Справа № 2-3302/11
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М. розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення порушень права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення порушень права власності, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 07.10.2001 року вона є єдиною власницею будинку №62 по вул.. Чкалова, в с. Нове, Києво-Святошинського району, Київської області.

Будинок розміщено на земельній ділянці площею 0, 2644 га, яка була нею приватизована на підставі рішення Тарасівської сільської ради народних депутатів від 23.01.2002 року №10, про що виданий на її ім»я Державний акт на право приватної власності на землю.

В будинку, крім неї проживають та зареєстровані її дочки зі своїми чоловіками..

З відповідачами з моменту реєстрації постійно виникають конфлікти, пов'язані з тим, що вони хочуть лишити її права власності.

Так, без її згоди, самовільно зруйнували водопровідний колодязь, знищили насадження малини на ділянці в 1 сотку та полуниці на 0,5 сотки, зрізали вишню, самочинно, без її згоди та згоди органів місцевого самоврядування побудували дві веранди, відкриту пл. 20 кв.м. та закриту пл. 5 кв.м., зняли двоє дверей та заклали дверні отвори, тим самим перекрили їй вхід на горище та суміжні кімнати, де знаходяться її речі.

Крім того, вона всю зиму змушена була проживати в кімнаті без опалення, оскільки тим, що відповідачі заклали дверні отвори, вона позбулась доступу до газового котла.

Тому просила визнати за нею право власності на відкриту веранду площею 20 кв.м. та закриту веранду площею 5 кв.м., побудовану відповідачами на її земельній ділянці, а також зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком.

В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що вона оцінює свої витрати на будівництво двох веранд приблизно у 20000 гр. , Оскільки відповідачі самовільно збудували на її земельній ділянці ці веранди , та не визнають її право на ці новобудови , та не дають їх зареєструвати у Тарасівській сільські раді , просила визнати за нею право власності на відкриту веранду площею 20 кв.м. та закриту веранду площею 5 кв.м., побудовану відповідачами на її земельній ділянці, а також зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком.

В судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_2 позов не визнав, та зазначив, що відповідачами побудовані веранди самовільно,позивачка не зверталась до відповідних органів з заявою про припинення будівництва. Доказів існування даних самовільних приміщень немає. Крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що дане будівництво проводилося без згоди позивачки. Також зазначив, що позивачка користується всім будинком та земельною ділянкою.

Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, свідків, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 07.10.2001 року позивачка є власницею будинку №62 по вул.. Чкалова, в с. Нове, Києво-Святошинського району, Київської області.

Будинок розміщено на земельній ділянці площею 0, 2644 га, яка була нею приватизована на підставі рішення Тарасівської сільської ради народних депутатів від 23.01.2002 року №10, про що виданий на її ім»я Державний акт на право приватної власності на землю.

В будинку, також проживають та зареєстровані відповідачі.

Як пояснила позивач та її представник , відповідачі без згоди її, та органів місцевого самоврядування самовільно побудували дві веранди, відкриту пл. 20 кв.м. та закриту пл. 5 кв.м., зняли двоє дверей та заклали дверні отвори, що зиму вона змушена була проживати в кімнаті без опалення, оскільки відповідачі заклали дверні отвори, вона не має доступу до газового котла.

Проте, крім голослівних стверджень позивачки та її представника, ця обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

У відповідності до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження позивача,позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для визнання за позивачкою право власності на самовільно побудовані відповідачами веренди.

Позивачем не доведено підставу позову, а саме - які саме права позивача були порушені в зв'язку з будівництвом веранд відповідачами .

Частиною 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наполягаючи на тому, що їй відповідачі перешкоджають користуватися житловим будинком , не довела яким чином, та яким чином усунути перешкоди в користуванні будинком.

Згідно ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ , яка виготовлена особою , набувається нею , якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила річ зї своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житловий будинок, будівлі, споруди , тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна)

До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів , обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна)

Але як встановлено судом, новобудови , на які просить позивач визнати за нею право власності збудовані відповідачами, що підтвердили в судовому засіданні вищезазначені свідки, також не заперечувала позивачка цієї обставини.

Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 152 Земельного Кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів.

На підтвердження своїх вимог, позивачка посилається на свідків.

Але, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_4 відповідачі збудували веранди без будь-якого дозволу, що не оспорювало ся в судовому засіданні, також пояснила, що доступу у позивачки на другий поверх немає, що в будинку сиро, холодно.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що між сторонами виникають сварки з приводу газу, води, позивачку не допускають відповідачі до нових приміщень. Земельною ділянкою користуються сторони , в основному користується позивачка , навесні відповідачі.

Свідок ОСОБА_6, яка є дочкою позивачки , пояснила, що відповідачі взагалі не користуються земельною ділянкою, в будинку сторін є новобудови, які збудували відповідачі, Між сторонами була домовленість на один опалювальний котел, вона не знає яка температура в кімнатах всього будинку, що спростовує доводи позивачки, що вона позбавлена доступу до котла.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка та її представник не довели тих обставин на які посилалися як на підставу позовних вимог, не надали докази в обґрунтування цих вимог, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та представнику її їх права та обов»язки.

Суд вважає, що у діях відповідачів відсутні протиправність дій , вина та причинний зв»язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивачки як власника будинку та земельної ділянки., про що зазначено вище.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність вимог позивачки , оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 316, 321, 328, 331, 373, 375, 376, 386 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення порушень права власності, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: