Справа № 22-ц-1296/2011
Головуючий у 1 інстанції Горейко М.Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Стефанів Н.С.,

суддів: Проскурніцького П.І., Соколовського В.М.

секретаряСідорука А.О.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2009 року позивач звернувся із зазначеним позовом в суд, обґрунтовуючи його тим, що відповідач ОСОБА_3 зобовязання по кредитному договору від 28 вересня 2006 року не виконує, суму кредиту та нараховані проценти за користування кредитними коштами у встановлені договором строки не сплачує, тому просив стягнути з нього 444615, 34 гривень всієї заборгованості за кредитним договором яка нарахована на 22 січня 2009 року.

Під час розгляду справи позивач уточнював заявлені вимоги та просив ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2006 року в сумі 694183,83 гривень нарахованих на 19 травня 2011 року та судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_3 як позичальник ухиляється від своєчасного виконання зобовязання за кредитним договором згідно встановленого графіка, тому на 01 травня 2011 року заборгованість по сплаті кредиту становить 59435,42 євро: з яких заборгованість за кредитом 41878,00 євро, заборгованість за відсотками 13044, 85 євро, заборгованість по комісії 15813, 27 гривень, заборгованість по пені 4512,57 євро, заборгованість по пені за комісію - 3718,40 гривень. Загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті нарахована позивачем на 1 травня 2011 року в сумі 19531,67 гривень.

Справа № 22-ц-1296/2011р.Головуючий в І інстанції ОСОБА_4

Категорія 27Суддя-доповідач ОСОБА_1

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2011 року в позові ТзОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_3 відмовлено.

На дане рішення ТзОВ «Укрпромбанк» подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення з підстав неповного з'ясування обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що між відповідачем та ТОВ «Укрпромбанк» існують однорідні вимоги та відповідачем вчинено односторонній правочин щодо їх зарахування.

При ухваленні рішення суд першої інстанції повинен був керуватись нормами ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які розяснюють, що кошти учасників фондів фінансування будівництва якими є відповідачі отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Не враховано, що правління Національного банку України відкликало банківську ліцензію та ініціювало процедуру ліквідації ТзОВ «Український промисловий банк».

Статтею 50 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що порушення строків спорудження обєктів будівництва або неналежне виконання зобовязань забудовником не може впливати на правовідносини, що виникли між банком та позичальником відповідно до укладеного ними договору про іпотечний кредит, і не є підставою для припинення виконання зобовязань позичальником. ТОВ «Укрпромбанк» не здійснював зарахувань за боргом відповідача, оскільки вимоги не є однорідними за кредитним договором і договором про участь у фонді фінансування будівництва та строк виконання зобовязання не настав.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, який вимоги скарги підтримав та просив ухвалити нове рішення про задоволення уточнених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи ё рішення суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач ОСОБА_3 згідно укладеного 28.09.2006 року із ТЗОВ «Укрпромбанк» кредитного договору отримав 45200 Євро для участі у фонді фінансового будівництва виду "А", тобто у спорудженні малоповерхового житлового комплексу "Західний" в урочищі Чобіт села Угринів Тисменицького району.

За умовами договору позичальник ОСОБА_3 зобовязувався повертати кредит та проценти згідно погодженого сторонами графіка, а у разі порушення такого зобовязання банк має право вимагати дострокового повного погашення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів передбачених договором.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 березня 2010 року розірвано договір про участь у фонді фінансування будівництва та зобовязано ТОВ «Укрпромбанк» виплатити ОСОБА_3 883044,12 гривень. Між позивачем та відповідачем існують взаємні однорідні зобовязання щодо повернення коштів, тому відповідно до ст. 601 ЦК України грошові зобовязання ОСОБА_3Ф за кредитним договором від 28.09.2006 року є припиненими.

Однак, висновок суду щодо зарахування однорідних зобовязань відповідно до ст.601 ЦК грошових зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором від 28.09.2006 року не відповідає обставинам справи, неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобовязання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог. Строк виконання яких не встановлений, або встановлений моментом предявлення вимог. Згідно ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст. 6 ЗУ №978 «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», кошти учасників фондів, отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Згідно ст. 50 цього ж Закону, банк надає кредит довірителю ФФБ на умовах, визначених в договорі про іпотечний кредит. Предметом іпотеки за іпотечним договором є об'єкт інвестування, який стане власністю позичальника в майбутньому, та/або майнові права на нього.

Порушення строків спорудження об'єкта будівництва або неналежне виконання зобов'язань забудовником не може впливати на правовідносини, що виникли між банком та позичальником відповідно до укладеного ними договору про іпотечний кредит, і не є підставою для припинення виконання зобов'язань позичальником.

Тому, у суду першої інстанції не було підстав вважати, що грошове зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором від 28.09.2006 року та зобовязання за рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 березня 2010 року про стягнення на користь ОСОБА_3 883044,12 гривень є однорідними і за даними правовідносинами підлягає зарахуванню відповідно до ст. 601 ЦК України.

Відповідно до кредитного договору від 28 вересня 2006 року ОСОБА_3 добровільно взяв на себе зобовязання перед банком.

Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань.

Відповідно до поданих банком розрахунків позичальник прострочив сплату кредиту та нарахованих відсотків, тому Банк на підставі договору вправі був ставити питання про дострокове витребування та погашення всієї суми кредиту.

Кредитний договір укладений відповідно до діючого законодавства і згідно ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.

Колегія суддів вважає, що на користь позивача за кредитним договором з відповідача підлягає стягненню 647 210 грн.86 коп. заборгованості по кредитному договору № 185/КВ/Ф-06 від 28.09.2006 року та 100 грн. пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки повинен бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин які мають істотне значення.

Тому, визначаючи суму стягнення неустойки, колегія суддів вважає за необхідне взяти до уваги доводи представників відповідача про обставини регулювання відносин фінансово-кредитного механізму і управління майном при будівництві житла які склались між сторонами, що має істотне значення і заслуговують на увагу. За даних обставин сума неустойки на переконання суду підлягає зменшенню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» 647 210 грн.86 коп. заборгованості по кредитному договору № 185/КВ/Ф-06 від 28.09.2006 року та 100 грн. пені.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий Н.С. Стефанів

Судді: П.І. Проскурніцький

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Н.С. Стефанів