Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц- 1087/2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14березня 2011 року. м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Стрелець Л.Г.,

ОСОБА_2

При секретарі: Мосіної О.В.

За участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: виконавчий комітет Запорізької міської ради, Головне управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради, орендне підприємство Запорізьке міське бюро технічної інвентаризаціїпро визнання споруд самовільними, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 , треті особи виконавчий комітет Запорізької міської Ради, головне управління архітектури та містобудування Запорізької міської Ради, ОП ЗМБТІпро визнання споруд самовільними, відшкодування моральної шкоди

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником 17/25 частин домоволодіння № 31 по вул. Пестеля в м. Запоріжжя , а відповідачі є власниками 8/25 частин зазначеного будинку. Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати самовільним будівництвом споруди, а саме: прибудову - літера Ж(кімната 2-1-3,9 кв.м., кімната 2-2 - 6,3 кв.м., кімнату 2-3 - 2, 7 кв. м.), вбиральню - літера Л, сарай - - літера Кта винести рішення яким знести зазначені самовільні прибудови ,які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пестеля, буд. № 31. Крім того, відповідачами по справі йому було завдано моральної шкоди, яку просить суд стягнути з відповідачів на свою користь у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати, та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі порушення нею положень частин другої - пятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386,391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені в ст. 16 ЦК України , перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16,386,391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Правові наслідки самочинного будівництва передбачені ст.376 ЦК України, яка передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, і то лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

За позовом громадянина таке рішення може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК в разі доведеності ним відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення перешкод в інший спосіб.

Встановлено, що ОСОБА_7 на праві власності належить 17/25 частин домоволодіння № 31 по вул. Пестеля в м. Запоріжжя на підставі договору купівлі продажу від 12.11.1985 року, а ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками 8/25 частин зазначеного будинку, що підтверджується договором купівлі продажу від 20.11.2002 року. Будинок розташований на земельній ділянці площею 1018 кв.м., яка перебуває в спільному користуванні всіх співвласників будинку. Між сторонами виник спір через самочинно збудовані відповідачами споруди: прибудова літера „Ж ( кімната 2-1-3,9 кв.м., кімната 2-2-6,3 кв.м., кімнату 2-3-2,7 кв.м.), вбиральня літера „Л, сарай літера „К.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про знесення самочинних будівель, споруджених відповідачами, позивач зазначав, що своєї згоди як співвласник будинку на таке будівництво не давав, будівництво проведено самочинно, з порушенням будівельних норм.

На підтвердження своїх доводів позивач послався на фотокартки, які він надавав під час розгляду справи у суді першої інстанції ( а.с. 131), також на не однократні скарги архітектору м. Запоріжжя, прокурору Жовтневого району м. Запоріжжя, Жовтневу рай адміністрацію м. Запоріжжя, Запорізький міськвиконком.( а.с. 39,40,43-47,49). За самочинне будівництво відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності ( а.с.42).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст. ст. з 10, 60 ЦПК України , згідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем в якості доказів позовних вимог фотокартки та відповіді на його скарги не визнані судом належними, припустимими та переконливими доказами його позовних вимог, оскільки не дають змоги установити факт, яким чином спірні будівлі, створюють йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном і що такі перешкоди неможливо усунути в інший спосіб.

Не надано переконливих доказів позивачем і в суді апеляційної інстанції.

Між тим, як видно з матеріалів справи ( том1, а.с. 32) позивачем у червні 1986 року надавалась письмова згода попередньому власнику будинку ОСОБА_8 для здійснення прибудови до будинку. Спірна прибудова в технічному паспорті складеному 31.10.2002 році та узгодженому 19.12.2002 році ( т.1, а.с.9) зазначена під літ. Ж ( сарай в стадії разрушенія). Відповідачі заперечуючи проти позову пояснили, що провели капітальний ремонт вказаної прибудови, а не збудували її.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги позивачем також не доведені.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правильні висновки та ухвалив відповідне закону рішення з урахуванням доводів сторін та наданих ними доказів, отже підстав для скасування оскаржуваного рішення судова колегія не вбачає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, вимог ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги полягають у викладенні тих же обставин, якими позивач обґрунтовував позов, і є такими, що в силу вищенаведених обставин неспроможні спростувати висновки рішення суду першої інстанції.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення в справі нового рішення

Керуючись ст.ст.209,218,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: