Справа № 2-583/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Співака М.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 02.06.11 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і трьох відсотків річних від простроченої суми.

З позову виходить, що 16.08.2008 року позивачка позичила відповідачу 5000 доларів США, що було еквівалентно 34000 грн., строком до 31.12.2008 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав розписку, однак у встановлений договором строк борг не повернув. Крім того, 30.08.2008 року позивачка позичила відповідачу ще 2000 грн, які той зобовязався повернути до 31.12.2008 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав розписку, однак у встановлений договором строк борг не повернув. Посилаючись на приписи ст.ст.625, 1046, 1049-1050 ЦК України позивачка просить стягнути з відповідача 34000 грн - основного боргу, 2452 грн 3 % річних, 8874 грн інфляційні витрати, а всього 45326 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, однак змінив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача 37326 грн, оскільки відповідач частково погасив суму основного боргу в розмірі 8000 грн.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, зобовязався повернути борг.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 16.08.2008 р. та 02.08.2008 р. між сторонами по справі фактично відбулось укладання договорів позики в письмовій формі, про що свідчать розписки ОСОБА_2, за якими він узяв в борг у ОСОБА_3 загалом 34000 грн. і зобовязався повернути їх в строк до 31.12.2008 р.

Укладання вказаних договорів та не повернення в строк позики, визнано і сторонами у справі під час судового засідання і ними не оспорюється.

У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три процента річних від простроченої суми 34000 грн. за 2009 рік становить 1020 грн, за 2010 рік становить 1020 грн (34000 х 3 %), за пять місяців 2011 року становить 412 грн (34000х 3%:364х147 ), а всього складає 2452 грн.

Інфляційні витрати за 2009 рік становлять 4182 грн (34000 х 12,3 %), за 2010 рік становлять 3094 грн (34000 х 9,1 %), за 4 міс. 2011 року становлять 1598 грн, а всього становлять 8874 грн.

Таким чином, змінені позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки ґрунтуються на законі та доведені у судовому засіданні.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.11, 16, 625, 1046-1050 ЦК України та на підставі ст.ст.10, 11, 74, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 37326 грн (тридцять сім тисяч триста двадцять шість)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 454 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4