Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3766/11
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М. розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно з державним актом на право власності на землю йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1182 га, що розташована на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району по вул.Партизанській буд.№6. По вул. Партизанській буд. №4 с.Хотів проживає відповідач.Між буд. 4 та буд. 6 вулиці Партизанської знаходяться землі Хотівської сільської ради.

В червні 2010 року відповідачка самовільно заволоділа землями сільської ради та частиною його приватизованої земельної ділянки. Зняла пагорб на землях Хотівської сільської ради та частини його земельної ділянки ( ширина в середньому 2 м, довжина 32,88м, висота приблизно 3,5м).

В липні 2010 року він звертався до Хотівської сільської ради про те що відповідачка проводить роботи по зняттю земельного пагорбу, який знаходиться в межах його земельної ділянки, чим зменшила розмір його земельної ділянки, знищила межові знаки, знищила плодово-ягідні дерева.Матеріальну шкоду за знятий пагорб він оцінює в 27331,50 грн.50 коп.

При зверненні до Хотівської с/ради про факт зняття пагорбу Хотівська сільська рада на протязі 2-х місяців його заяву не розглядала. В вересні 2010 року він звернувся зі скаргою в електронному вигляді до Голови Київської обласної держадміністрації. Після чого була створена земельна комісія, яка зобов'язала відповідачку звернутися до землевпорядної організації, яка виготовляла Державний акт на право власності на землю з питання виносу межових знаків в натурі відповідно до державного акту. Рішення Виконкому будо і проігнороване та був встановлений паркан, який є і до цього часу, та чинить перешкоду у користуванні його земельної ділянки.

10.11.10р. він звернувся до ДП "Київський інститут землеустрою" про повторне винесення його земельної ділянки в натуру відповідно до державного акту.

20 квітня 2011 року представники ДП Київський інститут землеустрою", . приїздили на його земельну ділянку для повторного винесення земельної ділянки в натуру. Але встановити межовий знак між землями Хотівської сільської ради та його земельною ділянкою не мали можливості через встановлений паркан, який встановила відповідачка. 31.05.2011р. на прохання землеупорядника Хотівської сільської ради ОСОБА_3 представники ДП Київський інститут землеустрою та в присутності депутата вулиці Партизанської ОСОБА_4 приїздили на його земельну ділянку, але встановлений паркан знову чинив перешкоду, в ході чого межовий знак між землями Хотівської сільської ради та його земельної ділянки знову не був встановлений.

08.06.2011 року він звернувся із заявою до Хотівської сільської ради, так як його земельна ділянка межує із землями Хотівської с/ради, про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки. Комісія для вивчення фактів виїжджала на місце, але не змогла встановити межі земельної ділянки у зв'язку із відсутністю межових знаків в натурі, які знищила відповідачка в червні 2010 року при знятті його земельного пагорбу. Також комісією була розглянута схема розташування земельних ділянок, яка була надана комісії для розгляду. На підставі схеми розташування меж земельних ділянок було встановлено, що відповідачка порушила межі земельної ділянки. Комісія прийняла рішення зобов'язати відповідачку відновити межі земельної ділянки згідно державного акту, який виданий в 1999 році.

При значному перепаду рельєфу, який утворився у звязку з тим, що був знятий земельний пагорб. Затрати на опорну стіну яку в обов'язковому порядку потрібно буде ставити 30 668, 82 грн. Затрати без врахування робочої бригади.

Крім матеріальних збитків відповідач своїми діяннями завдала моральної шкоди, яка проявляється у душевних стражданнях, погіршенню стану здоров'я, неможливість у користуванні земельною ділянкою, знятим пагорбом, знищенням плодово-ягідних дерев, що завдає додаткових незручностей, яку він оцінюю в 15000,00 грн.

Тому просив зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою згідно державного акту шляхом встановлення паркану, зобов'язати її одноразово сплатити на його користь 58 000,32 грн. матеріальної шкоди. Зобов'язати відповідачку одноразово сплатити на його користь 15 000, 00 грн. моральної шкоди . зобов'язати відповідачку винести земельну ділянку в натуру та встановити межові знаки згідно її державного акту 1999 року, а також судові витрати покласти на відповідачку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, оскільки позивач ні разу не звертався до неї для того щоб вирішити дане питання мирним шляхом. На пагорбі проходить межа. Після того як пагорб почав осипатись нею було встановлено панелі для того щоб даний пагорб взагалі не осипавсь.

Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на землю серія ЯИ №809359, виданим 04 січня 2010 року, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1182 гектара, що розташована на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району по вул. Партизанській буд.№6. Кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0007. По вул. Партизанській буд. №4 с. Хотів проживає відповідачка.

Між буд. 4 та буд. 6 вулиці Партизанської знаходяться землі Хотівської сільської ради, про що свідчить видана Державним підприємством "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" схема розташування меж земельних ділянок та підписана Головою Хотівської сільської ради ОСОБА_5 та землеупорядником Хотівської сільської ради ОСОБА_3

Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, в червні 2010 року відповідачка самовільно заволоділа землями сільської ради та частиною приватизованої земельної ділянки позивача. Зняла пагорб на землях Хотівської сільської ради та частини земельної ділянки позивача .

Посилання позивача та представника його в підтвердження своїх вимог на схему розташування меж земельних ділянок , як на єдиний доказ не мають під собою правового підґрунтя, оскільки як вбачається з цієї схеми між земельними ділянками сторін знаходяться землі сільської ради з цього у не можна зробити висновок про захоплення відповідачкою частини земельної ділянки позивача, також площі захоплення.

Акт перенесення в натуру та передачу на зберігання межових знаків земельної ділянки позивачу , на якій посилається представник позивача як на доказ порушення його прав , не може бути належним доказом, який би свідчив про порушення будь-яких прав позивача, оскільки згідно цьому акту передавалися межові знаки в натурі позивачу..

Також креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру позивача, не може слугувати доказом порушення його прав з боку відповідача..

Тобто немає виносу в натуру меж обох земельних ділянок , як це вимагає діюче законодавство , тому не можна зробити категоричний висновок про захоплення відповідачкою земельної ділянки позивача .

Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 126 ЗК України. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Отже, саме власнику землі, права якого здійснює Хотівська сільська рада належать повноваження щодо усунення порушень його прав на землю у порядку, передбаченому ст.212 Земельного кодексу України.

Оскільки позивач не є власником земельної ділянки, яка згідно схеми розташування земельних ділянок є землями сільської ради (проїзд) тобто позивач не має повноважень власника спірної земельної ділянки, то права його не можуть бути порушені самовільним зайняттям цієї земельної ділянки будь ким...

Щодо матеріальної шкоди за зняття пагорба які позивач оцінює в 27331,50 грн. та витрати на опорну стіну в розмірі 30668 гр. 82 коп. нічим не доведені в судовому засіданні...

Посилаючись на схему розташування меж земельних ділянок яким встановлено, що відповідачка порушила межі земельної ділянки. , разом з цим представник позивача не заперечувала, що відповідачка захопила землі сільської ради .

Ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що «майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також; шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала»..

Наполягаючи на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 58000 гр. 32 коп. . представник не заперечувала, що ці витрати позивач не ніс, також не доведено якими діями відповідачки заподіяна матеріальна шкода саме в такому розмірі, якій , крім надуманих розрахунків, не доведений в судовому засіданні..

Тобто, в судовому засіданні не доведені умови, які дають підстави для покладання відповідальності на відповідачку по відшкодуванню матеріальної шкоди. .

Щодо моральної шкоди в розмірі 15000 грн.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини , крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обовязку по відшкодуванню такої шкоди, та обставин, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Що стосується моральної шкоди , то суд в цій частині відмовляє, оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати . чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні ,в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому

Представником позивачки не доведенл позов в цій частині.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивачки не довела тих обставин на які посилалася як на підставу позовних вимог, не надали докази в обґрунтування цих вимог, не спростувала тих обставин на які посилалася відповідач в обґрунтування своїх заперечень , що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та її представнику їх права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачки оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Суд вважає, що у діях відповідачки відсутні протиправність дій , вина та причинний зв»язок з можливим причиненням позивачу як матеріальної також моральної шкоди. про що зазначено вище.

Керуючись ст.. ст.. 125, 126, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: