Справа №22ц-1616, 2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 44 Доповідач Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця 12 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Пузанової Л.В.

Суддів: Стародубця М.П., Воронцової Л.П.

при секретарі Третьяковій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Генічеського району Херсонської області, діючого в інтересах малолітньої ОСОБА_2, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначаючи, що їй на праві власності належить квартира №51, розташована в м. Генічеську по вул. 40 років Перемоги, 7.

Посилаючись на те, що відповідачка, яка є колишньою дружиною її сина ОСОБА_5, будучи зареєстрованою в квартирі, з серпня 2004 року в ній не проживає, позивачка просила суд визнати ОСОБА_4 втратившою право на користування спірним жилим приміщенням.

Рішенням суду від 27 грудня 2007 року постановлено визнати ОСОБА_4 та її дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившими право користування жилим приміщенням квартирою №51 в будинку №7 по вул. 40 років Перемоги в м. Генічеську Херсонської області.

В апеляційній скарзі прокурор Генічеського району Херсонської області просить рішення суду скасувати, зазначаючи, що визнаючи малолітню ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою, суд порушив норми матеріального та процесуального права. Зокрема, остання не залучалася до участі в справі в установленому ЦПК України порядку, а висновки суду щодо її прав на житло зроблені без врахування її родинних звязків із позивачкою та вимог Закону України «Про охорону дитинства».

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачка її доводи не визнала, а рішення суду просила залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Визнаючи ОСОБА_4 та її малолітню дочку ОСОБА_6 такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням квартирою №51 по вул. 40 років Перемоги, 7 в м. Генічеську, суд виходив з того, що вони не проживали в ній з серпня 2004 року і зазначений факт відповідачкою визнавався.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду неможливо, оскільки суд прийшов до нього, допустивши порушення норм цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до закріпленого в ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із змісту поданої ОСОБА_3 до суду позовної заяви вбачається, що вона заявляла вимоги лише до відповідачки ОСОБА_4 і в обґрунтування позову не посилалася на обставини, які стосуються малолітньої ОСОБА_2.

В процесі розгляду справи позивачка не заявляла вимоги про визнання малолітньої ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватися спірним жилим приміщенням і її права та інтереси в суді жоден із батьків, як це передбачено ч.1 ст. 39 ЦПК, не представляв.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення щодо малолітньої особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд ухвалив поза межами заявлених вимог, тому воно в цій частині підлягає скасуванню без ухвалення нового рішення.

Що ж стосується рішення суду в частині визнання ОСОБА_4 втратившою право користування житлом, належним позивачці на праві власності, то апеляційна скарга не містить доводів щодо спростування висновків суду в цій частині, а в суді першої інстанції остання визнала позов і питання про вселення в спірну квартиру не порушувала, як не порушила його і до цього часу.

Зважаючи на наведене та вимоги ст. 303 ЦПК України щодо меж розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині задоволення позову, заявленого до ОСОБА_4 та для відмови у задоволенні цих вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Генічеського району Херсонської області, діючого в інтересах малолітньої ОСОБА_2, частково задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду від 27 грудня 2007 року в частині визнання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившою право користування жилим приміщенням квартирою №51 в будинку 7 по вул. 40 років Перемоги в м. Генічеську Херсонської області скасувати.

В решті частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Копія вірна:

Суддя Л.В.Пузанова