Справа № 22-ц-2527/2011 Головуючий у I інстанції Павлов В.Г.
Категорія цивільна Доповідач - Лазоренко М. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Варвинського районного суду від 05 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Гнідинцівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно

в с т а н о в и в:

В липні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Гнідинцівської сільської ради Варвинського району про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на його імя ОСОБА_6 був складений заповіт, в якому вона заповідала житловий будинок з надвірними будівлями № 73 по вул. Незалежності в с.Гнідинці Варвинського району та все те, що на день смерті їй буде належати по закону. 30.05.2010 року вона померла. Позивач в установлений законом строк звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус видав йому лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошовий вклад в ВАТ „Державний ощадний банк та земельної ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів. Отже, зазначена обставина стала причиною для звернення до суду з даним позовом. Зазначив, що за життя ОСОБА_6 побудувала зазначений будинок, проживала в ньому, але не оформила його, не зареєструвала свого права власності. Факт належності будинку спадкодавиці підтверджений всіма належними доказами. Позивач на даний час проживає в ньому, утримує будинок, сплачує комунальні платежі. Тобто, позивач, посилаючись на положення ст. 1299 ЦК України, просив визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування.

Рішенням Варвинського районного суду від 05 серпня 2011 року позов ОСОБА_5 задоволений частково, визнано за позивачем право власності на матеріали і обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в с.Гнідинці по вул. Незалежності, 73, Варвинського району Чернігівської області. Визнано за позивачем право забудовника на незданий в експлуатацію зазначений житловий будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення і ухвалити нове по суті вимог, задовольнивши його вимоги в повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що суд безпідставно визнав за ним право власності на матеріали і обладнання, що були використані в процесі будівництва, адже він просив визнати за ним право власності саме на житловий будинок.

Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 померла 30.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 140502. Померлою за життя був складений заповіт на імя ОСОБА_5 (племінника), відповідно до якого спадкодавець заповідала все своє майно позивачу, в тому числі і свій житловий будинок з надвірними будівлями.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття в експлуатацію, якщо прийняття цього майна до експлуатації встановлено законом. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Отже, врахувавши положення ч.ч. 2, 3 ст.331 ЦК України, суд визнав за позивачем право власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва цього будинку.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем були заявлені позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, а рішенням суду визнано за ним право власності на матеріали і обладнання, що були використані в процесі його будівництва.

Апеляційна скарга також містить доводи, з яких вбачається, що вимоги позивача зводились саме до визнання права власності на житловий будинок, а не на будівельні матеріали та обладнання.

Враховуючи наведене вище, визнання судом за позивачем право власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва спірного житлового будинку є незаконним і необґрунтованим, що є порушенням ст. 11 ЦПК України, так як такі вимоги позивачем не заявлялись.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судом не було зясовано, і в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які саме матеріали і обладнання були використані в процесі будівництва житлового будинку та їх вартість.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Варвинського районного суду від 05 серпня 2011 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Гнідинцівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: