Справа № 2-3308/11
РІШЕННЯ

Іменем України

10.10.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Гузь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка в с Жорнівка по вул. Першотравневій, 37. Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки є відповідачка.

Відповідачка порушила норми добросусідства та встановила між їхніми земельними ділянками глухий цегляний паркан висотою більше ніж два метри, що порушує її права як власника житлового будинку та земельної ділянки.

Її житловий будинок побудовано іще в 1930 році, в 1950 році він був обкладений цеглою. ЇЇ житловий будинок знаходиться до межі між їхніми з відповідачкою земельними ділянками, на якій встановлено паркан, на відстані 1 метра. Тому встановлений глухий цегляний паркан з північної сторони будинку позивачки , висотою більше ніж два метри повністю затіняє її будинок та закриває природне освітлення стіни будинку та вікон, які розміщені на цій стіні будинку. Вікна її будинку направлені прямо на глухий паркан висота якого більша ніж розміщені вікна будинку. Таким чином освітлення в її будинок взагалі не потрапляє. Крім того, так як відстань між її будинком та глухим парканом становить тільки один метр, то в результаті нехватки природного освітлення та попадання дощових та стічних вод, стіна її будинку буде псуватись та руйнуватись. Відповідно до встановлених правил та норм будівництва , глухий паркан., висотою більше ніж два метри, який знаходиться на відстані 1 метра від житлового будинку не може встановлюватись. На такій відстані може встановлюватись вентилюємий паркан не більше ніж 1 метр 60 см. .

Крім цього відповідачкою, самочинно, без погодження проекту забудови та погодження з нею як суміжного землекористувача та власника сусіднього житлового будинку, розпочато будівництво приміщення, яке розташоване на відстані 80 см від встановленого глухого цегляного паркану.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області,встановлено що ОСОБА_2В, самочинно будує приміщення - літню кухню орієнтовними розмірами 6,0 х 6,5 м без розробки і погодження у встановленому законом порядку проектної документації. Дане будівництво ведеться на відстані менше між два метри від її житлового будинку. Відстань між будинками 1, 11 ступеня вогнестійкості повинна становити 6 метрів. У п.3.37 ДБН 360-92 передбачено що, відстані між житловими , громадськими, житловими та громадськими будинками слід приймати відповідно до поверхні будинку, що затіняє, і не менше величин, наведених у таблиці 3.3., тобто не менше 6 метрів. Відповідачкою будується двоповерхове приміщення - літня кухня з гаражем на відстані двох метрів до її житлового будинку, вікна якого виходять на дане будівництво.

Комісією виконкому Княжицької сільської ради було встановлено порушення з боку відповідачки по будівництву паркану та споруди на відстані двох метрів від її будинку. ОСОБА_2 була попереджена про призупинення даного будівництва. Інспекцією ДАБК у Київській області, було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відділом з питань наглядово-профілактичної діяльності Києво-Святошинського РУ ГУ МНС України в Київській області було встановлено, що будівництво відповідачкою літньої кухні з ними не погоджувалось та нею порушено протипожежні розриви до її житлового будинку, що суперечить вимогам дод,3.1, табл.. 1 ДБН 360-92..

Також позивачка вимагає сплати їй моральної шкоди, в сумі 40 000 грн, оскільки, своїми неправомірними діями, відповідачкою спричинено їй моральну шкоду. Вона втратила нормальний сон, так як постійно нервує та перебуває у стані напруги. І як результат вона повинна вживати ліки в тому числі і заспокійливі. Вона не може як раніше жити, так як змушена ходити по різним інстанціям, щоб припинити неправомірні дії відповідачки та захистити свої права.

Тому просила усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом : зобов»язання відповідачку перебудувати цегляний паркан на північній межі від її житлового будинку , що знаходиться за адресою с Жорнівка , вул.. Першотравнева,37та її житловим будинком № 39 , зменшивши його висоту до встановлених норм, а саме 1 м 60 см та перебудувати його з глухого цегляного в вентилює мий, також припинити будівництво приміщення літньої кухні та знести вже збудоване приміщення - літньої кухні орієнтовними розмірами 6,0 х6,5, розташоване на відстані 2-х метрів від її житлового будинку. Стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 40 000 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали, згідно уточненої позовної заяви зазначили, що в ході розгляду справи відповідачкою було надано технічний паспорт КП БТІ « Києво-Святошинської районної ради Київської області» на її будинковолодіння, в якому зазначено будівля, яка раніше в позові зазначалась як літня кухня тепер значиться як госблок під літ.»Й». З моменту подачі позову до суду і розгляду справи дана будівля вже збудована. Тому просили усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом : зобов»язання ОСОБА_2 перебудувати цегляний паркан на північній межі від її житлового будинку ,та житловим будинком № 39 відповідачки , зменшивши його висоту до встановлених норм, а саме 1 м 60 см, перебудувати його з глухого цегляного в вентилюємий та демонтувати ( знести) побудовані накриття, які збудовані від госблоку на паркан. Зобов»язати перебудувати дах приміщення госблоку позначеному по техпаспорті КП БТІ « Києво-Святошинської районної ради Київської області» під літерою « Й», розташований на відстані 2-х метрів від її житлового будинку, таким чином, щоб нахил даху не був спрямований на її земельну ділянку та житловий будинок. Стягнути моральну шкоду в сумі 40 000 грн.., а також судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки паркан розміщено не на межі ділянок, а на території її земельної ділянки , його висота не перевищує 2 м., з цегли побудовано лише 1/3 частина паркану ( довжина 19 м., висота 2,0 м.), 1/3 збудовано з метало профілю, звичайно між бетонним підмурком та металопрофілем досить велика відстань - 10 см. (довжина 13,5 м., висота 1,70 м.), більша частина огорожі з дерев'яних штапелів(довжина - 24 м., висота - 1,0 м.). З цегли побудовано лише 1/3 паркану. Тобто, твердження позивача про відсутність вентиляції її ділянки безпідставна.

До моменту зведення зазначеної частини паркану з цегли та спірної господарської споруди, на їх місці було розміщено гараж, роль огорожі виконувала одна із стін гаража, та навіс. Як випливає з технічного паспорту від 10.06.2009 р., висота гаража становила 2,1 м., висота навісу - 2м. Відтак, після знесення гаражу та навісу, на їх місці і було збудовано спірні огорожу та господарську споруду.

Будинок позивача збудовано 82 роки тому. Будинок не обладнаний водовідливом, відсутня відмостка біля фундаменту. Постійно в цьому будинку ні позивач, ні члени її родини не проживають. В холодну пору року, на протязі отеплювального сезону. будинок не обігрівається. Будинок знаходиться фактично в аварійному стані, будь-який ремонт не здійснювався багато років. Твердження позивача щодо обмежень висоти огорож не обґрунтовано жодною нормою права.

Обмеження щодо висоти паркану, архітектурного рішення паркану встановлюються місцевими правилами забудови у конкретній місцевості. Також зазначила, що вона була змушена звести частково цегляний, частково залізний паркан, паркан зі сторони вулиці, встановити нові ворота, враховуючи дії сина позивачки - ОСОБА_1 С, який неодноразово здійснював хуліганські дії стосовно неї та членів її родини. На протязі літа цього року вона декілька разів була змушена визивати наряди міліції На даний момент РВ у Києво-Святошинському районі розглядає заяву її щодо хуліганський дій ОСОБА_3

Щодо факту самовільної забудови господарської споруди, то дійсно, господарська споруда у вигляді літньої кухні збудована нею самочинно. За таке порушення будівельних норм Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області на неї було накладено декілька адміністративних стягнень у вигляді штрафу, будівництво на даний момент зупинено. На даний момент вона здійснює дії щодо оформлення спірної господарської споруди.

Відстань спірної господарської споруди від червоної лінії становить 1,15м., господарська споруда облаштована фронтонами та водостоками. Відтак, твердження позивача щодо порушення відповідачем будівельних норм є безпідставним.

Із позовної заяви не вбачається обґрунтованим факт наявності порушення права власності позивача, не доведено факт протиправної поведінки відповідача по відношенню до позивача, не зазначено з яких міркувань визначено суму моральної шкоди в розмірі 40 000,0 грн., не наведено причинного зв'язку між наявністю спірного паркану та господарської споруди та душевними і фізичними стражданнями позивача. Вважає вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необгрунтованими.

Суд вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи , вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка в с. Жорнівка по вул, Першотравневій,37. Власником сусіднього житлового будинку та земельної ділянки є відповідачка ОСОБА_2.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилаючись в позові на те, що позивачка є власницею будинку та земельної ділянки відносно яких просить усунути перешкоди в користуванні, остання не надала доказів, що будівництво ведеться на її земельній ділянці. Позивачка не заперечує при що відповідачці належить межуючи з її земельною ділянкою, земельна ділянка за адресою вул. Першотравнева, 39, на якій нею розпочате будівництво надвірних будівель та споруд що паркан розміщено не на межі ділянок, а на території земельної ділянки відповідача.

Позивачка стверджує, що забудова відповідачкою повністю загороджує від сонячного світла земельну ділянку, в обґрунтування цього позивачка посилається на листи за № 139 від 30.05.2011 року інспекції ДАБК, також № 554 від 24.06.2011 року з яких вбачається що будівництво відповідачкою ведеться з порушенням норм Закону , але це не є свідченням порушення прав позивачки.

Як вбачається з цих листів та комісії виконкому Княжицької сільської ради будівництво паркану відповідачкою та споруд ведеться на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності.

Відповідно до пункту 3.19. державних будівельних норм ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень" на садибних ділянках можна будувати блоковані індивідуальні будинки висотою не більше 4-х поверхів.

Крім цього, згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

До даного часу орган місцевої влади будь-яких претензій щодо будівництва, яке ведеться відповідачкою не заявив.

Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Позивачка визнає за відповідачкою право власності на земельну ділянку . на якій відповідачка будує літню кухню та паркан.

Згідно ст. 152 ЗК України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що паркан розміщено на території земельної ділянки відповідача , яка пояснила, що висота його не перевищує 2 м., з цегли побудовано лише 1/3 частина паркану 1/3 збудовано з метало профілю, звичайно між бетонним підмурком та металопрофілем - 10 см. (довжина 13,5 м., висота 1,70 м.), більша частина огорожі з дерев'яних штапелів(довжина - 24 м., висота - 1,0 м.). З цегли побудовано лише 1/3 паркану, що не спростовано в судовому засіданні. Тому твердження позивача про відсутність вентиляції її ділянки є безпідставними.

Також твердження позивача про руйнування будинку в зв»язку із зведенням огорожі ґрунтуються лише на припущеннях позивачки , а саме те, що будинок її буде зіпсовано у зв'язку з облаштуванням паркану.

Крім того, позивач зазначає, що висота паркана не може перевищувати 1, 60 м. та паркан має бути «вентелюємий», що не обґрунтовано жодною нормою права.

Відповідно до п. З.8. Типових регіональних правил забудови територій, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 219 від 10.12.2001 p.: «Зовнішній благоустрій ділянок садибної житлової забудови мусить включати влаштування огорож, проїздів, доріжок, майданчиків відпочинку, господарських майданчиків, озеленення території тощо. Роботи щодо благоустрою виконуються власниками садиб згідно з державними будівельними нормами та санітарними правилами з урахуванням місцевих традицій. Конкретні вимоги щодо архітектурного вирішення огорож (висоти, конструкції, матеріалу) у населеному пункті або його окремих районах повинні бути встановлені в місцевих правилах забудови або проекті забудови і благоустрою кварталу (населеного пункту), який затверджується місцевою радою після погодження місцевим органом містобудування та архітектури та громадського обговорення.»

Відтак, обмеження щодо висоти паркану, архітектурного рішення паркану встановлюються місцевими правилами забудови у конкретній місцевості.

Тобто, розміщення паркану на території належної відповідачки земельної ділянки не порушує діюче законодавство України, твердження позивача щодо існування загрози її майну та наявності перешкод у користуванні її майном, у зв'язку з облаштуванням паркану, є також голослівними твердженнями.

В судовому засіданні не оспорювався факт самовільної забудови господарської споруди у вигляді літньої кухні, що відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності, але як вбачається з технічного паспорту, така забудова знаходиться на території належної відповідачу на праві приватної власності земельної ділянки та не порушує прав третіх осіб.

Доводи позивачки , щодо необхідності розміщення відповідачкою будь-яких споруд на відстані 6 метрів від будинку позивача також є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч.З п. 3.25* Норм «Містобудування. Планування та

забудова міських та сільських поселень», затверджених Наказом

Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44 з подальшими змінами та доповненнями: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.»

Відстань спірної господарської споруди від червоної лінії становить 1,15м., господарська споруда облаштована фронтонами та водостоками, тому твердження позивача щодо порушення відповідачем будівельних норм є безпідставним..

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини , крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обовязку по відшкодуванню такої шкоди, та обставин, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Суд відмовляє також в цій частині , оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні ,в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

В судовому засіданні не доведено факту наявності порушення права власності позивача, не доведено факту протиправної поведінки відповідача по відношенню до позивача, не зазначено з яких міркувань визначено суму моральної шкоди в розмірі 40 000,0 грн., не наведено причинного зв'язку між наявністю паркану та господарської споруди та душевними і фізичними стражданнями позивача також наявністю таких страждань в розмірі 40000 гр..

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка та її представник не довели тих обставин на які посилалися як на підставу позовних вимог, не надали докази в обґрунтування своїх вимог, не спростували тих обставин на які посилалася відповідачка в обґрунтування своїх заперечень, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та її представнику їх права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 316, 319, 328, 375, 386, 1167 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 209, 212-214, 215, ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Заходи по забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 06.09.2011 року щодо заборони ОСОБА_2 провадити будь-які роботи по дальшому будівництву приміщення літньої кухні за адресою с. Жорнівка. Вул.. Першотравнева, 39 Києво-Святошинського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: