Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 4572 / 11 Головуючий у 1 інстанції: Ворожбянов А.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

«25 » жовтня 2011 року. м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенко Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від «14» липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, служба у справах дітей Хортицької районної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та вирішення спору щодо участі у вихованні дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року до Михайлівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3, треті особи: служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, служба у справах дітей Хортицької районної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та вирішення спору щодо участі у вихованні дітей.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16.11.2002 року.

Рішенням Михайлівського районного суду в Запорізькій області від 27.01.2009 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу було вирішено питання щодо місця проживання дітей у судовому порядку.

Рішенням Михайлівського районного суду в Запорізькій області від 09.04.2009 року вирішено та визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із їхньою матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: смт. Михайлівка, вул.Свободи, 2- А, Михайлівського району, Запорізької області. З того часу діти проживають разом з матір'ю, відповідачкою по справі. Він щотижня приїжджає відвідувати дітей, але відповідач постійно перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Даний факт підтверджується відповідними документами, коли він був змушений звертатися в органи внутрішніх справ, прокуратури та органи опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької ради.

У зв'язку з зазначеним, керуючись ст. 158 СК України, він був змушений звернутися до органу опіки та піклування з заявою про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними.

Розпорядженням Михайлівської районної адміністрації Запорізької області від 31.05.2010 року № 227 (органом опіки та піклування) йому було визначено дні побачення для спілкування з дітьми, Нікітою та Анастасією, щосуботи та неділі з 09.00 до 19.00. В супереч зазначеному розпорядженню відповідачка продовжує йому перешкоджати у спілкуванні з дітьми.

Тому він вимушений звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Крім того, засоби спілкування його з дітьми, встановленими органом опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.05.2010 року № 227 вважає, такими, що суперечить інтересам дітей, порушує нормальний склад їх життя. Вважає доцільним змінити засоби спілкування в інтересах дітей, оскільки діти потребують не тільки материнської опіки, а і опіки та любові з боку батька, а саме, визначити йому спосіб участі у вихованні дітей наступним чином: систематичні побачення у вихідні дні щотижня у суботу з 09.00 до неділі 18.00 з відвідуванням його місця проживання: періодичні побачення у період новорічних та різдвяних свят з 04.01 по 07.01 щороку, спільний відпочинок влітку протягом 1 одного місяця на оздоровлення дітей у липні місяці щороку. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання розпорядження Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.05.2010 року № 227, чинить постійні перешкоди у спілкуванні з дітьми, у присутності дітей принижує його, намагається настроїти дітей проти нього, тому своїми діями вона наносить йому моральні страждання, що спричиняє йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10 000 гривень. Також він поніс і матеріальну шкоду, яка складається з транспортних витрат в розмірі 3209, 50 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 1000грн, а всього 4209, 50 грн., які він просить стягнути з відповідачки., а також судові витрати в розмірі 54 грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від «14» липня 2011 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні дітей: малолітніх ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: смт. Михайлівка, вул. Свободи № 2А, Михайлівського району, Запорізької області, встановити час спілкування з дітьми : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у першу суботу та третю суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. неділі за місцем проживання ОСОБА_4: м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, б. 30, кім. 85, першу половину зимових, весняних та осінніх шкільних канікул, один місяць влітку для проведення сумісного відпочинку з дітьми за попередньою домовленістю з матір'ю малолітніх дітей.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 4209 ( чотири тисячі двісті дев'ять) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 17 грн. державного мита, витрати з інформаційно-технічного розгляду справи - 37 грн.

В іншій частині позовних вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду в частині задоволення позову, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визначаючи засоби його участі у вихованні дітей, районний суд виходив з того, що відповідачка ОСОБА_7 (мати дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6.) не надає можливості позивачу спілкуватися з донькою та сином, перешкоджає наданню ним допомоги у вихованні дітей.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Зважаючи на такі обставини, суд правильно встановив, що з боку відповідачки відбувається порушення прав батька на вільне спілкування з дітьми, що суперечить вимогам статей 153 та 157 Сімейного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи визначаючи конкретні способи участі батька у вихованні дітей, суд першої інстанції не допустив порушення прав матері дітей, а також встановив засіб участі у вихованні, який не суперечить інтересам самих дітей.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, оскільки зводяться лише до того, що відповідачка не перешкоджає спілкуванню батька з дітьми, хоча на підтвердження зазначених обставин беззаперечних доказів не надала. Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необхідність попереднього звернення за захистом з таким позовом до органу опіки та піклування, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 159 Сімейного Кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитини, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкування з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, подання позову позивачем до суду, не обумовлено необхідністю попереднього звернення за захистом до органу опіки і піклування.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо часу надання позивачу можливості зустрічатися з дітьми є конкретним і правильним й таким, що відповідає вимогам статей 153, 157 та 159 Сімейного кодексу України, тому в цій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, що в загальному розмірі складає 4 209. 50 грн., районний суд виходи з того, що ці вимоги позивачем повністю обгрунтовані і доведені.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 159 Сімейного Кодексу України особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Тобто, зазначена норма чітко зазначає, що особа відшкодовує матеріальну і моральну шкоду одному із батьків, хто проживає окремо від дитини, лише у випадках ухилення від виконання рішення суду.

Як встановлено судом відповідачка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації від 31.05.2010 року, а не рішення суду.

Крім того, надані позивачем на підтвердження транспортних розходів фіксальні чеки, квитки, квитанції про перевезення таксі (а.с. 132-134), не свідчать про поїздки позивача саме до місця проживання відповідачки з метою спілкування з дітьми, та що саме в цих поїздках позивачу чинилися перешкоди спілкування з дітьми з боку відповідачки, що спричинило йому матеріальну шкоду.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 3209, 50 грн. не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача правової допомоги в розмірі 1000 грн. також підлягає скасування з відмовою у стягнення такої допомоги, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року « Про граничні розміри компенсаційних витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсаційних витрат, повязаних з розглядом справ. Так граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинна перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Натомість в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зазначених обставин.

В іншій частині судове рішення слід залишити без змін, оскільки воно відповідають вимогам Сімейного кодексу України, правам батьків дітей та їх інтересам, і фактичним обставинам справи.

Керуючись статтями 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від «14» липня 2011 року у цій справі в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 4 209 грн. 50 копійок скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: