Справа №22-ц-261/11 18.01.2011 18.01.2011 18.01.2011
Справа № 22ц-261/11 Головуючий у 1-й інстанції Чаус Л.В.
Категорія 45 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів Буренкової К.О., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Мерікової Д.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2010 року

за позовом

ОСОБА_2 до багатогалузевого госпрозрахункового комунального підприємства «Сирена» (далі БГКП «Сирена»)

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та перенесення паркану,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 р. ОСОБА_2 предявив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

Його діду ОСОБА_3 належав жилий будинок № 18, що розташований по вул. Кутузова (раніше - вул. Бакуніна, 16) в м. Очакові Миколаївської області.

Після його смерті, яка сталася 21 серпня 1996 р., цей будинок був прийнятий у спадщину доньками діда, його матірю ОСОБА_4 та тіткою ОСОБА_5

14 серпня 2003 р. за договором дарування він отримав у дар від матері і тітки вказаний жилий будинок, оформив на себе право власності.

За життя його діду на підставі рішення виконкому Очаківської міської ради депутатів Миколаївської області від 10 травня 1955 р. № 5 та акту від 09 липня 1956 р. була відведена в натурі земельна ділянка для обслуговування цього житлового будинку, загальною площею 1099 кв.м.

Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, якою користується структурний підрозділ БГКП «Сирена», що знаходиться за адресою: вул. Миру 24 в м. Очакові Миколаївської області.

В 2008 році для приватизації земельної ділянки він звернувся із заявою до Очаківської міської ради Миколаївської області.

При її обмірі встановлено, що відповідач безпідставно захопив частину належної йому земельної ділянки розміром по ширині 11,2 м. по всій її довжині 39,9 м. та встановив на ній паркан, внаслідок чого зменшились її розміри.

Ухвалою від 22 червня 2010 р. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача притягнуто відділ держкомзему в м. Очакові Миколаївської області.

Посилаючись на порушення його прав на земельну ділянку, яка була виділена його діду, просив зобовязати БГКП «Сирена» звільнити земельну ділянку передану для обслуговування житлового будинку № 18 по вул. Кутузова в м. Очакові Миколаївської області та зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні ним вказаною земельною ділянкою, переданої для обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку шляхом перенесення паркану на ширину 11,2 м. в сторону вул. Миру м. Очакова Миколаївської області по всій довжині ділянки.

Відповідач проти позову заперечував, вважаючи його безпідставним.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин справи, неправильну оцінку доказів та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду І інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з відсутності спору про меншу площу фактичного використання земельної ділянки попередніх власників жилого будинку та рішення про виділення позивачу площі земельної ділянки вказаної ним в позов, тому законних підстав для усунення перешкод в користуванні ним земельною ділянкою більшою площею немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду І інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Як вбачається із матеріалів справи, з 11 лютого 1955 р. ОСОБА_3 був власником будинку № 12 по вул. Бакуніна в м. Очакові Миколаївської області (нині № 18 по вул. Кутузова) (а.с. 7, 10,20).

10 травня 1955 р. йому надано право на індивідуальне будівництво за вказаною адресою на земельній ділянці площею 1099 кв.м (а.с.8-9).

Після його смерті, яка сталася 21 серпня 1996 р., житловий будинок у спадщину отримали його доньки ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які 14 серпня 2003 р. за договором дарування подарували його позивачу (а.с.12 - 14).

24 жовтня 2008 р. ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності (державний акт на право власності) на земельну ділянку 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0, 0099 га для ведення особистого селянського господарства.

Під час обміру земельної ділянки встановлена площа 671,05 кв.м. (а.с. 23).

Земельна ділянка, якою користується позивач має суміжну межу із земельними ділянками по вул. Енгельса 25 і 27 в м. Очакові Миколаївської області, а також відповідача, який як правонаступник Очаківводоканалу, використовує земельну ділянку площею 0,5876 га на підставі Державного акта на право постійного користування землею виданого 24 листопада 1992 р. (а.с. 49 - 52).

Цей Державний акт і рішення Очаківської міської Ради народних депутатів № 284 від 24 листопада 1992 р. попередні власники жилого будинку і позивач не оспорювали.

Тому вважати, що відповідач безпідставно користується земельною ділянку немає.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія приходить до висновку, що відповідно до вимог статей 7,19,22-24 Земельного кодексу України (в редакції 18 грудня 1990 р.) та статей 116, 123, 125-126 діючого Земельного кодексу України відповідач використовує земельну ділянку на законних підставах.

Інших доказів, які б підтверджували самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки позивача, ОСОБА_2, допустимими та належними доказами не довів, хоча за ст. 60 ЦПК України, то є його обов'язком.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та перенесення паркану слід відмовити.

Оскільки цього ж, з тих же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Посилання апелянта на неправильне встановлення судом обставин справи та неправильну оцінку доказів не мають правового значення, оскільки не спростовують висновків суду.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що в 1980 роках за життя його діда Очаківводоканалом була встановлена огорожа, яка існує по теперішній час. На даний час відповідач користується земельною ділянкою на підставі державного акта на право постійного користування землею, який ним не оспорюється.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом 20 днів може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: