Оріхівський районний суд Запорізької області
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді О.В.Плечищевої, при секретарі О.Д.Безштанківській, розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про відмову в прийнятті спадщини, -
17 січня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що ОСОБА_4 за свого життя мав у своїй власності земельну ділянку загальною площею 13,03 гектарів для ведення фермерського господарства, розташовану на території Микільської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №004733, виданого Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області.
09 квітня 2003 року ним було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованим в реєстрі за № 240, згідно з яким на випадок своєї смерті заповів земельну ділянку Позивачу ОСОБА_1.
20 травня 2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 112253, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 20 травня 2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки, що отримав померлий у спадщину та грошові вклади.
Спадкоємцями першої черги за законом спадщини ОСОБА_4 стали його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а спадкоємцем за заповітом став Позивач.
За спільною згодою між всіма спадкоємцями вони вирішили, що спадщину буде приймати ОСОБА_3 (Відповідач по справі), на підтвердження чого їй було передано Державний акт на землю і фактично по теперішній час вона одна розпоряджається спадщиною.
Для офіційного оформлення факту своєї відмови від прийняття спадщини, у визначений законом шестимісячний термін, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Оріхівського нотаріального округу, яка пояснила їм про можливість відмови спадкоємців від прийняття спадщини лише за умови подачі всіма спадкоємцями заяв про прийняття спадщини з наступною подачею заяв про відмову від своєї частки у спадщині після шестимісячного терміну.
Вважаючи, що Позивачам необхідно вчинити так, як зазначив нотаріус, то всі вони подали заяви про прийняття спадщини, а при зверненні до державного нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 їм було відмовлено через закінчення визначного законодавством шестимісячного терміну та порекомендовано звернутися з цього приводу до суду.
Позивачі вважають, що зазначені правочини у вигляді їхніх заяв про прийняття спадщини, помилково поданими ними у 2008 році до Оріхівської державної нотаріальної контори, не відповідають вимогам чинного законодавства, викладених у ст.. 203 ЦК України, пунктом 3 якої визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Підписуючи підготовлені спеціалістами нотаріальної контори заяви Позивачі мали на меті відмову від своїх часток у спадщині ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, а тому їхня внутрішня воля не була направлена на прийняття зазначеної спадщини. Не розуміючи значення наданих Позивачам на підпис заяв, вони помилково вчинили зазначений правочин.
В попередньому судовому засіданні Представник Позивача, Позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, заслухавши доводи Позивачів, Представника Позивачів, Відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Як визначено законодавчо, а саме ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Цивільним кодексом України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в внаслідок його смерті (ст. 1218).
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 помер 20 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 112253 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 20 травня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 153.
Померлий ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2, та ОСОБА_3.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки, право власності на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП № 004733 виданого 07 квітня 2003 року та грошові вклади.
Відповідно до заповіту від 09.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за № 240 ОСОБА_4 земельну ділянку заповів ОСОБА_1.
На підставі ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом має право на відмову від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, про що подає відповідну заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
Так, в судовому засіданні Позивачі від своєї частки у спадщині відмовляються на користь ОСОБА_1.
Для офіційного оформлення факту своєї відмови від прийняття спадщини, у визначений законом шестимісячний термін, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Оріхівського нотаріального округу, яка пояснила їм про можливість відмови спадкоємців від прийняття спадщини лише за умови подачі всіма спадкоємцями заяв про прийняття спадщини з наступною подачею заяв про відмову від своєї частки у спадщині після шестимісячного терміну.
Вважаючи, що Позивачам необхідно вчинити так, як зазначив нотаріус, то всі вони подали заяви про прийняття спадщини, а при зверненні до державного нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 їм було відмовлено через закінчення визначного законодавством шестимісячного терміну та порекомендовано звернутися з цього приводу до суду.
Зазначені правочини у вигляді заяв Позивачів про прийняття спадщини, помилково поданими ними у 2008 році до Оріхівської державної нотаріальної контори, не відповідають вимогам чинного законодавства, викладених у ст.. 203 ЦК України, пунктом 3 якої визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Крім того, зважаючи на пояснення сторін та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при подачі заяв про прийняття спадщини, помилилися щодо обставин вчинення ними правочину, вважаючи, що після подачі заяв про прийняття спадщини можуть за спільною домовленістю всіх спадкоємців перерозподілити спадщину.
Як вбачається із представлених документів та на підставі ст. 1265 ЦК України, Позивачі мають право на спадщину рідного батька, як спадкоємці першої черги за законом.
Статтею 1270 ЦК України визначено строк у шість місяців для відмови від прийняття спадщини, що виражається в подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
У відповідності з вимогами ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини.
При таких обставинах, суд вважає, що можливо Позивачам визначити додатковий строк для подання заяв про відмову про прийняття спадщини.
Керуючись ст.ст. 55, 59, 124 Конституції України, ст.ст. 27, 31, 74, 76, 167, 174, 199, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 267, 1222, 1223,1241, 1261,1270 1272,1274 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про відмову в прийнятті спадщини задовольнити повністю.
Визначити ОСОБА_1, ОСОБА_2 додатковий строк в один місяць для подання заяв про відмову про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області: ОСОБА_5