Справа № 22-1274/2011 Головуючий в 1 інстанції
Категорія 20 ОСОБА_1
Доповідач Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Ігнатенко П.Я.

ОСОБА_2

При секретарі Шаповаловій К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 ДБТІ, ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання угоди удаваною, визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 ДБТІ, ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання угоди удаваною, визнання права власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 корп.1 у м.Херсоні, у якій разом із сім»єю проживає до теперішнього часу.

В березні 1995 року у зв»язку з гострою потребою у грошових коштах вона звернулася до ОСОБА_4, який дав газетне оголошення про надання грошових коштів під відсотки та заставу нерухомого майна. Під час зустрічі між ними була досягнута домовленість, що ОСОБА_4 надасть у борг строком на три місяці грошові кошти у сумі 2000 доларів США з щомісячною оплатою відсотків за користування грошима у сумі 300 доларів США, а у якості забезпечення боргового зобов»язання між ними буде укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 корп.1 у м.Херсоні, який після повернення боргу буде розірвано.

28.03.1995 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, який є удаваною угодою, оскільки фактично приховував вчинений між ними договір застави, укладений в забезпечення боргового зобов»язання.

Після повного виконання нею зобов»язань за договором позики, відповідач почав уникати зустрічей та відкладати момент переоформлення квартири, і лише після того, як питання законності діяльності ОСОБА_4 стало предметом перевірки правоохоронних органів, відповідач повернув їй оригінал договору купівлі-продажу, як гарантію подальшого переоформлення спірної квартири.

Незважаючи на те, що укладений договір купівлі-продажу не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених цих договором, в спірній однокімнатній квартирі весь цей час проживала вона разом з сім»єю та сплачувала всі належні комунальні послуги, в березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до неї та її малолітньої доньки про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

З огляду на наведене, позивачка просила суд визнати договір купівлі-продажу спірної квартири від 28.03.1995 року недійсним та удаваним право чином, який фактично приховував договір застави, укладений в забезпечення позикових зобов»язань.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 січня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 ДБТІ, ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання угоди удаваною, визнання права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 її доводи не визнав, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела факт укладення договору купівлі-продажу з метою приховання договору застави в забезпечення повернення позики.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов до них без повного з»ясуваня суттєвих для справи обставин, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 (а.с.9) з 28.03.1995 року є власником кооперативної однокімнатної квартири АДРЕСА_1 корп.1 у м.Херсоні (а.с.113), у якій проживає з 1987 року, а з 1992 року проживає в квартирі разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

28.03.1995 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 корп.1 у м.Херсоні (а.с.10-11).

27.06.2001 року ОСОБА_4 отримав дублікат договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 28.03.1995 року (а.с.12).

06.07.2001 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (вона ж ОСОБА_10М.), ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири (а.с.61), який сторонами розірвано 28.01.2010 року (а.с.62), фіктивність зазначеного договору представником відповідача в ході розгляду справи не заперечувалася.

Допитані в ході розгляду справи свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що були присутніми при укладенні між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору позики у сумі 2000 доларів США з відповідними відсотками та факт написання позивачкою розписки, яка передавалася відповідачу, а також підтвердили домовленість сторін про укладення договору купівлі-продажу квартири позивачки з метою приховання договору застави в забезпечення повернення позики.

Свідок ОСОБА_10 (вона ж ОСОБА_9М.) в ході розгляду справи у суді пояснила, що ОСОБА_4 надавав посередницькі послуги при укладенні договорів з нерухомістю, у 2001 році між нею та ОСОБА_4 укладено фіктивний договір купівлі-продажу спірної квартири, у якій проживала позивачка з дитиною, який згодом було розірвано, як пояснив ОСОБА_4 для того, щоб повернути попереднім власникам (а.с.84).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачка посилалася на недійсність зазначеного договору купівлі-продажу внаслідок його удаваності та приховання фактично укладеного договору застави в забезпечення зобов»язання за договором позики, який повністю сторонами виконаний.

Враховуючи, що всупереч ст.128 ЦК України в редакції 1963 року (чинній на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору купівлі-продажу спірна квартира не перейшла у власність покупця, а договором сторін не визначено іншого моменту виникнення права власності у покупця, протягом 16 років після укладення договору купівлі-продажу у спірній квартирі проживала та була зареєстрована позивачка разом з неповнолітньою донькою, яка сплачувала комунальні послуги та на яку були відкриті особові рахунки, з огляду на наданий позивачкою оригінал договору купівлі-продажу та оригінал боргового документа, наявність якого у позичальника підтверджує факт повного виконання зобов»язань за договором позики, зважаючи на покази свідків, які у повній мірі узгоджуються з поясненнями позивачки та вказують на обставини укладення удаваного договору купівлі-продажу, який фактично приховував договір застави в забезпечення позикового зобов»язання, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ст. 58 ЦК України в редакції 1963 року (чинній на час виникнення спірних правовідносин) підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позову.

На підставі ст.58,128 ЦК України в редакції 1963 року (чинній на час виникнення спірних правовідносин), керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 січня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання угоди удаваною, визнання права власності задовольнити.

Визнати удаваним правочином та внаслідок цього недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 корп.1 у м.Херсоні, укладений 28.03.1995 року між ОСОБА_6 (Милик) та ОСОБА_4, нотаріально посвідчений та зареєстрований за реєстровим № 4-1345.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 корп.1 у м.Херсоні.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді