Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц - 4494/2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т. Є. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року. м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

Суддів: Стрелець Л.Г.,

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 спілки «Академія», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання кредитного договору недійсним, визнання договорів поруки недійсними ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до КС «Академія», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання кредитного договору недійсним, визнання договорів поруки недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 10.09.2007 року між нею та КС «Академія» був укладений кредитний договір № 49/09-07 від 10.09.2007 року, відповідно до якого вона отримала грошові кошти в сумі 35000 гривень.

На забезпечення виконання договору було укладено договори поруки № 49/09/07-пор від 10.09.2007 року з поручителями ОСОБА_5В та № 49/09-07-пор-2 від 10.09.2007 року з поручителем ОСОБА_6

Від імені КС «Академія» кредитний Договір та договори поруки було підписано головою правління ОСОБА_7, відносно якої вподальшому порушено кримінальну справу за ч. І ст.365 КК України.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2010 року кримінальна справа була закрита у зв'язку зі зміною обстановки. Судом було встановлено, що ОСОБА_7, укладаючи договір від імені кредитної спілки порушила надані їй повноваження, та завдала КС «Академія» матеріальну шкоду на суму 35 000 грн., і на момент розгляду справи частково відшкодувала її у розмірі 11072,74 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7В не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, просила суд визнати недійсним кредитний договір та договори поруки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 вересня 2007 року було укладено ОСОБА_4 договір № 49/09-07, відповідно до умов якого Кредитна Спілка „Академія надала позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості зворотності, терміновості, платності кредит у розмірі 35000 грн. строком на 24 місяця з оплатою по відсотковій ставці 32 % річних.

Від імені КС „Академія ОСОБА_4 договір було підписано головою правління ОСОБА_7

Відповідно до п.п. 2.1.2 ОСОБА_4 договору кредит був наданий відповідачем шляхом видачі готівки з каси. Позивач підписала ОСОБА_4 договір та отримала кредит згідно видаткових касових ордерів № 348 від 10.09.2007 року в сумі 7500 грн. та № 351 від 11.09.2007 року в сумі 27500 грн.

10.09.2007 року між ОСОБА_5 та КС „Академія був укладений Договір поруки № 49/09-07-пор., за умовами якого ОСОБА_5 взяв на себе зобовязання по виконанню позивачем кредитного договору № 49/09-07 від 10.09.2007 року. В цей же день між ОСОБА_6 та КС „Академія був укладений Договір поруки № 49/09-07-пор-2, згідно якого ОСОБА_6 взяла на себе зобовязання по виконанню позивачем ОСОБА_4 договору № 49/09-07 від 10.09.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

До вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься і волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом цієї норми закону ніхто не може бути примушений до укладення договору, що не відповідає його волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору тощо.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оспорювані позивачем угоди укладені у письмовій формі з додержанням вимог ст.203 ЦК України, позивачем не надано, а в судовому засіданні не встановлено, підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними.

Крім того судом встановлено, що КС „Академія у повному обсязі виконали прийняті на себе зобовязання за договором і надали ОСОБА_3 в тимчасове користування на умовах забезпеченості зворотності, терміновості, платності кредиту у розмірі 35 000 грн. строком до 10.09.2009 року з оплатою по відсотковій ставці 32 % річних, а відповідачка ОСОБА_3 у свою чергу прийняті зобовязання не виконала, має заборгованість у розмірі 29 242,60 грн., та тільки в лютому 2011 року предявила позов про визнання правочину недійсним з підстав відсутності у голови правління ОСОБА_7 необхідного обсягу цивільної дієздатності на підписання ОСОБА_4 договору.

При вирішенні даного спору судом з достатньою повнотою та всебічністю досліджено надані сторонами докази, вірно встановлено фактичні обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини та правильно застосовано норми матеріального й процесуального права.

Суд правильно відхилив доводи щодо укладання ОСОБА_4 договору та договорів поруки представником КС „Академія з перевищенням повноважень, оскільки ця обставина жодним чином не впливає на права та обовязки ОСОБА_3, якій про відсутність у голови правління ОСОБА_7 необхідного обсягу цивільної дієздатності на підписання ОСОБА_4 договору та договорів поруки стало відомо тільки влітку 2010 року, хоча виконати свої зобовязання перед КС „АкадеміяОСОБА_8 повинна була до 10.09.2009 року.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2011 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: