Справа № 2-134/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.08.2011 Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Мясоєдова О. М

при секретарі Андрейченко І. О.,

за участю позивача- Кравченка Є.Ф

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Страхова Компанія «Універсальна», ( третя особа Публічне акціонерне товариство «Донгорбанк» ) про захист прав споживача та про стягнення безпідставно не сплаченої страхової виплати , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. ( Відповідач був зареєстрований ,як Відкрите акціонерне товариство Страхова Компанія «Універсальна», на теперішній час товариство зареєстровано ,як Публічне акціонерне товариство Страхова Компанія «Універсальна» ) . Свій позов , обґрунтовуючи тим , що 18 вересня 2007 року він уклав кредитний договір №44/07ФЛ з ПАТ „Донгорбанк» (надалі Кредитний договір ). Відповідно до умов договору банк надав йому на умовах кредиту 49680 доларів США для купівлі автомобілю «Міцубіші Паджеро Вогон 3.2 AT.

За зазначені кошти відповідно до договору купівлі-продажу він у продавця ПП «Аеліта» придбав вказаний автомобіль, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, право власності зареєстроване на нього відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС160627 виданого 18.09.2007 року РЕВ 3-го МРВ ДАІ при ГУМВС України в Дніпропетровській області .

Відповідно до «Програми кредитування фізичних осіб «Авто в кредит» станом на 08 липня 2007 року обов'язковою умовою надання кредиту є страхування автомобіля, що підтверджується інформаційним листом до програми кредитування.

Враховуючи вимоги банку він 19 вересня 2008 року уклав договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля №32-31/060225 з «Страховою компанією Універсальна» в особі Дніпропетровської філії.( надалі Договір страхування ). Вигодонабувач відповідно до договору страхування - ПАТ „Донгорбанк". Підтвердженням зазначеної обставини є страховий поліс. При цьому відповідач в порушення вимог ст. 988 ч.1 ЦК України не ознайомив його з правилами страхування. Зазначені правила він отримав лише після настання страхового випадку і відмови відповідача здійснити страхову виплату.

Вартість автомобіля на дату укладення Договору страхування становила 225477 грн. Франшиза при пошкодженні автомобіля складає 2254,77 грн., що підтверджується страховим полісом.

12 червня 2009 року приблизно о 08.30 годин його автомобіль був пошкоджений в наслідок ДТП, яке відбулося по вул. Волгоградській в районі вул. О.Брозовського в місті Кривому Розі, що підтверджується адміністративним протоколом. Відповідно до п. 5.1.3.Договору страхування він відразу ж повідомив органи ДАІ, що також підтверджується зазначеним адміністративним протоколом.

Про пошкодження автомобіля відповідно до п. 4.2.9. та 5.1.1. Договору страхування впродовж години по телефону «служби підтримки» він відразу повідомив страхову компанію та банк с повним викладенням обставин події та з відомостями про другий автомобіль учасник ДТП згідно з п. 5.1.10. договору страхування. Йому по телефону працівником страхової компанії було повідомлено номер страхового випадку - 22908 від 12.06.2009 року. З зазначеної дати у відповідності до п. 4.1.2. Договору страхування відповідач повинен був впродовж двох робочих днів вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів необхідних для своєчасного здійснення страхової виплати. Але відповідач вимоги договору в цій частині не виконав, що підтверджується відсутністю до теперішнього часу страхового акту.

Після цього він зателефонував директору Криворізького відділення страхової компанії ОСОБА_5, котру повідомив про страховий випадок, номер страхового випадку, та запросив на місце ДТП. Однак, до закінчення оформлення працівниками ДАІ документів за фактом ДТП, представники страхової компанії так і не з'явилися, незважаючи на те, що офіс Криворізького відділення знаходиться безпосередньо біля місця ДТП.

Оскільки автомобіль перебував на гарантійному обслуговуванні в ПП «Аеліта», враховуючи, що представники страхової компанії не прибули на місце ДТП, по телефону він погодив з працівниками страхової компанії місце зберігання автомобіля до його огляду страховим експертом, та подальшого ремонту, автомобіль був транспортований на стоянку СТО зазначеного підприємства з метою подальшого здійснення ремонту в зазначеному підприємстві та збереження гарантії, а також відповідно до п. 5.1.2. Договору страхування з метою збереження автомобіля та попередження збільшення можливих збитків. Зазначені обставини підтверджуються довідкою ПП «Аеліта».

В цей же день відповідно до п. 5.1.6. Договору страхування він особисто надав представникам Криворізького відділення страхової компанії всі наявні в нього документи стосовно ДТП, а також в цей же день представник Криворізького відділення страхової компанії на автостоянці СТО ПП «Аеліта» оглянув и сфотографував автомобіль відповідно до умов п. 5.1.6. договору страхування, але протокол огляду для ознайомлення та підписання йому не надав, що підтверджується довідкою ПП «Аеліта».

В період часу з 12.06.2009 року до 24.06.2009 року він кожний день заїжджав в офіс Криворізького відділення «Страхова компанія «Універсальна», надав усі документи передбачені розділом № 6 договору страхування, вимагав найскорішого проведення огляду автомобіля аварійним комісаром в його присутності. Але йому так і не повідомили про дату і час проведення огляду автомобіля аварійним комісаром. Зазначені обставини його дзвінків, відвідин офісу страхової компанії, та надання ним всіх необхідних документів підтверджується відсутністю претензій відповідача до нього стосовно цих обставин, а також письмовою відмовою в здійсненні страхової виплати в котрій не вказано на те, що він не виконав в цій частині вимоги договору страхування.

В зв'язку з тим, що 13.06.2009 року його син ОСОБА_6, який є інвалідом з дитинства, отримав тяжку травму і перебував на стаціонарному лікуванні з зазначеної дати до 17.07.2009 року з подальшою явкою до травматолога на 18.07.2009 року, йому був необхідний транспортний засіб для того, щоб постійно його відвідувати, возити на обстеження, він був змушений здійснювати невідкладні заходи для ремонту автомобіля, що є поважними причинами для проведення оплати ним запасних частин та ремонту автомобіля. Зазначені обставини підтверджуються виписним епікризом лікарні №5585, довідкою лікарні №164 та посвідченням дитини-інваліда.

25.06.2009 року в офісі Криворізького відділення страхової компанії йому повідомили, що начебто 24.06.2009 року аварійний комісар здійснив огляд автомобіля, тобто через 12 днів після отримання повідомлення про страховий випадок, що є порушенням вимог п.5.1.4 Договору страхування з боку відповідача. Тобто він мав повне право здавати автомобіль в ремонт, оскільки відповідач не провів огляд автомобіля впродовж 7 днів з дня одержання повідомлення про страховий випадок, що підтверджується відсутністю акту огляду автомобіля. Тим більше, що в порушення вимог п. 4.1.2. відповідач протягом 2 робочих днів з 12.06.2009 року до 13.06.2009 року не здійснив заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного оформлення документів для здійснення страхової виплати: не склав страховий акт, акт огляду автомобіля, експертну оцінку вартості ремонтних робіт, необхідних для усунення пошкоджень автомобіля. Оскільки, письмова згода на оплату ним відновлювального ремонту та запасних частин, є таким документом, котрий не був йому наданий у визначений п. 4.1.2. Договору страхування, то він мав повне право розпочати оплату ремонту свого автомобіля, що і почав робити з 02.07.2009 року. Тому п.5.1.9. Договору страхування у даному випадку не може бути до нього застосований. Тим більше, що відповідно до п.9.1.6. Договору страхування він мав поважні причини проводити оплату і ремонт свого автомобіля в наслідок неналежного виконання умов договору відповідачем.

На його вимогу ,йому не надали для ознайомлення протокол огляду автомобіля. Директор Криворізького відділення страхової компанії ОСОБА_5 та директор Дніпропетровського відділення страхової компанії ОСОБА_7 не повідомили йому причини огляду автомобіля без його присутності.

26.06.2009 року він відправив автомобіль на СТО ПП «Аеліта» в м. Дніпропетровськ, оскільки необхідні для ремонту роботи на СТО зазначеного підприємства в м. Кривому Розі не виконувалися. Про це він повідомив працівників Криворізького відділення страхової компанії.

06.07.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повідомили його , що йому відмовлено в виплаті страхового відшкодування оскільки він здійснив ремонт автомобіля до його огляду аварійним комісаром. Факт відмови в здійсненні страхової виплати підтверджується письмовою відмовою відповідача в здійсненні йому страхової виплати.

02.07.2009 року відповідно до чеку він здійснив останній платіж за ремонт автомобіля, вартість якого становить загалом 37592 грн. відповідно до рахунку на оплату №498 від 18 червня 2009 року, що підтверджується самим чеком та рахунком. Відповідно до п. 7.1., 7.3., 7.4. Правил страхування він надав усі необхідні для здійснення страхової виплати документи відповідачу, котрий впродовж максимум 20 днів повинен був здійснити страхову виплату.

Таким чином відповідач прострочив виконання зобов'язання по здійсненню страхової виплати починаючи з 23.07.2009 року і повинен сплатити йому страхове відшкодування в розмірі 37512 грн., пеню, згідно п. 4.1.3 Договору страхування, в розмірі 3751,2 грн., суму індексації на індекс інфляції в розмірі 3413,59 грн. і суму з врахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 2670,03 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України. Загалом підлягає стягненню з відповідача сума страхового відшкодування в розмірі 47346,82 грн. Розрахунок суми заборгованості з врахуванням облікової ставки НБУ та розрахунок суми індексації на індекс інфляції наведений в позовній заяві.

Його позов підлягає задоволенню, оскільки він не порушив жодних вимог цивільного законодавства України та добросовісно використовував свої цивільні права на відміну від відповідача, котрий недобросовісно використовував свої цивільні права.

Відповідач порушив вимоги ст. 3 ч. 1 п. 6 ЦК України відповідно до якої загальними засадами цивільного законодавства у тому числі є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто, вимоги п. 5.1.9. Правил страхування не відповідають вимогам зазначеної норми матеріального права, оскільки незаконно обмежує його цивільні права, а саме: ст. 12 ч.1 та ч. 5 ЦК України відповідно до якої особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч1). Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (ч.5).Він діяв відповідно до вимог ст. 13 ч. 1-4, ч. 6 ЦК України відповідно до якої: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1); при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч.2); не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3);при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.4); у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6).

У свою чергу відповідач порушив вимоги зазначеної норми матеріального права, оскільки умови Правил страхування зазначені в п. 5.1.9. порушують вимоги зазначеної норми закону, а також відповідач зловживав своїми правами не проводячи огляд автомобіля впродовж 7 днів (оскільки протокол огляду йому не було надано до теперішнього часу) та неоформлюючи всіх необхідних документів впродовж 2 днів після настання страхового випадку відповідно до вимог п. 4.1.2. Правил страхування.

Фактично положення Правил страхування викладені в п. 5.1.9 обмежують його можливість мати цивільні права та обов'язки стосовно свого майна, а саме здійснювати його ремонт в найкоротші строки з метою його використання за призначенням. Тому, положення зазначеного пункту правил страхування є нікчемним правочином відповідно до вимог ст. 27 ч.1 ЦК України, згідно з якою правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним. Це випливає з того, що положення зазначеного пункту правил страхування обмежує здійснення ним його права власності передбаченого ст. 319 ч.1, ч.2, ч.5, ч.7 ЦК України згідно з якими: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1); власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2). Законом не заборонено здійснювати ремонт свого транспортного засобу. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, котрі він не порушив; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (ч.5); діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.7). Тобто положення правил щодо обмеження його прав, котрі не передбачені законом є недопустимим, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В свою чергу відповідно до вимог та ст. 988 ч. 1 п. 1, п. 2, п. 3 ЦК України страховик зобов'язаний:

1)ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку,вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові;

2)у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

3)відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Він належним чином виконав свої обовязки, передбачені ст. 989 ЦК України, і дії по здійсненню часткового ремонту і оплати запасними частин для ремонту автомобіля без письмової згоди відповідача він здійснив відповідно до вимог ст. 989 ч. 1 п. 4 ЦК України, згідно з якою він зобовязаний вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної статті він повідомив страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Також немає підстав для відмови в здійсненні страхової виплати, передбачених ст. 991 ЦК України, оскільки всі його дії були спрямовані на захист майна, він не подавав неправдивих відомостей стосовно об'єкту страхування або про факт настання страхового випадку, не одержував повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; він своєчасно повідомив відповідача про страховий випадок. Інших підстав, передбачених законом, для відмови в здійсненні страхової виплати немає.

Умови правил страхування, передбачені п. 5.1.9 суперечать вищепереліченним вимогам цивільного закону і є нікчемними.

Відповідно до ст. 992 ч. 1 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Оскільки в договорі не встановлений розмір неустойки, тому відповідач за прострочення виконання зобов'язання відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України повинен сплатити йому суму боргу за невиконане зобов'язання з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних за весь час прострочення виконання зобов'язання.

До теперішнього часу відповідач не виконав умови договору страхування, не здійснив своєчасно страхову виплату відповідно до п.4.1.3, 4.4.2. та 7.4. зазначеного договору, та листами за №508 від 20.07.2009 року та №640 від 22.09.2009 року відмовив у здійсненні страхової виплати незважаючи на те, що він виконав належним чином всі умови договору страхування, тому підстав для відмови у здійснені страхової виплати, передбачених ст. 26 Закону нема. При цьому відповідач послався на порушення ним положень п.5.1.4. та 5.1.9. договору страхування, згідно з яким він мав права ремонтувати свій автомобіль та купувати запасні частини за власний кошт лише за наявності письмової згоди на це страхової компанії, яка йому не була надана. Також відповідач послався на те, що начебто 24.06.2009 року аварійний комісар прибув на стоянку СТО ПП «Аеліта» та «побачив» частково розібраний автомобіль, а працівника СТО начебто повідомили аварійному комісару, що в автомобілі замінили рульову тягу та наконечник. На підтвердження достовірності зазначених обставин відповідач послався на пояснення головного спеціаліста східного центру врегулювання збитків від 07.07.2009 року. Зазначені обставини підтверджуються вищевказаним листом відповідача, яким мене було повідомлено про відмовив здійсненні страхової виплати.

Згідно з відповіддю КФ ПП «Аеліта» від 11.02.2010 року за вих.№048/02 заміна рульової тяги та наконечника зумовлені унеможливленням використання транспортного засобу за призначенням, тобто унеможливлювало пересування автомобіля під час ремонту, та збільшувало витрати на транспортування до місця ремонту без їх заміни, що підтверджується зазначеним листом ПП «Аеліта».

Відповідно до п.4.3.3. та 9.1.6. Договору страхування відповідач міг відмовити у страховій виплаті тільки в разі порушень вимог договору з його сторони без поважних на це причин. Тому страхова виплата не здійснена з вини відповідача, котрий, згідно з п.4.1.3. Договору страхування повинен сплатити мені пеню в розмірі 0,05% від суми, що підлягає виплаті за кожний день прострочення, але не більше ніж 10% від зазначеної суми. Оскільки прострочення складає 221 день, загальна сума пені винна бути стягнута у розмірі 10% від загальної суми боргу і становить 3751,2 грн.

Відповідно до п.4.6 Договору страхування, за невиконання умов договору відповідач повинен нести відповідальність відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідач повинен відшкодувати матеріальні збитки, які він витратив на ремонт пошкодженого автомобіля шляхом здійснення страхової виплати в сумі 47346,82 грн. з відрахуванням франшизи в розмірі 2254,77 грн., тобто 45092,05 грн. До теперішнього часу порушуючи умови договору страхування відповідач не здійснив жодної страхової виплати. Своїми діями відповідач порушує його право на страхове відшкодування, умови договору страхування та норми діючого законодавства України.

Виходячи з викладеного вважає, що підстав для відмови в виплаті страхового відшкодування відповідно до положень Правил страхування, вищенаведених норм ЦК України немає і страхове відшкодування може бути перераховане на його рахунок в ПАТ «Донгорбанк», оскільки відповідно до кредитного договору вигода набувачем є саме банк, який надав письмову згоду відповідачу листом від 19.04.2010 року за вих. №770 та йому листом від 19.04.2010 року за вих. №771 на перерахування страхової виплати саме йому і, що підтверджується страховим полісом та зазначеними листами ПАТ «Донгорбанк».

Крім того, дотепер відповідач не повідомив, а ні його, а ні вигодонабувача про те, що страховий акт складений, та не ознайомив його та представника банку з цим актом, що підтверджується відсутністю в нього будь-яких повідомлень, окрім повідомлення про відмову в здійсненні страхової виплати.

Відповідно до Програми він виконав всі необхідні дії при настанні страхового випадку документи, та розпочав ремонт вже після проведення представником відповідача огляду транспортного засобу. У відповідності до ст. 22, 23, 629 ЦК України він має право на виконання умов договору, який є обов'язковим для виконання до сторін договору, і на отримання страхової виплати.

Для того щоб захистити свої права та більш ефективно брати участь у судових засіданнях по цивільній справі він звернувся за правовою допомогою до адвоката, що підтверджується угодою про надання правової допомоги. На правову допомогу він витратив 10 000 грн., що підтверджується квитанцією. За інформаційно-технічне забезпечення судового процесу сплатив 120 грн., що підтверджується квитанцією. На відшкодування цих судових витрат він має право у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Тому просить стягнути з відповідача на його користь страхову виплату, у якості відшкодування матеріальної шкоди, гроші в сумі 45092,05 грн. і зобов'язати відповідача перерахувати зазначену страхову виплату у розмірі 45092,05 грн. на його рахунок .Стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення страхової виплати у розмірі 2670,03 грн., пеню у розмірі 4509,205грн.тасуму індексації на розмір індексу інфляції у розмірі 3413,59 грн. Стягнути з відповідача на його користь у відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати наоплату послуг адвоката у сумі 10 000 грн., 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1. позовні вимоги підтримали повністю.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували, оскільки у виплаті позивачу страхового відшкодування Страховиком було відмовлено правомірно. Суду пояснили , що 19.09.2008р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 32-31/060225 стосовно автомобіля Mitsubishi PajeroАЕ6197ВТ( надалі Договір страхування ) . 12.06.2009р. Позивач звернувся до Відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування у зв'язку з подією ДТП , що сталася 12.06.2009р. з належним йому автомобілем.

Відповідно до п. 5.1.9. Договору, Страхувальник має право самостійно оплачувати відновлювальний ремонт на станції технічного обслуговування чи іншому спеціалізованому підприємстві та купувати необхідні для ремонту запчастини та матеріали (в т.ч. за кордоном) тільки після попередньої письмової згоди Страховика, в іншому разі Страховик може відмовити у виплаті або зменшити її розмір.

Крім того, пунктом 5.1.4. Договору передбачено, що у випадку настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник зобов'язаний в пошкодженому транспортному засобі ( надалі ТЗ) не робити ніяких змін що не обґрунтовуються необхідністю забезпечення безпеки руху, зменшення розміру збитку або допомоги потерпілим і не віддавати його в ремонт без попереднього огляду представником Страховика.

Як вбачається із листа директора СТО «Аеліта» роботи з ремонту автомобіля розпочаті 12.06.2009 року , в день події ДТП , відповідно до заявки ОСОБА_4 на ремонт від 12.06.2009 року та заказу на запасні частини від 13.06.2009 року були узгоджені тільки з ОСОБА_4Ф, не попередивши про це Відповідача. ОСОБА_4 запросив до огляду ТЗ робітника Страхової компанії ОСОБА_9 , яка не є фахівцем зі страхового огляду ТЗ .

24.06.2009р. аварійний комісар прибув для огляду пошкодженого ТЗ на СТО «Аелита», та побачив частково розібраний автомобіль. Працівник СТО повідомив аварійного комісара про те, що вони змінили рульову тягу та наконечник для того, щоб переміщати ТЗ по території станції, подальший ремонт ТЗ буде проводитись в м.Дніпропетровську.

Про те, що автомобіль був відремонтований без згоди Відповідача стало відомо представнику Страховика Головному спеціалісту східного центру врегулювання збитків.

Позивач відремонтував застрахований автомобіль НОМЕР_2 без попередньої згоди Відповідача, чим порушив умови Договору.

Відповідно п. 9.1.6 Договору страхування, підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є невиконання Страхувальником будь-яких обов'язків за Договором без поважних на це причин.

Враховуючи наведене, на підставі п. 5.1.9 та п. 9.1.6 Договору страхування, Відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті Позивачу страхового відшкодування.

Стаття 991 ЦК України встановлює, що Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Стаття 26. ЗУ «Про страхування» встановлює, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

В зв'язку з вищенаведеним вважають, що Відповідач не порушив умови Договору, а лише скористався своїми правами передбаченими ст. 991 Цивільного Кодексу України та ст.26. Закону України «Про Страхування», та прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що Позивач був повідомлений листом. Крім того, інший учасник ДТП , яке мало місце12.06.2009 року , і який виконав умови Правил страхування отримав страхове відшкодування.

Таким чином вважають, що зазначені позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи ПАТ «Донгорбанк» на боці позивача ОСОБА_10 вимоги позивача підтримав,та просив суд розглядати справу в його відсутності. .

Вислухавши сторони, свідків , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_4 має бути відмовлено.

Судом встановлено , що 18.08.2007 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Донгорбанк було укладено кредитний договір №44/07ФЛ, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 49680 доларів США. зі сплатою 11,5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 16.09.2014 року на умовах, визначених Договором кредиту для купівлі автомобілю «Міцубіші Паджеро Вогон 3.2 AT» ( надалі Автомобіль )..За зазначені кошти відповідно до договору купівлі-продажу позивач у продавця ПП «Аеліта» придбав вказаний Автомобіль, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, право власності зареєстроване на нього відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС160627 виданого 18.09.2007 року РЕВ 3-го МРВ ДАІ при ГУМВС України в Дніпропетровській області .

Відповідно до «Програми кредитування фізичних осіб «Авто в кредит» станом на 08 липня 2007 року обов'язковою умовою надання кредиту є страхування автомобіля, що підтверджується інформаційним листом до програми кредитування. В якості забезпечення виконання зобовязань за Договором Кредиту 18.09.2007 року транспортний засіб передається в заставу Банку,який придбається за гроші та належить ОСОБА_4 Є Ф. .

Враховуючи вимоги банку позивач 19 вересня 2008 року уклав договір добровільного страхування (надалі договір Страхування ) наземного транспорту, а саме автомобіля №32-31/060225 з ЗАТ «Страхова компанія Універсальна»( надалі у звязку зі зміною назви Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія Універсальна»).Вигодонабувач відповідно до договору страхування є ПАТ „Донгорбанк". Відповідно до умов Договору страхування, Страховик взяв на себе обов'язок здійснювати страховий захист застрахованого автомобіля.

12.06.2009 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Страхова компанія Універсальна» з заявою про виплату страхового відшкодування у звязку з подією ДТП,що сталося 12.06.2009 року з належним йому автомобілем.

Після повідомлення Страховика про страховий випадок і звернення ОСОБА_4 до Страховика з питання виплати страхового відшкодування, 22.09.2009 року Страховиком була надана відповідь, згідно якої сума страхового відшкодування виплачена бути не може. Відповідно до п. 5.1.9 Договору страхування страхувальник має право самостійно оплачувати відновлюваний ремонт на станції технічного обслуговування чи іншому спеціалізованому підприємстві та купувати необхідні для ремонту запчастини та матеріали ( в т.ч. за кордоном ) тільки за попередньої згоди Страховика,в іншому разі Страховик може відмовити у виплаті або зменшити її розмір. Крім того , п. 5.1.4. Договору Страхування передбачено ,що у випадку настання події,що має ознаки страхового випадку Страхувальник зобовязаний в пошкодженому ТЗ не робити ніяких змін, що не обґрунтовується необхідністю забезпечення безпеки руху,зменшення розміру збитку або допомоги потерпілим і не віддавати його в ремонт без попереднього огляду представником Страховика. Про те автомобіль був відремонтований без попереднього огляду представником Страховика.

Позивач не надав суду доказів ,свідки не підтвердили того факту ,що він розпочав ремонт вже після проведення представником відповідача огляду транспортного засобу.

Суд також звертає увагу на те ,що вигодонабувачем за Договором страхування є не ОСОБА_4., а Банк .

Відповідно до ст.20 Закону України „Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування. Страхове відшкодування повинен отримати вигодонабувач, яким відповідно до договору страхування є саме Банк, а не ОСОБА_4.- позичальник за Договором кредиту.

Предметом розгляду даної справи є оспорювання виникнення зобов'язань відповідача та розміру зобов'язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №32-31/060225 від 19.09.08р. , укладеного між: позивачем та відповідачем, і предметом страхування за яким є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (ст.980 ЦК України , ст.4 Закону України «Про страхування»), а саме: транспортним засобом «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_3 ( надалі Автомобіль ).

Відповідно до ст.11, ст.509 ЦК України , зобов'язання виникають, зокрема, на підставі договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 979 ЦК України , ст.16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1 ст. 982 ЦК України , істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Як вбачається із листа директора СТО «Аеліта» роботи по ремонту автомобіля розпочаті 12.06.2009 року , в день події ДТП , відповідно до заявки ОСОБА_4 на ремонт від 12.06.2009 року та заказу на запасні частини від 13.06.2009 року були узгоджені тільки з ОСОБА_4Ф, не попередивши про це Відповідача .

24.06.2009р. аварійний комісар прибув для огляду пошкодженого ТЗ на СТО «Аелита», та побачив частково розібраний автомобіль. Працівник СТО повідомив аварійного комісара про те, що вони змінили рульову тягу та наконечник для того щоб переміщати ТЗ по території станції, подальший ремонт ТЗ буде проводитись в м.Дніпропетровську.

Позивач відремонтував застрахований Автомобіль без попередньої згоди Відповідача, чим порушив умови Договору.

Відповідно п. 9.1.6 Договору страхування, підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є невиконання Страхувальником будь-яких обов'язків за Договором без поважних на це причин.

Враховуючи наведене, на підставі п. 5.1.9 та п. 9.1.6 Договору страхування, Відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті Позивачу страхового відшкодування.

Стаття 991 ЦК України встановлює, що Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Стаття 26 Закону України «Про страхування» встановлює, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Таким чином суд вважає ,що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 526, 988, 991 ЦК України, Законом України „Про страхування, ст.ст. 213-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Страхова Компанія «Універсальна», ( третя особа Публічне акціонерне товариство «Донгорбанк» ) про захист прав споживача та про стягнення безпідставно не сплаченої страхової виплати - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги , а іншими учасниками ,які не були присутні в суді , в той же строк з моменту отримання копії рішення

Суддя О.М. Мясоєдова

Суддя: ОСОБА_11