Справа № 2-2553/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2011 року Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді Дурасової Ю.В.

при секретарі Семенюк Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана справа. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 10386,41 грн, з них 6000,00 грн, - сума основного боргу, інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 2148,00 грн, проценти річних у розмірі 511,40 грн, відсотків за договором позики у розмірі 1727,01 грн, а також моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 01.07.2008 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким позивачем було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., а відповідач зобовязувався повернути вказану грошову суму, відповідно до умов договору у термін до 07.07.2008 року. Позивач свої зобовязання виконала своєчасно та у повному обсязі відповідно до умов договору, що підтверджується актом про отримання грошових коштів, укладеним між сторонами 01.07.2008 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязаний був повернути грошові кошти позивачу у строк не пізніше 07.07.2008 року. Але останній умови договору не виконав та суму коштів позивачу не повернув у встановлений строк.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухваленні по справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

У судовому засіданні встановлені наступні факти, обставини та правовідносини, які регулюються ЦК України.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір грошової позики № 24 від 01.07.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 позичила СПД ОСОБА_4 6000 грн. Відповідно до умов даного договору відповідач зобовязаний був повернути грошові кошти позивачу у строк не пізніше 07.07.2008 року. Але останній умови договору не виконав та суму коштів позивачу не повернув у встановлений строк. Згідно паспортних даних ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та набула прізвище ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пунктом 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний виплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі того, що Судом встановлено, що діями відповідача були порушені права позивача, суд дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту шляхом повернення грошових коштів в розмірі 6000грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, що становить 2148 грн. та 3% річних 511грн. (загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 8659 грн.)

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Розглядаючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач не надав достатніх доказів, заподіяння моральних чи фізичних страждань, в обґрунтування виставленої суми, та доказів, що встановлюють причинено наслідковий зв'язок, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Також, з відповідача, на підставі ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 86,59 грн. (в межах 1% від задоволеної частини позовних вимог), а на підставі ст.81 ЦПК України витрати по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 16, 22, 23, 611, 625, 1047, 1050 ЦК України, ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 27, 81, 88, , 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 6000 (шість тисяч) грн., а також 2148 грн. (урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочки) та 511грн. (3% річних)

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 86,58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

В інших вимогах відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до набрання законної сили. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Апеляційне оскарження здійснюється шляхом подачі через суд першої інстанції, який постановив рішення апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, в порядку ст. 295 ЦПК України. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.В. Дурасова