БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» жовтня 2011 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Василишина В.О.,

при секретарях: Лобко А.С., Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 й ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він, під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3, проводив будівництво обєктів нерухомого майна на земельній ділянці, яка належала останній. У цей час в користування було взято у ОСОБА_5 щит-сейф й встановлено у літній кухні. У подальшому ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу реалізувала належну їй земельну ділянку. Фактично до ОСОБА_2 перейшли й усі споруди на цій ділянці. Спірний щит-сейф належав ОСОБА_4 й не міг бути предметом купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_3 не була уповноважена ним розпоряджатися. Між тим, ОСОБА_2 відмовився повертати ОСОБА_4 належний тому щит-сейф або ж компенсувати його вартість, а тому позивач ОСОБА_1 був вимушений придбати цей щит-сейф задля збереження власної репутації порядної людини. Набувши речові права на спірне майно ОСОБА_1 вже від свого імені звернувся до ОСОБА_2 із вимогою повернути щит-сейф, однак останній знову ж таки відмовився це зробити. Просить суд витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 щит-сейф й повернути його.

У подальшому позовні вимоги ОСОБА_1 змінив й остаточно просить суд стягнути із ОСОБА_2 й ОСОБА_3 по ? частині вартості щита-сейфа, а саме по 300 грн. 00 коп. із кожного. При цьому вказується, що щит-сейф ним придбано після розлучення із ОСОБА_3, а тому він є єдиним власником цього майна. Оскільки відповідач ОСОБА_2 дав у судовому засіданні пояснення про те, що спірний щит-сейф він демонтував й у подальшому сейф зник, то цей відповідач повинен компенсувати половину вартості щита-сейфа. Іншу половину вартості щита-сейфа повинна компенсувати відповідач ОСОБА_3, яка винна у реалізації цього майна не маючи відносно нього жодних прав.

Судом за клопотанням позивача ОСОБА_1 змінено процесуальне становище третьої особи ОСОБА_3 на співвідповідача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав й просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав й просив у його задоволенні відмовити. При цьому він пояснив, що щит-сейф дійсно був встановлений у літній кухні, що розміщена на придбаній ним земельній ділянці, однак він його демонтував й виніс на подвіря. У подальшому щит-сейф зник і про місце його знаходження йому нічого не відомо.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позов підтримав й просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 й ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі із липня 2001 року грудень 2008 року.

15 червня 2007 року ОСОБА_3 уклала із ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,121 га, по вулиці Вишневій в селі Требухів Броварського району Київської області (а.с.16). Цей правочин посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_6 15 червня 2007 року й внесено до реєстру за номером 5639.

Судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці на час її продажу були збудовані будівлі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, будучи допитаним в якості свідка, дав покази про те, що в літній кухні було вмонтовано щит-сейф ОСОБА_4, який надавався лише у користування. Цей щит-сейф не було повернуто власнику, а тому він вимушений був розрахуватися із ОСОБА_4, компенсувавши останньому вартість цього щита-сейфа. Відповідач ОСОБА_3 не повідомила під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, що на цій ділянці знаходяться речі, які їй не належать.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що дійсно в літній кухні, яка збудована на придбаній ним земельній ділянці по вулиці Вишневій в селі Требухів знаходився щит-сейф. Ним було демонтовано цей щит-сейф й залишено на земельній ділянці. У подальшому цей щит-сейф з невідомих для нього обставин зник.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4, будучи допитаним в якості свідка, дав покази про те, що ним дійсно свого часу було надано в користування ОСОБА_1 щит-сейф. У подальшому йому стало відомо про продаж земельної ділянки ОСОБА_3 й належний йому щит-сейф не було повернуто. З метою уникнення конфлікту йому було компенсовано ОСОБА_1 вартість щита-сейфа, про що складено відповідні документи.

Як вбачається із копії накладної субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_7 від 12 липня 2004 року (а.с.18) ОСОБА_4 придбав у неї сейф-щит, вартістю 600 грн. 00 коп.

З копії письмової розписки ОСОБА_4 від 29 листопада 2010 року та договору дарування від 26 липня 2010 року видно, що належний йому щит-сейф він дарує ОСОБА_1 (а.с. 19, 96).

Таким чином, ОСОБА_1 набув права власника щодо щита-сейфа, який був встановлений в літній кухні по вулиці Вишневій в селі Требухів Броварського району Київської області.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 328, 386, 387 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірний щит-сейф демонтовано ОСОБА_2 й у подальшому він зник, то суд приходить до висновку про задоволення позову до цього відповідача, оскільки саме з вини останнього завдано матеріальних збитків власнику щита-сейфа, яким є ОСОБА_1

Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування половини вартості щита сейфа слід відмовити через необґрунтованість заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 600 грн. 00 коп. в рахунок компенсації вартості щита-сейфа відносно якого останній набув право власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 (шістсот) грн. 00 коп. в рахунок вартості сейфу-щита, залишеного ним за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Вишнева, 20, а також судові витрати в сумі 171 (сто сімдесят один) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин