Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Судова палата з цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Піх Ю.Р. Суддя доповідач Бондар М.С.
06 вересня 2011 року Справа № 22-4535/11
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С. , судді: Кухар С.В., Дашковська А.В.

секретар - Черненко А.В.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського районного відділу ЗМУ УМВС України про усунення перешкод у користуванні власністю й за зустрічними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_6 (померла 17.02.2009 року) про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що 22 березня 2008 року за нотаріальним договором вона купила у відповідача квартиру АДРЕСА_1 і зареєструвала за собою право власності на зазначене житлове приміщення. Відповідач не бажає звільнити продану квартиру, чим перешкоджає їй користуватися власністю. Просила позов задовольнити й висилити ОСОБА_1 із спірної квартири та анулювати реєстрацію його за спірною адресою.

Відповідач заявив зустрічні вимоги про визнання договору купівлі-продажу зазначеної квартири недійсним, стверджуючи, що угоду щодо продажу квартирі уклав під впливом помилки та обману.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.06.2011 року первісний позов задоволено тільки щодо вимог виселення. Зустрічний позов суд відхилив.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати судове рішення, оскільки на його думку, суд не правильно з'ясував обставини справи за його вимогами, а тому не мав правових підстав для задоволення заявлених вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

Із матеріалів справи видно, що 22 березня 2008 року за нотаріальним договором ОСОБА_7 купила у відповідача ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Договір нотаріально посвідчений (а.с.10).

На цей час власником зазначеної квартири є позивач. (а.с.5,8).

За ст.317 ЦК власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 391 ЦК передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для захисту права власності, у розумінні названого Закону є існування обєктивних перешкод у здійсненні власником своїх прав.

Після підписання угоди про відчуження спірного житлового приміщення, відповідач квартиру не звільнив і не бажає висилитись з неї.

Вирішуючи спір суд першої інстанції врахував викладене.

У своєму зустрічному позові та апеляційній скарзі відповідач, стверджуючи на тому, що він помилявся щодо природи спірної угоди та його рідними він був введений в оману. Тому просив визнати договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним.

За положеннями ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до розяснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Отже, за змістом цієї норми закону обман має бути вчинений стороною правочину.

Позивач поясняв, що в оману його ввели рідні донька та її чоловік.

Нарешті, судом встановлено, що спірний Договір посвідчений нотаріусом, в присутності ОСОБА_1, який особисто підписав його, правові наслідки укладення такого правочину нотаріусом сторонам роз'яснені. Переконливих доказів того, що відповідач помилявся щодо правової природи правочину, суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу, а тому підстав для скасування рішення не має.

Керуючись ст.307,308,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.06.2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: