АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді- Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6 про визнання права власності на частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6 про визнання права власності на частину квартири, посилаючись на ті обставини, що вона з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2006 року . 21.09.2006 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1. 11.08.2009 року шлюб було розірвано. Оскільки, договір купівлі-продажу на спірну квартиру оформлено на ім.*я відповідача, він не визнає її право на частину квартири,тому позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та просить ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, оскільки суд при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не звернув уваги на вимоги матеріального права щодо придбання майна подружжя під час шлюбу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд вважає доведеним, що спірну квартиру придбано в період шлюбу сторін, але за кошти, які фактично одержані відповідачем від третьої особи ОСОБА_6 в дар - 42 000 грн. за кредитним договором та 4000 грн. - спільні кошти третьої особи та її чоловіка.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Статтями 60,61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов*язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст..61 ЦПК України.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов*язків доказування.

Згідно зі ст..60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог п.п.2,4 ст.65 СК України під час укладення договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї, створює обов*язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім*ї.

Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Як убачається з матеріалів справи, будучи в зареєстрованому шлюбі сторони придбали квартиру АДРЕСА_2 та оформили договір купівлі-продажу на ім*я відповідача ОСОБА_4 /а.с.68/. Під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, позивач відповідно до вимог п.п.2,4 ст.65 СК України, подала письмову заяву до нотаріальної контори щодо згоди на укладання її чоловіком ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири, придбана квартира буде об*єктом права спільної сумісної власності та договір чоловіком укладається в інтересах сім*ї, що відповідач на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири не оспорював.

Отже, судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що спірну квартиру було придбано сторонами за час шлюбу, тому вона відповідно до ст..60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та відповідно до умов ст..70 СК України підлягає поділу до відповідної частки кожного.

Посилання відповідача ОСОБА_4, що спірна квартира придбана особисто для нього, а не в інтересах сім*ї та грошові кошти на її придбання позивачем не надавалися, оскільки квартира придбана за грошові кошти, які його мати ОСОБА_6 взяла в кредит ПАТ «УкрСиббанк» 04.10.2006 року та подарувала йому, спростовуються вимогами матеріального права.

Відповідно до ст..57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку

спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення.

Відповідач ОСОБА_4 як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не надав доказів набуття ним права особистої приватної власності на спірну квартиру, відповідно до вимог ст..57 СК України. Оскільки, посилання відповідача, що гроші, які ОСОБА_6 взяла в кредит подарувала йому для придбання спірної квартири, спростовуються відсутністю договору дарування.

Доводи відповідача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_6, що спірна квартира придбана не для сім*ї сторін, а особисто ОСОБА_4, є безпідставними. Оскільки, як убачається з матеріалів справи, при оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири на ім*я відповідача, позивач подавала до нотаріальної контори заяву щодо згоди на укладення такого договору та гроші які витрачаються на придбання об*єкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю. Придбана квартира також буде об*єктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається ними за час шлюбу. Крім того, позивач в заяві стверджує, що договір купівлі-продажу укладається її чоловіком ОСОБА_4, в інтересах сім*їта укладання цього договору відповідає їх спільному волевиявленню /а.с.80/. Відповідач ОСОБА_4 при оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири за умови, що вона буде спільною . сумісною власністю подружжя та придбана в інтересах сім*ї, не оспорював.

Крім того, відповідач не заперечував при укладанні договору іпотеки з ПАТ «УкрСиббанк», що спірна квартира є об*єктом права спільної сумісної власності його з дружиною ОСОБА_2, оскільки така заява була подана позивачкою ОСОБА_2 до банку /а.с.81/.

Посилання, що вищевказані заяви не можуть бути належним доказом, оскільки подані від імені ОСОБА_7, а не позивачки ОСОБА_2, спростовуються матеріалами справи. Як убачається з матеріалів справи, до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 мала прізвище ОСОБА_7 /а.с.8/, що не спростовує відповідач. Паспорт на прізвище ОСОБА_2, згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, ОСОБА_7 замінила 01.11.2006 року /а.с.7,117/. За таких обставин, колегія суддів вважає, що заяви подані до нотаріальної контори 21.09.2006 року та Банку 09.10.2006 року від імені ОСОБА_7, належать одній і тій особі - позивачу ОСОБА_2 /а.с.80-81/.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду на підставі п.2,4 ч.І ст.309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно

змінює розподіл судових витрат. Тому, з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 сума судових витрат: 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 гри.- судовий збір /а.с.1-2/.

Керуючись ст.ст. 303,307,п.2,4ч.1ст.309,313,314,316 ЦІІК України, колегія суддів -,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6 про визнання права власності на частину квартири задовольнити. Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 120грн.- витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. судовий збір, а взагалі 171 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/