Оріхівський районний суд Запорізької області
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Безштанківській О.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Імпульс»Пологівської районної ради Запорізької області про стягнення боргу та відшкодування збитків, -
В С Т А Н О В И В :
30.07..2010 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що 24 липня 2008 року він надав грошову позику громадянці ОСОБА_2 у розмірі 75 000 гривень, підтвердженням чого є договір, складений у простій письмовій формі. Того ж дня він передав відповідачці визначену договором суму позики, про що свідчить її власноручна розписка, що виконана на примірнику договору позивача. Згідно умов договору позики термін повернення боргу визначено до 24 липня 2010 року. В забезпечення виконання зобовязань по договору позики від 24.07.2010 року ними було укладено іпотечний договір ВКМ № 566853, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований в реєстрі № 2115.
За умовами договору Іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку однокімнатну квартиру, загальною площею 36,6 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яке підтверджене витягом з реєстру права власності на нерухоме майно, виданим комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації»Оріхівської районної ради 11.07.2008 року.
Відповідно до звичайних цін, що склалися на момент укладення договору іпотеки та на підставі взаємної згоди сторін вартість предмета іпотеки визначена в п.1.3 договору та складає 75 000 грн.
На теперішній час сума боргу відповідачем не повернена. Добровільно повертати борг ОСОБА_2 відмовляється, чим спричиняє позивачу значні збитки.
Станом на 24.07.2010 року про строчка становить 12 місяців, позивач не може планувати своє життя та свою господарську діяльність, оскільки в нього відсутні зазначені грошові коти, не може вчасно повернути свої борги.
Ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а в разі прострочення виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми складають 2250,00 грн., а втрати від інфляції за час прострочки склали 6225,00 грн.
Також позивач звернувся до приватного юриста, адвоката за юридичною допомогою, за що сплатив 1700 грн., підтвердженням чого є договір на отримання правової допомоги та квитанція до прибуткового касового ордеру від 15.05.2010 року.
Загальний розмір збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків за договором позики становить 10 175, 00 грн.
Пунктом 4.2.Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, зазначений у п. 1.2. договору шляхом надсилання Іпотекодавцю письмового повідомлення про прийняте рішення щодо реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, яке є достатньою підставою для витребування предмета іпотеки, а також необхідних документів на нього від Іпотекодавця та третіх осіб. Перехід права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя є підставою для припинення зобовязань або їх частини за договором позики в залежності від вартості предмета іпотеки, право власності на який перейшло до Іпотекодежрателя.
У відповідності до цих вимог, 28.12.2009 року відповідачеві було направлено рішення щодо реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, отримане нею 29.12.2009 року., підтвердженням чого є поштове повідомлення про вручення.
Звернувшись до реєстратора Пологівського ДКП «Імпульс»із заявою про переоформлення права власності предмета іпотеки на своє імя, 15.02.2010 року позивач отримав відмову у звязку з тим, що після внесення змін до Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 6/5 від 28.01.2003 р., договір іпотеки не є правостановлювальним документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно.
Оскільки іншим чином захистити свої права позивач не має можливості, то прохає стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 24.07.2008 року у сумі 75 000 гривень, звернувши стягнення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, як предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.07.2008 року, а також стягнути на його користь 10 175 гривень 00 коп. збитків, завданих невиконанням зобовязань по договору позики. Зобовязати КП «Імпульс»Пологівської районної ради Запорізької області зареєструвати на його ім.»я вказану однокімнатну квартиру та стягнути судові витрати.
10.12.2010 року до суду була подана уточнена позовна заява позивача, в якій він прохає стягнути заборгованість за договором позики від 24.07.2008 року у сумі 75 000 гривень 00 коп., звернувши стягнення на однокімнатну квартиру як предмет іпотеки за іпотечним договором ВКМ № 566853 від 24.07.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2115, з правом її перереєстрації в органах БТІ на своє імя. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 10 775 грн. 98 коп. збитків, завданих невиконанням зобовязань по договору позики від 24.07.2008 року, та судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу.
В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах довірителя наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору позики від 24.07.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позикодавець ОСОБА_1 передав у власність позичальникові ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 75 000 грн., які вона зобовязалась повернути до 24.07.2009 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою в договорі позики та поясненнями відповідача. (а.с.5).
24.07.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира, загальною площею 36,6 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_4, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу. (а.с.6-8).
Відповідачу ОСОБА_2 28.12.2009 року було направлено повідомлення, в якому позивач ОСОБА_1 повідомляє про прийняте рішення щодо реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, яке вона отримала 29.12.2009 року. ( а.с.11).
Згідно рішення реєстратора Пологівського державного комунального підприємства «Імпульс»від 15.02.2010 року ОСОБА_1 було відмовлено в реєстрації іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу, так як іпотечний договір відсутній як правовий документ на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна.( а.с.15).
Згідно копії розписки від 14.05.2009 року ОСОБА_1 отримав 3 000 грн. в рахунок погашення заборгованості.(а.с.34), з якою позивач погодився в судовому засіданні.
Згідно копії розписки від 25.12.2009 року, в тексті якої вказано, що ОСОБА_2 віддала ОСОБА_1 2 500 грн. в рахунок погашення заборгованості ( а.с.35), яку позивач ОСОБА_1 не визнав в судовому засіданні і пояснив, що грошові кошти від відповідачки не отримував, розписку про отримання грошових коштів не писав, розписка написана власноруч відповідачем, а підписана свідками її сином та невісткою.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.
Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону № 898-IV передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).
Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону № 898-IV) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
В іпотечному договорі від 24.07.2008 року зазначено лише загальне правило набуття іпотеко держателем права власності на нього. В договорі не зазначені всі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя, тому відсутні й підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки. (п.2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5).
А договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як це передбачено ст. 37 Закону № 898-IV, між сторонами не укладався і лише цей договір є підставою для передачі права власності на предмет іпотеки.
Таким чином, Позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовною заявою про задоволення позовних вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на торгах. ( ст.38 ЗУ «Про іпотеку».)
Крім того, вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 72 000 грн. та збитків в розмірі 10 775 грн.98 коп., які складаються з 3% річних в розмірі 3061 грн.98 коп. та втрати від інфляції в розмірі 7 714 грн., підлягають стягненню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у строк, передбачений у зобовязанні та відповідно до вимог закону.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, як про те визначив законодавець в ст. 1050 ЦК України. Також на підставі цієї ж статті позичальник зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статтей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня коли грошові кошти мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Крім того, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення боргу за договором позики та відшкодування збитків з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так як вказані особи, як було встановлено в судовому засіданні, не є учасниками зобов»язання.
Також підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати на правову допомогу, але в меншому розмірі з наступного. Порядок компенсації витрат повязаних з розглядом цивільної справи регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590, де передбачено що витрати, повязані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, сплачується іншою стороною у розмірі, що не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Таким чином, з огляду на ст. 84 ЦПК України та зазначену постанову КМУ, витрати, повязані з правовою допомогою стороні відшкодовуються за час роботи (представництва) безпосередньо в суді, а тому згідно журналів судового засідання, в 2010 році було надано 2,5 години правової допомоги (представництво в суді), і в 2011 році було надано 1,5 години правової допомоги (представництво в суді).
Зважаючи, що ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»мінімальна заробітна плата складала 922 грн., то 40% складає 368,80 грн., а ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік»мінімальна заробітна плата складає 941 грн., то 40% складає 376,40 грн.
На підставі викладеного, розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою за 2010 рік складає 922 грн., а за 2011 рік складає 564,60 грн., загалом 1486,60 грн.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, відшкодування судових витрат здійснюється пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 625, 590, 1048 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, заборгованість за договором позики від 24.07.2008 року з урахуванням збитків, завданих невиконанням зобов»язань по договору позики у розмірі 82 775 грн. 98 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1486 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати повязані з розглядом справи, державне мито у розмірі 827 грн. 76 коп. та витрати на інформаційне забезпечення розгляду справи в розмірі 116 грн. 62 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя: Плечищева О.В.