Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Судова палата з цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Світлицька В.М. Суддя доповідач Бондар М.С.
06 вересня 2011 року Справа № 22-4300/11
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Кухар С.В., Дашковська А.В.

секретар - Черненко А.В.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", третя особа Приватне підприємство "Термінал" про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" (далі-Банк) про визнання правочинів недійсними, посилаючись на те, що за кредитним договором від 07.08.2007 року за № 010/17-16/158/2 та 010/02-2/442 від 21.08.2007 року він одержав в Банку 40 000 американських доларів на строк до 06.05.2018 року зі сплатою відсотків 16,65% річних та 30 000 доларів США на строк до 19.08.2017 року зі сплатою 13,5% річних. Укладені договори вважає недійсними з підстав ст.203 ч.1 ЦК, оскільки кредитні кошти одержані в іноземній валюті і це суперечить закону. Тому просив позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 року заявлені вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати ухвалене рішення, так як на його думку суд неправильно з'ясував обставини справи та неправильно визначився з нормами матеріального права.

Заслухавши пояснення представника Банку, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи видно, що за договорами кредиту від 07.08.2007 року за № 010/17-16/158/2 і договором № 010/02-2/442 від 21.08.2007 року позивач одержав в Банку 40 000 американських доларів на строк до 06.05.2018 року зі сплатою відсотків 16,65% річних та 30 000 доларів США на строк до 19.08.2017 року зі сплатою 13,5% річних. (а.с.2,14).

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює якихось обмежень використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

За ст.192 ЦК іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку встановлених законом.

Основним актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет кабінету Міністрів "Про систему валютного регулювання та валютного контролю".

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_3 банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_3 банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

неторговельні операції з валютними цінностями;

операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу має право на здійснення операцій з надання кредитів в іноземній валюті (а.с.40,41,42, 43,44,45).

ОСОБА_3 України в своєму листі підтвердив наявність у відповідача дозволу на здійснення банківських операцій з валютними цінностями (а.с.113).

З огляду на викладене аргументи апеляційної скарги відповідача не є переконливими і не можуть прийняті до уваги.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу і ухвалив законне рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: