АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: «договірні правовідносини» ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Київський районного суду м. Харкова від 17 травня 2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно, -

встановила:

У жовтні 2009 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 18 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 50000 Евро, а ОСОБА_3 зобовязувався повернути банку цю суму у строк до 17 грудня 2009 року згідно з графіком погашення заборгованості та сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 16,0 % річних. З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_3 взятих на себе за кредитним договором зобовязань, 18 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договори застави, за умовами яких останній передав банку в заставу належні йому на праві власності: автомобіль «DAF» (модель: 95 ХF380, рік випуску: 2000, тип ТЗ: бортовий - С № кузова/шасі: XLRAE47ХSOЕ53157, реєстраційний номер НОМЕР_1); автомобіль «НОFMANN» (рік випуску : 1999, тип ТЗ : причіп бортовий - Е; автомобіль SАМRО (рік випуску: 1994, тип ТЗ: причіп бортовий - Е, № кузова/шасі 000RIGIN1319485А, реєстраційний номер : АХ6977ХХ).

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 16 березня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 22035,06 Евро, яка складається із: 20681,06 Евро заборгованості за кредитом, 1152,14 (Евро) заборгованості за процентами за користування кредитом, 201,86 євро пені за прострочення виконання грошового зобовязання, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставлене майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця, стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Заочним рішенням Київський районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалено звернуто стягнення на предмети застави: автомобіль DAF (модель: 95 ХF380, рік випуску: 2000, тип ТЗ: бортовий - С № кузова/шасі: XLRAE47ХSOЕ53157, реєстраційний номер НОМЕР_1); автомобіль НОFМАNN (рік випуску: 1999, тип ТЗ: причіп бортовий - Е; автомобіль SАМRО (рік випуску: 1994, тип ТЗ: причіп бортовий - Е, № кузова/шасі 000RIGIN319485А, реєстраційний номер НОМЕР_2), що належать на праві власності ОСОБА_3, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання позивачем ПАТ КБ «ПрватБанк» договору купівлі-продажу зазначених автомобілів від імені ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на и заставлене майно шляхом його продажу з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, суд першої інстанції виходив із того, що такі наслідки передбачені Законом України «Про іпотеку», умовами укладеного сторонами кредитного договору та з факту невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту.

З такими висновками суду погодитися не можна.

Судовим розглядом встановлено, що 18 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 50000 Евро та зобовязувався повернути банку цю суму у строк на строк до 17 грудня 2009 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 16,0 % річних.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань, 18 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договори застави, за умовами яких останній передав банку в заставу належні йому на праві власності автомобілі вартістю 367 462 грн..

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Встановлено, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобовязань не виконав, внаслідок чого станом на 16 березня 2009 року утворилась заборгованість в сумі 22 035 Евро.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса в установленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувана; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Статтею 26 вказаного Закону визначені позасудові способи звернення стягнення на предмет застави, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, натомість керувався нормами Закону України «Про іпотеку», який спірні правовідносини не регулює, а надавши право ПАТ КБ «ПриватБанк» продати автомобілі від імені ОСОБА_3, тим самим фактично видав доручення Банку від імені позичальника на реалізацію майна, що не входить до повноваження суду.

Також суд, звертаючи стягнення на заставлене майно, не дав правової оцінки співмірності визначеної ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитом із вартістю заставлених автомобілів, не зазначив початкову ціну предметів забезпечувального обтяження для їх подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, що має важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Заочне рішення Київський районного суду м. Харкова від 17 травня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно шляхом його продажу з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 970 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді