Апеляційний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.

при секретарі- Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства о обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житлоінвест-Гарант» про розірвання договору про участь у фонді фінансування будівництва житла та стягнення коштів.

Встановила :

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, 13.02.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір №13/02/08 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А в будинку №31-А по вул.. Нова в м.Бориспіль, Київської області.

Сума внесених коштів в інвестування житлового будівництва становить 325 529,00 грн., яка була сплачена 13.02.2008 року. В цей день він отримав Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно якого дата введення об»акта будівництва в експлуатацію визначено ІУ квартал 2008 року.

Об»єкт будівництва - це частина 9-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку за адресою Київська обл..АДРЕСА_1, поверх 4-й, загальна площа-50,08 кв. м..

Позивачем умови Договору виконані у повному обсязі. Відповідач не виконав прийняті на себе зобов»язання , не здійснив будівництво об»єкту та введення будівництва в експлуатацію в обумовлені строки. На даний час будівництво взагалі не проводиться та зупинено.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив розірвати договір №13/02/08 від 13.02.2008 року та стягнути з відповідача внесені кошти в сумі 325529 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23.08.2011 року позов задоволено частково.

Розірвано договір №13/02/08 від 13.02.2008 року про участь у Фонді фінансування будівництва виду А в будинку №31-А по вул.. Нова в м.Бориспіль, Київської області, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ відповідальністю «Фінансова компанія «Житлоінвест-Гарант». В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду в частині відмови у задоволенні позову нормам матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення суду в цій частині , ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

По справі встановлено, що 13.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №13/02/08 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А в будинку №31-А по вул.. Нова в м.Бориспіль, Київської області.

Сума внесених коштів в інвестування житлового будівництва становить 325 529,00 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 13.02.2008 року.

13.02.2008 року позивач отримав Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно якого дату введення об»акта будівництва в експлуатацію визначено ІУ квартал 2008 року.

Об»єкт будівництва - частина 9-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку за адресою Київська обл..АДРЕСА_1, поверх 4-й, загальна площа-50,08 кв. м..

Позивачем умови Договору виконані у повному обсязі.

На день звернення позивача до суду відповідач не виконав прийняті на себе зобов»язання, не здійснив будівництво об»єкту та введення будівництва в експлуатацію в обумовлені строки. На даний час будівництво взагалі не проводиться та зупинено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині розірвання договору про участь у ФФБ виду А від 13.02.2008 року, суд виходив з положень ст..ст.526, 610 ЦК України, умов договору та дійшов висновку про те, що відповідач, як управитель належним чином не виконав свої зобов»язання, передбачені договором, не здійснив будівництво об»єкту та введення будівництва в експлуатацію в обумовлені сторонами строки, а тому вимоги довірителя про дострокове розірвання договору є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Рішення в цій частині сторонами не оскаржується.

Відмовляючи позивачу у стягненні відповідно до договору від 13.02.2008 року, сплачених при інвестуванні коштів у сумі 325520 грн., суд зазначив, що даним договором визначено строки та механізм повернення грошових коштів, зокрема, у випадку, коли довірителем подано заяву про відмову від участі у ФФБ (позивачем подано таку заяву 23.05.2011 року), а тому граничний строк виконання зобов»язання у відповідача спливає 31.10.2011 року, у зв»язку з чим дійшов висновку, що право вимоги у позивача виникає після даної дати і, що на час розгляду справи в частині вимог про стягнення коштів, у сторін відсутній спір про право.

Даний висновок суду не є безспірним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст. ст. 1029, 1037 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобовязується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Обовязком управителя майном є управління майном відповідно до умов договору.

Загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, встановлено Законом України від 19.06. 2003 року "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" .

За правилами ч. 4 ст. 18 Закону у разі порушення забудовником строків спорудження обєкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обовязків, передбачених ч. 1 цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобовязаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до ст. 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у Фонді фінансування будівництва (далі ФФБ) і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною.

Згідно ч.2 ст.651, ч.2 ст..653 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною; у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються.

Судом встановлено, що відповідачем порушено вимоги договору, який було укладено з позивачем : не здійснено будівництво об»єкту та введення будівництва в експлуатацію в обумовлений у договорі термін ( ІУ квартал 2008 року), у зв»язку з чим суд вважав за необхідне достроково розірвати договір між сторонами від 13/02/08.

За таких підстав, посилання суду на відсутність у позивача права на звернення до суду за захистом порушеного права до 31.10.2011 року, не відповідає вимогам закону та обставинам справи. При цьому суд не навів будь-які обґрунтування щодо зазначеної дати та не вказав, чому у даному випадку, граничним строком виконання зобов»язання відповідачем є саме 31.10.2011 року .

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу, за умови дострокового розірвання договору з вини відповідача, у виплаті останнім грошових коштів в сумі 325 520 грн. не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року в частині відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення грошових коштів скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове рішення.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Житлоінвест-Гарант» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 325520 грн. та судові витрати в сумі 1411, 5 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: