Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-1807/11
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарях ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання незаконним і скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 07 травня 1994 року помер його батько ОСОБА_7, що посвідчується свідоцтвом про смерть серії VІІІ-ИК № 388659, виданим міським бюро ЗАГСу міста С.Посад Московської області Російської Федерації 11 травня 1994 року.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 497/1000 часток житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, побудованого у 1973 році його батьками ОСОБА_7 і ОСОБА_5 під час їхнього перебування у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Броварського районного народного суду Київської області від 18 вересня 1978 року у справі № 2-437 шлюб між батьками розірвано, а житловий будинок із надвірними будівлями поділено.

За ОСОБА_7 визнано право власності на 503/1000 часток вказаного будинку та 1/3 частку господарського сараю, за ОСОБА_7 право власності на 497/1000 часток будинку. В натурі останньому у будинку були виділені приміщення: 1-1 площею 9,6 м2, 1-3 площею 12,3 м2, 1-4 площею 19,3 м2, а також 2/3 часток господарського сараю.

Згідно із заповітом від 17 грудня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 75, посвідченого секретарем Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_8, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, ОСОБА_7 заповідав йому та братові ОСОБА_6, відповідачу у справі.

При цьому у заповіті визначено, що жила кімната площею 19,3 м2 і 1/3 частка сараю з погребом заповідається ОСОБА_6, а жила кімната площею 12,3 м2, частина веранди з крильцем площею 9,6 м2 та 1/3 частка сараю заповідається йому, ОСОБА_4

Інші спадкоємці за законом, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), який був чинним на час смерті ОСОБА_7, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк він і брат звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області для складання заяви про прийняття спадщини. Заяви від їхнього імені були складені та посвідчені державним нотаріусом.

Після цього його брат ОСОБА_6 поїхав у м. Поворіно Воронежської області, щоб подати заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем постійного проживання їхнього батька ОСОБА_7 У прийнятті цих заяв нотаріусом було відмовлено, у звязку з тим, що вони були складені українською мовою і не перекладені на російську.

Однак, незважаючи на те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не була заведена, він, ОСОБА_4, спадщину після смерті батька прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 року).

З 1983 по 1997 рік, у тому числі і на момент смерті батька у 1994 році, він з дружиною та двома дочками постійно проживав у житловому будинку по вулиці К.Свірської, 1 (нині це № 24) у селі Бобрик Броварського району Київської області у тій половині будинку, яка згідно із рішенням суду була виділена батькові, що свідчить про вчинення дій по прийняттю ним спадщини. Іншого житла на той час їхня сімя не мала. Квартиру у місті Києві за місцем своєї роботи він отримав лише у 1995 році. Після проведення ремонту у квартирі у 1997 році вони переїхали на постійне місце проживання до Києва, проте продовжували користуватися тією частиною будинку і сараю, яку йому заповідав батько, підтвердженням чого є робочий проект на встановлення газового лічильника у цій частині будинку та договір від 20 травня 2002 року про надання послуг з газопостачання, укладений між ним та Броварською філією по експлуатації газового господарства.

Після рішення суду ОСОБА_7 до органів БТІ з приводу реєстрації за ним права власності на 497/1000 часток домоволодіння не звертався, тому на час його смерті право власності на належну батькові частину будинку у БТІ зареєстроване не було.

15 липня 1994 року Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області прийняла рішення про оформлення права власності на ? частку житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області за ОСОБА_7. Броварське БТІ повинно було видати свідоцтво про право власності на ? частку цього нерухомого майна.

Оскільки спадкова справа після смерті батька ОСОБА_7 не відкривалась, цим рішенням скористатися він (позивач) не зміг, тому своє право на спадщину не оформив.

На даний час відповідачі у справі його мати ОСОБА_7 та брат ОСОБА_6 право на спадщину за ним не визнають, у звязку з чим він змушений звернутися до суду.

Із заперечень відповідачів на позов йому стало відомо, що на підставі рішення виконкому Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 відповідач ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на весь житловий будинок № 24 із надвірними будівлями по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, яке зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 квітня 2011 року.

Вважає, що вказане рішення виконкому Бобрицької сільської ради є незаконним, порушує його права на частку спадкового зазначеного вище житлового будинку після смерті батька ОСОБА_7

Рішенням суду від 18 вересня 1978 року шлюб між його батьками був розірваний, належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок із надвірними будівлями поділено. За його матірю ОСОБА_7 визнано право власності на 503/1000 часток будинку, за його батьком ОСОБА_7 право власності на 497/1000 часток будинку, які останній заповідав йому та братові відповідачу ОСОБА_6

За таких обставин виконком сільської ради міг визнати за відповідачем ОСОБА_7 лише право власності на 503/1000 часток будинку, а не на весь будинок, тому вказане вище рішення суперечить вимогам закону.

Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Враховуючи уточнення у судовому засіданні позовних вимог, просив:

встановити факт прийняття ним, ОСОБА_4, спадщини за заповітом від 17 грудня 1992 року після смерті батька ОСОБА_7, який помер 07 травня 1994 року, у вигляді частки житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, яка складається з житлової кімнати площею 12,3 м2, веранди площею 9,6 м2 та 1/3 частки сараю, розташованого за цією ж адресою;

визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна в частині оформлення на імя ОСОБА_5 права власності на житловий будинок загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, 1973 року побудови, із господарськими будівлями та спорудами: гараж, сарай, сарай, літній душ, сарай, вбиральня, вбиральня, колонка та огорожа, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24, та доручення КП КОР Броварське МБТІ видати свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2011 року, видане виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області на імя ОСОБА_5, на житловий будинок А, 1973 року побудови, загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, гараж Б, сарай В, сарай Г, літній душ Д, сарай Ж, вбиральня З, вбиральня І, колонка К та огорожа N за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24 (а. с. 3-7, 71-76, 116-117).

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) позивач є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, оскільки фактично вступив в управління та володіння частиною спадкового житлового будинку, проживав разом із сімєю в успадкованій ним частині будинку, користувався та користується цією частиною спірного житлового будинку і в даний час, зробив певні переобладнання. Належна йому частина житлового будинку має відокремлений вхід.

Виконком Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області не мав права оформляти на відповідача ОСОБА_7 право власності на весь спірний житловий будинок, оскільки згідно із рішенням суду вона має право лише на 503/1000 його часток. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона будувала цей житловий будинок, тому він належить їй. Після розірвання шлюбу її колишній чоловік ОСОБА_7 виїхав із будинку, вона є єдиним господарем будинку. Оскільки протягом 17 років з дня смерті спадкодавця ОСОБА_7 позивач ОСОБА_4 не оформив своє право на спадщину, він не має права на частку у спірному житловому будинку. Останні два роки позивач із нею не спілкується, про звернення до суду з позовом її не попереджав. На підставі її звернення сільська рада прийняла правильне рішення, підстави для задоволення позову відсутні. Просила відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що після смерті батька усі документи на житловий будинок були у позивача ОСОБА_4, тому він мав можливість оформити своє право на частку у будинку, проте протягом 17 років нічого не зробив. Право позивача на частку у будинку ніхто не заперечував. Їхня мати ОСОБА_7, оформивши на себе право власності на весь будинок, нічого не порушила, зробила це для того, щоб у подальшому подарувати позивачу належну йому за заповітом частку у будинку. Позбавляти ОСОБА_4 частки у будинку ніхто не збирався, оскільки він має на неї право, провів у свою частину будинку газ, користується нею. Вважає, що рішення про оформлення на їхню матір ОСОБА_7 права власності на весь житловий будинок сільською радою прийнято правильно, підстави для скасування цього рішення відсутні. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Відповідач виконком Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області та третя особа: Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області до суду не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у відсутності їхніх представників за наявними у справі матеріалами (а. с. 26, 109).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а. с. 9).

Рішенням Броварського районного народного суду Київської області від 18 вересня 1978 року шлюб між батьками позивачами було розірвано та поділено належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок із надвірними будівлями, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24.

За батьком позивача ОСОБА_7 визнано право власності на 497/1000 часток цього будинку та виділено йому в натурі приміщення: 1-1 площею 9,6 м2, 1-3 площею 12,3 м2, 1-4 площею 19,3 м2, а також 2/3 часток господарського сараю.

За відповідачем ОСОБА_7 визнано право власності на 503/1000 часток вказаного вище житлового будинку (а. с. 12-16).

