Справа № 2-п-219/11(№2-3520/11)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г., при секретарі Прохоровій К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення, його скасування та призначення справи до розгляду в загальному судовому порядку.

Свої вимоги мотивує тим, що судом були допущені порушення матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Також зазначив, що відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір позики укладений між фізичними особами має бути безпроцентним, а тому суд не мав право стягувати з відповідача відсотки за договором позики. (а. с. 85)

У судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву, зазначив, що суд також неправомірно стягнув з відповідача індекс інфляції, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки позика надавалась у іноземній валюті.

Позивач до суду не зявився, був повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду заяви. (а. с. 96)

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення, заявник посилається на те, що він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

На це слід зазначити наступне.

Вищевказана справа надійшла у провадження суду 04.04.2011 року. (а. с. 2)

Заочним рішенням суду від 24.05.2011 року позов було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 суму боргу 341622,52 грн. та 36% річних у сумі 171503,85 грн., а всього 513126,37 грн. (а. с. 40-42)

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно вимог ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Встановлено і не заперечується відповідачем, що він проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що він вказує у договорі позики, поданій ним заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі. (а. с. 10, 48, 85)

В судовому засіданні 27.04.2011 року було зафіксовано неявку відповідача без поважних причин. (а. с. 30)

На адресу відповідача судом було направлено рекомендованого листа про дату та час розгляду справи в судовому засіданні 24.05.2011 року, повідомлення про вручення якого 04.05.2011 року наявне в матеріалах справи (а. с. 31, 37), але відповідач будучи заздалегідь оповіщеним у встановленому порядку про час і місце судового розгляду не повідомив суд про причини неявки та не подав заяву про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Зі змісту ст. 74-76 ЦПК України вбачається, що таке повідомлення відповідача є належним, а тому посилання заявника на те, що він не знав про час та місце розгляду справи є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач у заяві про перегляд зазначив, що відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір позики укладений між фізичними особами має бути безпроцентним, а тому суд не мав право стягувати з відповідача відсотки за договором позики.

Ці твердження не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ст. 2 цього Закону він регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг.

Відповідно до ст. 1 цього Закону учасники ринків фінансових послуг - юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, та споживачі таких послуг.

Таким чином, у даному випадку цей Закон не може застосовуватись до правовідносин, що склалися між двома фізичними особами і в даному спорі відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України, а тому суд керувався саме нормами ЦК України ухвалюючи рішення від 24.05.2011 року.

Зокрема, в тексті рішення суду зазначено, що згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 01.01.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобовязання щодо виконання даного договору.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу 341622,52 грн. та 36% річних у сумі 171503,85 грн., а всього 513126,37 грн.

Посилання представника відповідача у судовому засіданні на те, що суд також неправомірно стягнув з відповідача індекс інфляції, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки позика надавалась у іноземній валюті, не відповідають дійсності виходячи з наступного.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення суд прийшов до висновку про відмову в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки дана умова не була передбачена договором позики від 01.01.2010 року, а також через те, що сторони у договорі встановили еквівалент суми позики до долара США, який є іноземною валютою захищеною від інфляції по відношенню до гривні. (а. с. 40-42)

Також, відповідач не надав суду будь-яких доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. У заяві про перегляд заочного рішення такі докази також не вказані. Усі належні докази які містяться в матеріалах справи були враховані та всебічно оцінені судом під час ухвалення рішення.

Зі змісту статті 232 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню за сукупності двох обставин: 1) відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, судом достеменно встановлено, що жодна з обставин відповідачем належним чином обґрунтована не була.

З огляду на наведене, заява про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 24.05.2011 року задоволенню не підлягає.

Керуючись: Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 611, 638 ЦК України, ст.ст. 27, 74-76, 169, 224, 228-233 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Залишити без задоволення заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя