Справа № 22-ц-837/2011
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючоїСтефанів Н.С.

суддівСоколовського В.М., ОСОБА_2,

секретаря Довжинської Н.Б.

з участю відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Сівка- Войнилівської сільської ради Калуського району, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про визнання не чинними рішень Сівка-Войнилівської сільської ради від 23.12.2005 року «Про дозвіл на будівництво житлового будинку», «Про перевід земельної ділянки», визнання не чинним рішення від 17. 03.2006 року «Про передачу землі у приватну власність» в частині передачі ОСОБА_3 у власність 0,25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №845836, виданого ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Калуського міськрайонного суду від 05 квітня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просила визнати не чинними рішення Сівка- Войнилівської сільської ради від 23.12.2009 року «Про дозвіл на будівництво житлового будинку», «Про перевід земельної ділянки», визнання не чинним рішення від 17. 03.2006 року «Про передачу землі у приватну власність» в частині передачі ОСОБА_3 у власність 0,25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням виконкому Калуської районної ради №2 від 24 січня 1991 року її чоловіку ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Сівка-Войнилівська Калуського району по вул.. Ковпака, перебуваючи в шлюбі вона та ____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-837/2011 р. Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В.Г.

Категорія 45 Суддя-доповідач ОСОБА_1

чоловік здійснювали будівництво на цій земельній ділянці. Однак в грудні 2005 року ОСОБА_5 без її згоди звернувся до сільської ради із заявою про вилучення у нього земельної ділянки та виділення її їх дочці ОСОБА_3, на підставі чого 23.12. 2005 року сільською радою винесено рішення про перевід земельної ділянки та дозвіл на будівництво ОСОБА_3, а рішенням від 17.03.2006 року земельну ділянку передано відповідачці у власність та видано Державний акт на право власності. Зазначені рішення, на думку позивача, суперечать Конституції України та ст.. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», порушують її право власності, яке вона набула відповідно до вимог ст.. 331 ЦК України та ст.ст. 60,70, СК України.

В лютому 2011 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визнати не чинними рішення Сівка-Войнилівської сільської ради від 23.12.2005 року та 17.03.2006 року а також Державний акт на право власності на землю.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05 квітня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, мотивувавши її тим, що судом першої інстанції було порушено вимоги норм матеріального права, оскільки питання надання дозволу на будівництво відповідно до Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішується виключно виконавчими комітетами рад, також не враховано, що вона не давала дозволу чоловіку на відчуження належної їм земельної ділянки та незавершеного будівництва.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника, третьої особи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі рішення виконавчого комітету Сівка-Войнилівської сільської ради від 24 січня 1991 року N 2 ОСОБА_5 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Сівка-Войнилівська (а.с.56). Відповідно до акту виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель від 26.02.1991 року для здійснення будівництва ОСОБА_5 встановлено в натурі межі земельної ділянки розміром 0,08 га (а.с.51).

Третя особа ОСОБА_5 не звертався до відповідача із заявами про виготовлення документів, що посвідчують право користування землею чи про надання йому у власність зазначеної земельної ділянки.

Рішенням сесії Сівка-Войнилівської сільської ради від 23.12.2005 року на підставі заяв ОСОБА_8 та його дочки ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,25 га вилучено у ОСОБА_8 та передано ОСОБА_3 у власність. Дозвіл на виконання будівельних робіт надано ОСОБА_3 рішенням цієї ж сільської ради від 23.12.2005 року.

На підставі рішення сесії Сівка-Войнилівської сільської ради від 17.03.2006 року ОСОБА_3 видано Державний акт на земельну ділянку площею 0,25 га для здійснення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія ЯД №845836 (а.с.8,9).

Позивач ОСОБА_7, яка оспорює виданий її дочці ОСОБА_3 державний акт, посилаючись на порушення статті 141 Земельного Кодексу України щодо відсутності її згоди на вилучення земельної ділянки, на думку колегії суддів не може вважатися належним землекористувачем, в розумінні ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, оскільки не має державного акту на право користування чи власності на земельну ділянку, а надані нею докази (копії рішення виконавчого комітету Сівка-Войнилівської сільської ради від 24 січня 1991 року, свідоцтва про шлюб, двох сторінок будівельного паспорту на імя ОСОБА_5В.) не є документами, на підставі яких виникає право власності чи користування земельною ділянкою. Матеріали справи не містять даних про порушення прав позивача внаслідок прийняття оскаржених нею рішень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року визначено, що до повноважень (відання) міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить розпорядження землями територіальної громади, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, відповідач при прийнятті спірного рішення щодо розпорядження землею територіальної громади села та її передачі в ОСОБА_3 діяв в межах своїх повноважень, що були встановлені Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", крім того сільська рада не порушила права та законні інтереси позивача, оскільки на час прийняття цього рішення позивачем не було оформлено право користування чи право власності на земельну ділянку у встановленому чинним законодавством порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності спірного рішення про надання сесією, а не виконкомом сільської ради дозволу на будівництво, що не відповідає вимогам вищезазначеного закону, є необґрунтованими. Відповідно до ст.. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Питання, які вирішила сесія сільської ради щодо надання дозволу на будівництво не виходить за межі загальної та виключної компетенції сільських рад, встановлених статями 25 та 26 цього Закону та не порушує прав позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні рішення відповідають нормам земельного законодавства та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та є таким, що не порушує права та законні інтереси позивача.

Колегією суддів встановлено, що у вступній та резолютивній частинах рішення судом першої інстанції неправильно зазначено учасників судового розгляду та позовні вимоги, зокрема щодо дати прийняття спірних рішень, без врахування їх уточнення позивачем.

Оскільки місцевим судом обставини справи встановлено правильно, але невірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та допущено порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення частково незаконного судового рішення, то зазначена обставина є підставою для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із інших, зазначених вище підстав.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 05 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Сівка- Войнилівської сільської ради Калуського району, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про визнання не чинним рішень Сівка-Войнилівської сілької ради від 23.12.2005 року «Про дозвіл на будівництво житлового будинку», «Про перевід земельної ділянки», визнання не чинним рішення від 17. 03.2006 року «Про передачу землі у приватну власність» в частині передачі ОСОБА_3 у власність 0,25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №845836, виданого ОСОБА_3, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

ОСОБА_9. ОСОБА_1

Судді:В.М. Соколовський

ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

ОСОБА_10. ОСОБА_1