с.37, 38, 67, 71, а.с.73).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 липня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 грудня 2008 року, у межах розгляду справи за позовом ТОВ «Фірма Берізка» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТОВ «Фірма Берізка», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення вартості часток у майні товариства накладений арешт на майно ТОВ «Фірма Берзіка» у межах сумарної ціни позову - 524 544 грн. (т.1 а.с.13, 102).

На виконання вказаної ухвали суду постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 06 серпня 2008 року накладений арешт та оголошена заборона відчуження майна ТОВ «Фірма Берізка» на суму 524 544 грн. (т.1 а.с.15).

До Державного реєстру обтяжень майна внесені дані про заборону відчуження рухомого і нерухомого майна ТОВ «Фірма Берізка» (т.1 а.с.63,64).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 15 вересня 2008 року у зв'язку з повним виконанням закінчене виконавче провадження з примусового виконання ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 липня 2008 року (т. 1 а.с.65).

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22 липня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 жовтня 2008 року, задоволений частково позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3: стягнуто з ТОВ «Фірма Берізка» на їх користь по 262 272 грн. кожному вартості їх частки у майні товариства, а також судові витрати (т.2 а.с.157).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 06 листопада 2008 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-984, виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука ЗО жовтня 2008 року, про стягнення з ТОВ «Фірма Берізка» на користь ОСОБА_3 262 272 грн.

компенсації вартості частки у майні товариства, накладений арешт на все майно товариства у межах суми стягнення (т.2 а.с.7), боржнику наданий строк для добровільного виконання до 13 листопада 2008 року.

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 06 листопада 2008 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-984, виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука ЗО жовтня 2008 року про стягнення з ТОВ «Фірма Берізка» на користь ОСОБА_2 262 272 грн. компенсації вартості частки у майні товариства, накладений арешт на все майно товариства у межах суми стягнення (т.2 а.с.8), боржнику наданий строк для добровільного виконання до 13 листопада 2008 року.

Постановами державного виконавця АвтозаводськоТо відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 14 та від 21 листопада 2008 року у зв'язку з невиконанням у добровільному порядку вимоги по виконавчим листам №2- 984 від 30 жовтня 2008 року накладений арешт на кошти ТОВ «Фірма Берізка» у сумі 580 854 грн. 40 коп. на рахунках у двох банківських установах (т.1 а.с.151, 152).

Постановою начальника Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 10 грудня 2008 року відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «Фірма Берізка» на дії та рішення державного виконавця під час примусового виконання виконавчого листа №2-984 від ЗО жовтня 2008 року (т.2 а.с.162).

15 грудня 2008 року державним виконавцем Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ видані розпорядження про перерахування на користь ОСОБА_3 (допущена помилка у прізвищі - вказано «Колесника») 26 952 грн. 87 коп. та стягнення виконавчого збору у сумі 2 695 грн. 28 коп. (т.4 а.с.95).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 24 грудня 2008 року зупинене виконавче провадження за виконавчим листом № 2-983 від 30 жовтня 2008 року на підставі ухвали Верховного Суду України від 04 грудня 2008 року (т.4 а.с.93).

Ухвалою Верховного Суду України від 27 травня 2009 року скасовані рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22 липня 2008 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 13 жовтня 2008 року у частині позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ТОВ «Фірма Берізка» про стягнення вартості частки у майні товариства, провадження у справі закрите у зв'язку з тим, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства (т.2 а.с. 157-160).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 20 липня 2009 року у зв'язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню, скасований арешт, накладений на кошти ТОВ «Фірма Берізка» у сумі 580 854 грн. 40 коп. на рахунках у двох банківських установах (т.2 а.с.12).

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27 травня2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2009 року, ТОВ «Фірма Берізка» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих заходами забезпечення позову на підставі ухвал Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 травня 2007 року та від 21 липня 2008 року (т.1 а.с.203-204).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31 серпня 2009 року задоволена заява ТОВ «Фірма Берізка» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали того ж суду від 21 липня

2008року (т.4 а.с.13-14).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31 серпня

2009року допущений поворот виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22 липня 2008 року - зобов'язано Автозаводський відділ ДВС Кременчуцького МУЮ повернути ТОВ «Фірма Берізка» стягнуті на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_2 кошти у сумі 59 296 грн. 31 коп. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2010 року змінена ухвала Автозаводського районного суду м.Кременчука'від 31 серпня 2009 року у частині визначення особи, яка має повернути кошти - зобов'язано ОСОБА_3 і ОСОБА_2 повернути ТОВ «Фірма Берізка» по 29 648 грн. 15 коп.(т.4 а.с.247-248).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ від 30 жовтня 2009 року звільнене з-під арешту майно ТОВ «Фірма Берізка» на суму 524 544 грн. (т.4 а.с.11).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15 липня 2010 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01 березня 2011 року, задоволений у повному обсязі позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 : стягнуто з ТОВ «Фірма Берізка» на їх корсить по 331 512 грн. кожному вартості їх часток у майні товариства (т.З а.с.6-8, 107-109).

Постановою Вищого господарського суду України від 18 травня 2011 року рішення господарського суду Полтавської області від 15 липня 2010 року і постанова Харківського апеляційного господарського суду від 01 березня 2011 року скасовані, справа повернута до суду першої інстанції на новий розгляд (т.4 а.с.205-208).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону дійшов правильного висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що державні виконавці при виконанні судових рішень діяли у відповідності до вимог закону, у діях відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відсутнє зловживання процесуальними правами, яке б спричинило збитки позивачу.

Такі висновки суду грунтуються на законі і відповідають встановленим обставинам, яким надана правильна юридична оцінка.

Відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, рішення і ухвали суду у цивільних справах є виконавчими документами (ст.З), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.5). Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження (ст.24) за умови відсутності обставин, передбачених ст.26 Закону. За змістом наведених норм Закону державний виконавець не наділений

повноваженнями давати оцінку законності чи правомірності судових рішень та у залежності від своєї оцінки вживати чи не вживати заходи примусового виконання судового рішення.

По суті відповідно до позовних вимог та змісту апеляційної скарги неправомірність постанов державних виконавців обгрунтовується

неодноразовим безпідставним, на переконання позивача, накладенням арешту на кошти і майно ТОВ «Фірма Берізка».

Проте, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувані постанови державних виконавців про накладення арешту на майно і кошти ТОВ «Фірма Берізка» (т.1 а.с. 15,89, т.2 а.с.7,8) виносилися з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» на виконання судових рішень - ухвал суду про забезпечення позову (т.1 а.с. 13,35,98) та рішення суду про стягнення коштів з ТОВ «Фірма Берізка» (т.2 а.с. 157), після скасування судових рішень, якими вживалися заходи забезпечення позову та стягувалися кошти з ТОВ «Фірма Берізка», постанови про накладення арешту на майно і кошти боржника скасовувалися у встановленому порядку (т.1 а.с.37,38,67,71,73, т.2 а.с.12).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду у частині відмови задовольнити вимоги про стягнення з ГУ Державного казначейства України в Полтавській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збитків, завданих незаконним, на думку позивача, арештом його коштів і майна, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.І ст.155 ЦПК України у разі скасування заходів забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Як слідує з матеріалів справи, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову (т.1 а.с.35,98) скасовані ухвалою суду апеляційної інстанції (т.1 а.с.68-70), а рішення районного суду та ухвала суду апеляційної інстанції, якими задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (т.2 а.с.157), скасоване ухвалою Верховного Суду України, провадження у справі закрите (т.2 а.с. 157-160). Таким чином, відповідно до ч.І ст.155 ЦПК України наявні формальні умови для виникнення права на відшкодування збитків.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову, слід виходити з положень ст.22, ст.1166 ЦК України про відшкодування збитків та положень ЦПК України про докази та доказування.

За загальним правилом цивільна відповідальність за завдану матеріальну шкоду настає при наявності одночасно чотирьох складових: неправомірності дій заподіювана шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв'язку між діями заподіювана шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду.

Згідно ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, у виді упущеної вигоди відшкодовуються тільки збитки, які б могли бути реально отримані при звичайному перебігу обставин та належному виконанні зобов'язань.

Надані позивачем докази на обгрунтування суми матеріальної шкоди у виді упущеної вигоди (т.1 а.с. 154, 162, т.2 а.с. 14) слід розцінювати як умовне припущення про можливість отримання прибутку в результаті належного виконання договірних зобов'язань кредиторами і боржниками з урахуванням звичайного (нормального) перебігу господарської діяльності, яке не підтверджене належними і допустимими доказами, на що обгрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Помилковий розгляд спору за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_2 до ТОВ «Фірма Берізка» у порядку цивільного судочинства (т.2 а.с. 157-160) був об'єктивно обумовлений змінами у законодавсті (Закон № 483-У від 15 грудня 2006 року).

Спір за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_2 до ТОВ «Фірма Берізка» про стягнення вартості частки у майні товариства по суті не вирішений (т.4 а.с.205-208).

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зловживали своїми процесуальними правами та умисно звернулися до суду з безпідставним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк оскарження постанов державних виконавців, оскільки строки оскарження, встановлені ст.385 ЦПК України, єпроцесуальними строками, які підлягають застосуванню незалежно від заяви особи - учасника розгляду справи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що положення ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані при вирішенні позовних вимог про відшкодування збитків, оскільки між сторонами у справі відсутні договірні відносини. Доводи апеляційної скарги з цього приводу обумовлені неправильним розумінням правової природи штрафних санкцій, встановлених ч.2 ст.625 ЦК України, та характеру правовідносин, що виникли між сторонами спору.

10 червня 2011 року представником ТОВ «Фірма Берізка» заявлене клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю підготувати заяву про збільшення розміру позовних вимог. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки така підстава не передбачена ст.169, ст.191 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення та ухвала суду першої інстанції є законними, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312 ч.І п.1, ст. 315 ЦГЖ України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Фірма «Берізка» відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14 червня 2011 року та ухвалу цього ж суду від 10 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_7