Справа №22-ц-147/11 11.01.2011 11.01.2011 11.01.2011
Справа № 22ц-147/11 Головуючий у 1-й інстанції Черников В.І.
Категорія 45 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Самчишиної Н.В.,

при секретарі Велічковської В.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2010 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6 і ОСОБА_7

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 р. ОСОБА_4 пред'явила зазначений позов до Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, який обґрунтувала наступним.

Її батько ОСОБА_8 з 1963 р. працював в колгоспі «Маяк комунізму» трактористом.

3 вересня 1992 р. по досягненню пенсійного віку вийшов на пенсію.

4 лютого 1994 р. колгосп «Маяк» реорганізований в колективне-пайове сільськогосподарське підприємство «Маяк» (далі - КПСП «Маяк»).

25 грудня 1995 р. це підприємство отримало Державний акт на право колективної власності на землю, але її батька не було внесено до списків його членів, що долучався до державного акта.

21 липня 1996 р. ОСОБА_7К помер, не скориставшись своїм правом на отримання земельного паю.

В 1999 р. підприємство реорганізоване в сільськогосподарський виробничий кооператив «Маяк», та за рішенням загальних зборів від 26 грудня 2000 р. ліквідований.

Посилаючись на те, в 2008 р. вона дізналась про те, що її батько як колгоспний пенсіонер мав право на земельний пай, але по невідомим причинам не був включений до списку членів господарства на отримання земельного паю, просила визнати за її батьком право на земельну частку (пай) в колективній власності КПСП «Маяк» та визнати її його спадкоємницею.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнила, пред'явивши їх до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та остаточно просила визнати за нею, як спадкоємницею першої черги після смерті ОСОБА_8 право на отримання у власність земельного паю розміром 5, 92 умовних кадастрових одиниць, вартістю 13 143 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області позов не визнав, посилаючись на пропущення позивачкою строку позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 позов визнали.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2010 року у задоволенні позову відмовлено у звязку з неприйняттям позивачкою спадщини та пропуском строку позовної давності.

ОСОБА_4 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду І інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того, що позивач спадщину після смерті батька не приймала та без поважних причин пропустила строк позовної давності для захисту свого права на спадщину на земельну частку (пай), а тому законних підстав для визнання за нею такого права немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду І інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Відповідно до статі 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1. якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2. якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК УРСР тієї ж редакції, передбачений ст. 549 цього кодексу, шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

У цьому випадку, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Поважними є причини, які пов'язані з об'єктивними, суб'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно положення статей 71, 76 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто з дня, коли особа дізналося або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_7), ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_8.

21 липня 1996 р. ОСОБА_8 помер (а.с.5-8).

Спадкоємцями його майна, мали бути його діти ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його жінка ОСОБА_9 (а.с.56)

Спадщину на все спадкове майно, у звязку з відмовою, в тому числі і позивача, на її користь других спадкоємців прийняла відповідач ОСОБА_6 (а.с.41).

ОСОБА_4 не зверталася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а відмовилася від спадщини на користь сестри, разом із спадкодавцем не проживала, що підтвердила і в суді апеляційної інстанції.

З даним позовом звернулася лише у липні 2009 р., пропустивши без поважних причин строк установлений для звернення до суду.

Інших доказів, які б свідчили про прийняття позивачкою спадщини після смерті батька, а також на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку, ОСОБА_4 не надано, хоча це відповідно до ст. 60 ЦПК України є її обовязком.

Оскільки цього ж, з тих же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що фактично вона дізналася про право ОСОБА_8 на земельну частку (пай) лише у 2008 році, не мають правового значення, оскільки за законом право на спадщину виникає з моменту її прийняття.

Крім того, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надання правовстановлюючих документів на спадкове майно, які б підтверджували право спадкодавця на нього не потребується.

Доводи позивача про відмову від прийняття спадщини на земельну частку (пай) інших спадкоємців на її користь необґрунтовані, оскілки така відмова спадкоємців повинна бути здійснена також протягом шести місяців з дня відкриття спадщини шляхом подання їх заяви про це до нотаріальної контори.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом 20 днів може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді