Справа №2-2299/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Гордійка Ю.Г.

при секретарі Ващиліній Т.В.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Таксосервіс» про стягнення вартості проїзду, матеріальних витрат, моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

18.11.2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Таксосервіс» про стягнення вартості проїзду, матеріальних витрат, моральної шкоди(а.с.1-2), мотивуючи свої вимоги наступним.

Він є інвалідом 2 групи, ветераном праці, відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці і інших громадян похилого віку в Україні» має право на безкоштовний проїзд всіма видами міського пасажирського транспорту за винятком таксі. 16.11.2011 р. о 16-30 годин на міському автобусному маршруті № 25 водію автобуса, д.н.з. НОМЕР_1, він предявив посвідчення інваліда 2 групи та посвідчення ветерана праці, але водій відмовився надати йому льготний безкоштовний проїзд, чим порушив Закон України «Про автомобільний транспорт» та «Правила надання послуг пасажирським автомобільним транспортом». Він був змушений придбати проїзний квиток. Йому завдана моральна шкода, яка полягає в ігноруванні його законних прав, гарантованих Законами України, та моральних страждань. Сума позову становить 1352,50 грн. Просив стягнути з керівництва відповідача: - вартість проїзду у розмірі 2,50 грн.; - матеріальні витрати, понесені ним при оформленні позовної заяви, у розмірі 350 грн.; - моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В ході розгляду справи було уточнено, що відповідачем є не ТОВ «Таксосервіс», а - ПРАТ «Таксосервіс».

В судовому засіданні позивач позов(а.с.1-2) підтримав за вимогами, в ньому викладеними, та пояснив, що є інвалідом 2 групи з 23.11.2008 р.; зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; маршрутом № 25 в м. Чернігові користується приблизно два рази на тиждень.

Представники відповідача позов(а.с.1-2) не визнали відповідно до письмових заперечень і послались на довідку ДПІ у м. Чернігові від 02.12.2011 р.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом 2 групи (пенсійне посвідчення серія ААЕ № 908339, видано 03.11.2010 р.)(а.с.4), ветераном праці; зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ПРАТ «Таксосервіс» надає в м. Чернігові послуги з перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування № 25 «Вулиця Савчука ОХВ».

Позивачем надано суду квиток серії НННА № 693203 на проїзд в маршрутному таксі вартістю 2,50 грн.(а.с.3), що відповідно до довідки ДПІ у м. Чернігові від 02.12.2011 р. не реєструвався на книги обліку розрахункових операцій, які зареєстровані ДПІ у м. Чернігові на транспортні засоби, що належать відповідачу

Згідно ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім метрополітену і таксі), а також всіма видами приміського транспорту.

Відповідно до п. 12 ст. 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці і інших громадян похилого віку в Україні» ветеранам праці надається безплатний проїзд всіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі), автомобільним транспортом загального користування (за винятком таксі) в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів в межах області (Республіки Крим) за місцем проживання.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення

пасажирів на автобусних маршрутах загального користування,

забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім

випадків, передбачених законом.

Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 2,50 грн., оскільки позивач не довів суду, що 16.11.2011 р. о 16-30 годин в м. Чернігові на міському автобусному маршруті загального користування № 25 «Вулиця Савчука ОХВ» (послуги з перевезення пасажирів на якому надає ПРАТ «Таксосервіс») під час поїздки в автобусі, д.н.з. НОМЕР_1, він предявив водію посвідчення інваліда 2-ї групи і посвідчення ветерана праці, але йому було відмовлено в наданні льотного безкоштовного проїзду та він вимушений був придбати квиток серії НННА № 693203 на проїзд в маршрутному таксі вартістю 2,50 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з того, що позивач не відносить матеріальні витрати, понесені ним при оформленні позовної заяви, у розмірі 350 грн. до витрат на правову допомогу згідно ст. 84 ЦПК України, зарахував цю суму до ціну позову та суду не надано доказів, що це саме витрати на правову допомогу, тому ці 350 грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позивач не довів, що відповідач порушив його право.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача моральна шкода в розмірі 1000 грн., оскільки суду не доведено неправомірності рішення, дії чи бездіяльності відповідач відносно позивача та сам факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

Крім того, позовні вимоги заявлені не до відповідача, а до керівництва відповідача.

В звязку з повною відмовою в задоволенні позову судові витрати у вигляді судового збору (від якого позивач звільнений, оскільки є інвалідом 2-ї групи) необхідно віднести за рахунок держави.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-61, 79-88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 22-23, 1167 ЦК України, Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці і інших громадян похилого віку в Україні», Законом України «Про автомобільний транспорт»

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Таксосервіс» про стягнення вартості проїзду, матеріальних витрат, моральної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова Ю.Г.Гордійко