Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 29 вересня 2011 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судці Балаби О.А., при секретарі - Редько А.О., з участю сторін.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна,

встановив:

12.08.2011 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю з серпня 2003 року до 2010 року, визнати право спільної сумісної власності та поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою смт. Короп, вул. Слобідська, буд. 10, Коропського району Чернігівської області.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що починаючи з 06 серпня 2003 року почати проживати однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і проживали до 2010 року. За час спільного проживання 22.08.2003 року на підставі договору купівлі-продажу укладеного на ім'я відповідача придбали за спільні кошти 1А частину спірного житлового будинку. 13.12.2004 року '/г частина спірного будинку на підставі договору дарування була подарована відповідачу. Оскільки все майно придбано за спільні кошти та в період спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки позивачка просить поділити будинок в натурі виділивши їй частину будинку в якому є: сіни, кладова, кухня, одна кімната, а також виділити '/2 частину погреба і один сарай. Іншу частину будинку залишити в користуванні відповідача.

Ухвалою суду від 06.09.2011 року за ініціативою суду в порядку ст. 35 ЦПК України до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_3.

Під час розгляду справи позивачка подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка не була прийнята до розгляду, оскільки за змістом вона є аналогічною первісному позову.

У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просить задовольнити з підстав зазначених в позові.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що згоден на поділ в рівних частинах '1/2 частини спірного житлового будинку, яка була придбана 22.08.2003 року на підставі договору купівлі-продажу. Відносно іншої частини будинку зазначив, що оскільки вона була йому подарована, отже є його особистою власністю і не підлягає поділу. Крім того пояснив, що з 14.12.1974 року по даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі, який не розірваний з ОСОБА_3 З позивачкою познайомився в 2003 році і почали проживати разом, але вона постійно проживала в м. Київ і лише періодично приїжджала в смт. Короп.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та повідомила про свою згоду з позовом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що знає сторони близько п'яти років Тільки зі слів позивачки відомо, що вони придбали будинок та проживали разом однією сім'єю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає сторони близько шести років. Про те, чи проживали вони разом незнає.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.08.2003 року Константиненко J1.M. продала, а ОСОБА_2 придбав у власність : частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: смт. Короп, вул. Слобідська, буд. 10, Коропського району. Чернігівської області.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюватися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже в даному випадку підлягають застосуванню норми ЦК України в редакції 1963 року.

З дослідженого у судовому засіданні паспорта відповідача вбачається, що з 14.12.1974 року по даний час зареєстровано шлюб з ОСОБА_6. Розірвання шлюбу не зареєстровано.

Враховуючи, що ОСОБА_2 на час розгляду справи перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3М, і шлюб не розірвано, тому суд не вбачає підстав для визнання факту проживання однією сім'єю з позивачкою без реєстрації шлюбу з 2003 року.

Крім того, як роз'яснено у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 1998 року, правила статтей 22, 28, 29 КпШС України не застосовуються до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК України в редакції 1963 року.

Таким чином, згідно законодавства чинного на час придбання на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини спірного житлового будинку, сам факт проживання осіб однією сім'єю без реєстрації шлюбу не міг слугувати підставою для визнання придбаного у цей період майна спільною сумісною власністю таких осіб.

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 13.12.2004 року ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар 1/2 частину житлового будинку № 10 по вул. Слобідській в смт. Короп, Чернігівської області.

Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Виходячи з викладеного ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі отримав у дар 1/2 частину № 10 по вул. Слобідська в смт. Короп, тому це є його особистою власністю і не може бути об'єктом спільної сумісної власності та підлягати поділу.

Одночасно в силу положень ч. 2 ст. 74 Сімейного кодексу України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже в даному випадку спірний житловий будинок не може бути об'єктом права спільної сумісної власності.

На підставі вищевикладеного позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 10, 60, 208, 212 -215, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 74 Сімейного кодексу У країни суд.

виріши в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2011 року.

Суддя: Балаба О. А.