Після цього рішення суду ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_7 до органів БТІ з приводу реєстрації права власності на належні їм частки житлового будинку не зверталися, право власності на ці частки у БТІ за ними зареєстровано не було.

Відповідно до заповіту, посвідченого 17 грудня 1992 року секретарем Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 75, ОСОБА_7 належну йому на праві власності частину зазначеного вище житлового будинку заповідав таким чином: позивачу ОСОБА_4 жилу кімнату площею 12,3 м2, частину веранди з крильцем площею 9,6 м2 і 1/3 частку сараю; відповідачу ОСОБА_6 жилу кімнату площею 19,3 м2 і 1/3 частку сараю з погребом (а. с. 10-11).

07 травня 1994 року ОСОБА_7 помер у місті С.Посад Московської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії VІІІ-ИК № 388659, виданим 11 травня 1994 року (а. с. 8).

У ст. 548 ЦК України (1963 року), який був чинним на момент смерті спадкодавця ОСОБА_7, передбачалося, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 після смерті свого батька ОСОБА_7 прийняв спадщину за заповітом у вигляді частини житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, оскільки фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, проживаючи з 1983 по 1997 рік разом із дружиною та двома дочками в успадкованій ним частині житлового будинку, його діти у селі Бобрик відвідували дитячий садок та навчались у школі.

І-а сесія Бобрицької сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області, розглянувши 15 липня 1994 року заяву позивача ОСОБА_4, прийняла рішення, оформити право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться у селі Бобрик Броварського району Київської області по вулиці К.Свірської, 24, на ОСОБА_7 (а. с. 18).

У вересні 1999 року позивачем ОСОБА_7 в успадкованій ним частині житлового будинку встановлений окремий газовий лічильник.

Виходячи з наведених обставин, суд вважає встановленим факт прийняття позивачем ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_7, який помер 07 травня 1994 року, спадщини за заповітом від 17 грудня 1992 року, а саме: житлової кімнати площею 12,3 м2 і веранди площею 9,6 м2 у житловому будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області та 1/3 частки сараю за цією ж адресою.

25 березня 2011 року виконавчий комітет Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області розглянув заяву відповідача ОСОБА_7 та прийняв рішення № 47 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, яким вирішив оформити право власності на житловий будинок загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, 1973 року побудови, із господарськими будівлями та спорудами: гараж, сарай, сарай, літній душ, сарай, вбиральня, вбиральня, колонка та огорожа за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24 на імя ОСОБА_5 та доручив КП КОР Броварське МБТІ видати свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна.

Приймаючи рішення про оформлення за ОСОБА_7 права власності на весь вказаний вище житловий будинок виконком Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області не врахував того, що згідно із рішенням суду від 18 вересня 1978 року вона має право лише на 503/1000 його часток, інші 497/1000 часток будинку їй не належать.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. ч. 2, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_7 має право лише на 503/1000 часток житлового будинку, оформлення за нею права власності на весь житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами суперечить вимогам закону і порушує права позивача ОСОБА_4, у звязку з чим рішення виконкому Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи той факт, що рішення про оформлення за відповідачем ОСОБА_7 права власності на весь житловий будинок виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області прийнято безпідставно, видане на її імя 08 квітня 2011 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно: житловий будинок А, 1973 року побудови, загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, гараж Б, сарай В, сарай Г, літній душ Д, сарай Ж, вбиральня З, вбиральня І, колонка К та огорожа N, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24, судом визнається недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 60, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини за заповітом від 17 грудня 1992 року після смерті батька ОСОБА_7, який помер 07 травня 1994 року, у вигляді частки житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, яка складається із житлової кімнати площею 12,3 м2, веранди площею 9,6 м2 та 1/3 частки сараю за цією ж адресою.

Визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна в частині оформлення на імя ОСОБА_5 права власності на житловий будинок загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, 1973 року побудови, із господарськими будівлями та спорудами: гараж, сарай, сарай, літній душ, сарай, вбиральня, вбиральня, колонка та огорожа, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24, та доручення КП КОР Броварське МБТІ видати свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2011 року, видане виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області на імя ОСОБА_5 на житловий будинок А, 1973 року побудови, загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, гараж Б, сарай В, сарай Г, літній душ Д, сарай Ж, вбиральня З, вбиральня І, колонка К та огорожа N за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І.М.