АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-5753/11 Головуючий суддя І інстанції Шрамко Л.Л.
Категорія: земельні спори Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою загального користування та покладення обовязку знести паркан,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2008 року ОСОБА_3 звернулась до суду з дійсним позовом, в якому з урахуванням наступних доповнень просила визнати порядок спільного володіння, користування та розпорядження прибудинковою земельною ділянкою загального користування між її співвласниками: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 М.1., ОСОБА_6; зобовязати ОСОБА_4ГІ знести паркан з зазначеної земельної ділянки. Після уточнення позовних вимог просила визначити порядок користування земельною ділянкою загального користування за адресою: м. Харків вул. Гієвська,48 відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно - технічної експертизи.

В обґрунтування позову зазначила, що є власником 99/300 домоволодіння адресою: м. Харків № 48 (літ. «Б-І») по вул. Гієвській м. Харкова. Згідно рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 27.03.1974 року проведено розподіл прибудинкової земельної ділянки та виділено у спільне користування співкористувачів двір загального користування площею 639 кв.м., на якому розташовані житлові будинки літ. «А-І» та літ. «Б-І» з надвірними будівлями. Незважаючи на вказане рішення суду, співвласник ОСОБА_4 поставив паркан на зазначеній ділянці загального користування, біля її будинку № 48, тим самим позбавивши її можливості підходу до бокової стіни та кута будинку, чим створив для позивачки перешкоди у користуванні зазначеною ділянкою. Крім цього, двері паркану пошкоджують її будинок.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, зазначивши, що в разі визначення порядку користування земельною ділянкою загального користування відповідно до висновку експертизи буде порушено його право користування загальним двором та утруднений підхід до його частини будинку. Посилався на те, що саме позивач забудувала весь загальний двір своїми самовільними будівлями та її право з боку співвласників не порушено.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, при цьому посилалася на те, що двір, біля належного їй на праві спільної часткової власності будинку рішенням суду, залишено в загальному користуванні і без порушення прав співвласників визначити порядок користування цим двором неможливо. Також зазначила, що позивач забудувала весь загальний двір своїми самовільними будівлями, її право з боку відповідачів не порушувалось.

Відповідач ОСОБА_6 проти задоволення позову також заперечувала при цьому посилалася на те, що згідно будь - якого варіанту висновку експертизи її частка в земельній ділянці зменшиться, що порушить її права та суперечить закону.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, встановити порядок користування земельною ділянкою загального користування шляхом застосування другого варіанту будівельно-технічної експертизи № 4462, а саме: земельну ділянку площею 47 кв.м. залишити у загальному користуванні співвласників, земельну ділянку площею 9,2 кв.м. залишити у користуванні ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5; земельну ділянку площею 43, 5 кв.м. залишити у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_7; земельну ділянку площею 8,9 кв.м. залишити у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами та не заперечується сторонами, останнім на праві спільної часткової власності належить будинок № 48 по вул. Гіївській у м. Харкові, при цьому ОСОБА_3 належить 99/300, ОСОБА_6 - 100/300, ОСОБА_4 - 54/300, ОСОБА_5 - 47/300 частин будинку.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. Якщо такої згоди досягнути неможливо, спір між співвласниками може бути вирішений судом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 1974 року було визначено прядок користування між колишніми співвласниками будинку прибудинковою територією, при цьому у загальне користування співвласників був виділений двір площею 639 кв.м ( а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно керувався ст.,ст. 78, 88 ,120 ЗК України та обґрунтовано виходив з того, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 1974 року обовязкове для осіб, які набули право власності на відповідну частку у житловому будинку після його ухвалення. Крім цього, відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 4462 від 11 жовтня 2010 року ( а.с. 76 - 80) визначити порядок користування вищезазначеним двором між співвласниками відповідно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності неможливо.

За таких обставин позивач вправі вимагати лише поновлення її права на користування двором загального користування.

В своїй позовній заяві ОСОБА_3 вимагала зобовязати ОСОБА_4 знести паркан з прибудинкової земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_3, проте у задоволенні зазначених вимог їй було відмовлено у звязку з недоведеністю факту порушення з боку ОСОБА_4 прав позивача.

Судова колегія з зазначеним висновком суду погоджується, оскільки ні в суд першої, ні в суд апеляційної інстанції позивач належних доказів улаштування ОСОБА_4 паркану, що обмежує її право користуватися земельною ділянкою загального користування та завдає шкоди її частині будинку суду не надала.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд повно зясував обставини що мають значення для справи і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК У країни, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: