Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-262/11
Р і Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А ї Н И

9 серпня 2011 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

-головуючого Клочко О.В.

-при секретарі Туз Н.В.. Таценко О.І., Цецурова Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лікос» м . Черкаси, треті особи без самостійних вимог Управління з питань державної реєстрації об`єктів господарювання ОСОБА_2 Анжели Олександрівна ОСОБА_3 . ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в статутному капіталі та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О ВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лікос» м . Черкаси про визнання права власності на частку в статутному капіталі та зобов`язання вчинити певні дії, вказуючи . що з 28.05.1988 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 .

Рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси від 25.05.2004 року шлюб між ними розірвано.

В період сумісного проживання ними було прийнято рішення про участь в статутному капіталі юридичної особи ТОВ «Лікос» м . Черкаси з метою створення умов для здійснення спільної підприємницької діяльності.

7.02.1997 року та 16.05.1997 року вона отримала грошові кошти в сумі 2700 грн. та 6900 грн. у борг з метою внесення їх в статутний фонд ТОВ «Лікос»., чому підтвердження квитанції до прибуткового касового ордеру, які вона надала до заяви.

У зв`язку з виконанням нею зобов`язань щодо внесення грошових коштів в статутний фонд ТОВ «Лікос» свідчидть про виникнення відповідних прав та обов`язків учасника товариства, що заперечується відповідачем . а тому, вона змушена звертатися з даним позовом до суду у відповідності до ст. »92 ЦК України . ст.ст. 3,6,і 1-13,50-52 Закону України «Про господарські товариства», ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -- підприємців».

Просила суд визнати за нею право власності па вклад в статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю «Лікос» в розмірі 9600 гривень та зобов`язати вказане товариство видати їй свідоцтво учасника цього товариства із зазначенням розміру внеску - 9600 гри. . а Управління з питань державної реєстрації суб`єктів господарювання внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру щодо учасника товариства - ТОВ «Лікос» в частині зміни учасника ОСОБА_1 з розміром частки 9600 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали.

Представники ТОВ «Лікос» м . Черкаси Синьобок С.В., Олійник Ф.В., Косян М.М. позовні вимоги не визнали.

Треті особи ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 ОСОБА_3 також заперечили задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_3 зазначила . що її син ОСОБА_5 три роки проживав разом з ОСОБА_1 . після чого вони разом не проживали, спільне господарство не вели .

їхній син - ОСОБА_4 вирішив проживати разом з батьком ОСОБА_5

ОСОБА_7 зазначила , що вона з 2002 року проживала з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_9 , а 19.08.2004 року вони зареєстрували шлюб.

Після смерті ОСОБА_5 вона ввернулася до суду стосовно спадкового майна. Представник третьої особи - Управління в питань державної реєстрації суб`єктів господарювання в судове засідання не з`явився , надавши лист від 17.12.2010 року про можливість розгляду справи у їхню відсутність.

Третя особа - ОСОБА_10 ; надав суду письмову заяву від 10 березня 2011 року в якій зазначив , що вважає позов ОСОБА_1 обгрунтованим та просив суд справу розглядати без його участі.

Заслухавши пояснення сторін . допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає . що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у суду не має . виходячи з наступних підстав.

Відповідно до обставин справи, позивачка ОСОБА_1 в період з 28.05.1988 року по 25.05.2004 року перебувала у шлюбних стосунках з ОСОБА_5 що підтверджено даними свідоцтва про укладення шлюбу від 7 квітня 1988 року та рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси по справі № 2-2853/04 про розірвання шлюбу, які надані суду. Відданого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають сина ОСОБА_4 , який залучений судом по даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог. 19 серпня 2004 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 дошлюбне прізвище - ОСОБА_11 яка також залучена судом по даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог .

Згідно свідоцтва про смерть від 17.09.2008 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 трагічно загинув 26 серпня 2008 року / згідно пояснень сторін - застрелений невідомою особою / .

До участі по розгляду даної справи судом залучено також і матір загиблого ОСОБА_5 ОСОБА_3 .

Також на виконання ухвали апеляційного суду Черкаської області по даній справі, до розгляду справи залучено в якості третьої особи ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_1 , як колишня дружина ОСОБА_5 , 20 липня 2009 року звернулася до суду з даним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю

«Лікос» м . Черкаси про визнання права власності на частку в статутному капіталі та зобов`язання вчинити певні дії. надавши в розпорядження суду копії квитанцій до прибуткового касового ордеру №147 від 12 травня 1997 року та №45 від 12 лютого 1997 року про внесення нею внеску в статутний фонд відповідно в сумі 6900 гривень та 2700 гривень як докази обгрунтованості вимог.

В ході розгляду справи з`ясована та підтверджено документально , що постановою заступника прокурора Придніпровського району м . Черкаси Лут І.В. від 11 листопада 2009 року відносно позивачки ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за № за фактом використання завідомо підробленого документу та замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, за ознаками злочинів, передбачених ст. 358 ч,3, ст. 1 5. ст. 190 ч,2 КК України.

Цьому передувало звернення ТО В «Лі кос» до Київського науково дослідного інституту судових експертиз з заявою від 16.10.2009 року про проведення дослідження підписів від імені ОСОБА_5 зображення яких містяться в електрографічних копіях прибуткових касових ордерів за №45 від 12.02.1997 року та № 147 від 12.05.1997 року та підпису від імені ОСОБА_5 в оригіналі Змін до статуту ТОВ «Лікос» від 24.12.2002 року.

За висновком експертів КНДІСЕ № 9686/9687 від 22 жовтня 2009 року електрографічні копії прибуткових касових ордерів №45 від 12.02.1997 року та №147 від 12 травня 1997 року виконані шляхом монтажу за допомогою внесення в них зображення підпису, що міститься в Змінах до статуту ТОВ «Лікос» від 24.12.2002 року.

А тому , враховуючи вищевикладене . правила ст. ст. 58.59,60 ЦГІК України , вищевказаний висновок експертів КНДІСЕ. а також ті обставини , що позивачкою.

ОСОБА_1 суду не надано оригінали цих квитанцій за відсутності перешкод у витребуванні доказів та перевірці джерел інформації, лише з цих підстав у позовних вимогах ОСОБА_1 мас бути відмовлено.

Сама по собі наявність копій квитанцій до прибуткового касового ордеру з відображенням на них частини печатки та підпису касира не е достовірним доказом та підтвердженням вчинення дій направлених саме на внесення внеску в статутний фонд товариства як про це

вказано у цих квитанціях , оскільки відсутні будь........які фактичні дані про надходження

цих коштів на розрахунковий рахунок вказаного підприємства........відповідача .

Позивачкою не надано відповідних належних та допустимих доказів, які б доводили обгрунтованість та законність її позовних вимог, а ті . які надані в розпорядження суду не є такими та фактично повністю спростовані як вказаним висновком експертів , так і

іншими доказами відповідача........даними постанови про порушення кримінальної справи від

11.11.2009 року .даними витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, даними Статуту та Установчого договору ТОВ «Лікос» , тощо.

А тому . саме з вищевикладених підстав в позовних вимогах ОСОБА_1 має бути відмовлено . оскільки саме сторони мають надати суду відповідні докази , які б

підтверджували позовні вимоги чи докази . які спростовують ці вимоги / ст. 60 ЩІК У країни

Також . в ході розгляду перевірені всі джерела . які вказувались сторонами , як утримувачі тієї чи іншої інформації та судом в повній мірі прийнято дії, направлені на забезпечення доказів шляхом витребування тих чим інших документів . допиту свідків, тощо .

Разом з тим . заява про забезпечення доказів позивачкою ОСОБА_1 до суду не подавалась, а висновок експертного дослідження на теперішній час є не спростованим

доказом , оскільки будь........які інші докази суду не надані.

Крім того . відповідно до матеріалів справи відсутні будь........які фактичні дані про те , що

позивачка ОСОБА_1 будь коли була учасником 'ТОВ «Лікос» м . Черкаси, що вона реально вносила вищевказані суми коштів - відповідно 6900 гривень та 2700 гривень у 1997 ропі та правові підстави внесення нею цих коштів.

Це випливає також із суті самих позовних вимог , оскільки ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ТОВ «Лікос» видати їй свідоцтво учасника товариства із зазначенням розміру внеску . а також зобов`язати Управління з державної реєстрації суб`єктів господарювання внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру щодо учасників ТОВ «Лікос» в частині зміни учасника ОСОБА_1 з розміром частки 9600 гривень. Разом з тим , встановлено , що ОСОБА_1 ніколи не була засновником чи учасником ТОВ «Лікос» м . Черкаси , в Статуті чи Установчому договорі ТОВ «Лікос» вона не вказана як учасник товариства , ніколи не приймала участі у зборах учасників товариства, не виконувала інших обов`язків учасника товариства , будь - яких вимог майнового характеру до ТОВ «Лікос» не висувала аж до часу подачі даного позову до суду, що визнала в судовому засіданні.

На цей рахунок позивачкою суду також не надано жодного доказу, окрім посилань на вищевказані копії квитанцій за №45 №147 за 1 997 рік, про що зазначено вище.

В ході розгляду справи також встановлено , що позовні вимоги ОСОБА_1 адресовані до суду 20.07.2009 року, пов`язуються із трагічною смертю ОСОБА_5 та наявною спадщиною після його смерті, оскільки вона являється колишньою дружиною ОСОБА_5 та від шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_4 .

Оскільки за життя ОСОБА_5 перебував у шлюбі із ОСОБА_7 , тому до

справи залучено окрім вищевказаних осіб , всіх інших відомих суду спадкоємців........матір

ОСОБА_5 ОСОБА_3 та дружину ОСОБА_7 / треті особи /. сина ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - ОСОБА_4 / третя особа /

Також позивачкою ОСОБА_1 акцептується увага на тому , що про рішення Соснівського районного суду м . Черкаси від 25.05.2004 року про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 вона дізналась лише 15.10.2008 року в момент отримання рішення. Разом з тим . встановлено , що 16.06.2009 року нею адресовано письмову заяву до ТОВ «Лікос» з проханням про включення її до складу учасників / засновників / ТОВ «Лікос» та видачу свідоцтва / засновника / товариства.

В підтвердження цього до заяви додано копію опису з переліком вкладення та квитанцію про оплату цінного листа за адресою АДРЕСА_2 ТОВ «Лікос».

Будь........які докази того , що вказана заява дійшла до адресата та достовірно ним отримана

- суду не надані, самі по собі копії вказаних опису, квитанції та заяви на адресу ТОВ «Лікос» ніяким чином не підтверджують обставин того ,що відповідачем достовірно отримано письмову заяву ОСОБА_1 , повідомлення про вручення та інші докази про це у справі відсутні .

Більше того , матеріалами справи підтверджено . а саме . даними ухвали колегії суддів

судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 жовтня 2009 року по даній справі про те , що ТОВ «Лікос» в процесі розгляду справи наголошувало на тому , за вказаною адресою АДРЕСА_2 ТОВ «Лікос» - фактично не знаходиться та вони не отримували поштових рекомендованих повідомлень в тому числі і направлених судом . та відповідно до даних поштових відділень зв`язку . листи були повернуті за зворотною адресою .

Саме з цих , а також і інших підстав було скасовано по даній справі рішення суду , ухвалене іншим складом суду від 12.08.2009 року .

Оскільки письмова заява ОСОБА_1 в аналогічний спосіб, фактично у той самий період часу та в особливості на ту ж саму адресу АДРЕСА_2 ТОВ «Лікос» направлялась на адресу відповідача та взагалі відсутні будь - які фактичні дані про отримання відповідачем даної заяви ОСОБА_1 від 16.06.2009 року, суд вважає , що достовірних доказів про пропущення строку звернення позивачкою до суду саме з поважних причин - не надано.

Ті докази . на які ОСОБА_1 посилається як на підстави для позовних вимог в ' частині строків звернення до суду не можуть визнаватися такими , що узгоджуються із ЦЕІК України, оскільки з`ясовано , що шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано в судовому порядку за рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси 25 травня 2004 року , після чого ОСОБА_5 19.08.2004 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 / третя особа по справі / .26.08.2008 року ОСОБА_5 трагічно загинув , а 15.10.2008 року ОСОБА_1 отримано рішення суду про розірвання шлюбу.

Будь які докази про порушення свого права власності позивачкою ОСОБА_1 суду не надано . як цього вимагає ч.2 ст. 72 СК України .

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб . розірвання шлюбу . визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС / статті 106.107 СК України / чи з дати набрання рішенням суду законної сили / ст.ст. 109.1 10 СК України /, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності / ч.2 ст. 72 СК України /.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально та показами численних свідків . що шлюбні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 припинили ще в 1991 1992 роках . за рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси в 2004 році розірвали даний шлюб , а тому , сама по собі, констатація позивачкою факту отримання рішення Соснівського районного суду м . Черкаси про розірвання шлюбу 15.10.2008 року як факт того, що вона дізналась про порушення своїх прав . не може визнаватися судом як

достовірний доказ порушення прав позивачки, оскільки предметом спору є саме правовідносини між позивачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Лікос» м . Черкаси за відсутності будь яких документальних підтверджень про те . що позивачка була чи є учасником цього товариства , та більше того , вона сама визнає , що вона ніколи не була учасником цього товариства / її заява від і6.06.2009 року / і ніколи не була на загальних зборах та просить видати її свідоцтво учасника / засновника / цього товариства.

Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної

сумісної власності подружжя, а тому , насамперед , спірні правовідносини -........це відносини

саме позивачки з ТОВ «Лікос» м . Черкаси . і ніяким чином факт обставин розірвання шлюбу та смерті ОСОБА_5 , як колишнього чоловіка позивачки , не є обставиною . яка пов`язується із розподілом спільної сумісної власності подружжя.

А тому , висновок відповідача ТОВ «Лікос» про пропуск позивачкою ОСОБА_1 строку позовної давності для звернення до суду цілком обгрунтований та узгоджується із нормами ст.ст. 257.261 ЦК України за відсутності заяви про поновлення цього строку та відповіли їх доказів.

Фактично позов ОСОБА_1 базується на наданих до суду двох вищевказаних квитанцій до прибуткового касового ордеру за №45 від 12.02.1997 року та №147 від 12.05.1997 року, які повністю спростовані відповідачем вищевказаним висновком експертів КНІДСЕ від 22.10.2009 року, а інші докази щодо наявності правових відносин між сторонами ОСОБА_1 суду не надані.

ОСОБА_1 з 1997 року не приймала участі у діяльності підприємства , не була учасником чи засновником цього товариства . не була включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців . строк звернення до суду пропустила без поважних причин.

Суд вважає обгрунтованими і посилання представників відповідача ТОВ «Лікос» м . Черкаси на п.28 постанови Пленуму Верхового Суду України за№11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідно до якого визначено . що :

«Статтею 12 Закону України від 19 вересня 1991 року №1576-Х11 «Про господарські товариства» встановлено . що власником майна переданого йому засновниками і учасниками, є саме товариство. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той з подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки».

Проте . позовна вимога саме про визнання права власності на внесок до статутного фонду товариства не є обгрунтованою на законі, оскільки суперечить п.28 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України та фактичним обставинам справи.

Тобто , невірно визначено та сформульовано вимогу . та у позивачки відсутнє право вимоги, оскільки власником майна є саме товариство, а вклад до статутного фонду товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і право власності на нього не може визнаватися.

Що стосується посилань позивачки ОСОБА_1 , як доказ обгрунтованості позовних вимог на рішення Соснівського районного суду м . Черкаси по цивільній справі № 2 - 4507109 від 1 червня 2009 року за позовом ОСОБА_13 до неї про стягнення боргу , яким з неї стягнуто на користь ОСОБА_13 за договором позики 7200 гривень та судові

витрати, а саме , в розумінні статті 61 ЩІК України, то на цей рахунок судом має бути зазначене наступне.

Відповідно до ст. 61 ІДПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Висновок суду у вказаному рішенні на те , що грошові кошти в сумі 2700 гривень та 6900 гривень , що вказані у квитанціях до прибуткового касового ордеру за №45 від 12.02.1997 року та №147 від 22.05.1997 року , отримані ОСОБА_1 в борг у ОСОБА_13 , були внесені позивачкою в якості вкладу до статутного капіталу 'ГОВ «Лікос» є констатацією обставин . які визнані сторонами.

Проте вказані обставини . що встановлені судом та вказати в самому рішенні суду , ніяким чином не доводять обставин того , що вказані кошти дійсно були потрачені ОСОБА_1 та внесені нею саме до статутного фонду ТОВ «Лікос» м . Черкаси, оскільки ці обставини не були і не могли бути об`єктом перевірки та дослідження судом першої інстанції, оскільки між сторонами існував спір щодо обставин укладення / чи не укладення / договору позики та повернення суми позики.

Питання законності та достовірності внесення суми коштів саме до статутного фонду ТОВ «Лікос» у цьому судовому засіданні не могли досліджуватися та перевірятися і це не було

предметом спору.

А тому . наявність такого рішення Соснівського районного суду м . Черкаси від 1 червня 2009 року між ОСОБА_14 , та ОСОБА_1 по цивільній справі №2 - 4507Ї09 про стягнення боргу , хоча і містить встановлені ним рішенням обставини , проте вони ніяким чином не доводять обгрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_1 в частині достовірності внесення коштів як суми вкладу в статутний фонд товариства, оскільки повністю спростовуються доказами , які надані відповідачем в ході розгляду даної справи щодо відсутності будь - яких правовідносин між сторонами , про відсутність обставин внесення позивачкою будь якої суми коштів на рахунок ТОВ «Лікос» та участі у діяльності товариства в якості учасника чи засновника цього товариства та в особливості спростовуються даними висновку експертного дослідження за № 9686/9687 від 22.10.2009 року про те , що вищевказані квитанції до прибуткових касових ордерів за №45 та №147 за 1997 рік виконані шляхом монтажу за допомогою внесення в них зображення підпису, що міститься в Змінах до статуту ТОВ «Лікос» від 24.12.2002 року.

А тому . рішення Соснівського районної«) суду м . Черкаси від 1.06.2009 року по справі №

2........45 07/09 11е може визнаватися беззаперечним доказом обгрунтованості позовних вимог

ОСОБА_1 , оскільки ним доведено обставини , які лише вказують на отримання коштів у борг та використання цих коштів з метою внесення їх до статутного фонду ТОВ «Лікос». проте ніяким чином не доводять достовірності внесення та дійсного використання цих коштів саме на внесення до статутного фонду ТОВ «Лікос». оскільки предметом спору це не було і не могло бути виходячи з суті самого спору.

Крім того . на цей рахунок суд не досліджував і не міг досліджувати відповідні докази на предмет доведеності чи не доведеності цих обставин справи, а ТОВ «Лікос» м . Черкаси навіть не було стороною у справі.

Ці обставини судом в повній мірі досліджувались в судовому засіданні шляхом

витребування та дослідження вищевказаної цивільної справи № 2-4507509 Соснівського районного суду м . Черкаси.

Разом з тим , суд має зазначити , що вимоги ОСОБА_1 повністю спростовуються і даними іншої цивільної справи Соснівського районного суду м . Черкаси за № 2 -285»/04 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу , відповідно до якої ОСОБА_5 у позовній заяві власноручно конкретизовано та вказано , що

вони , як подружжя, більше тринадцяти років не проживають разом і мають різні сім`ї, що по часу шляхом арифметичного розрахунку відповідає 1991 року.

Позовна заява написана власноручно ОСОБА_5 і в ній також вказано і місце їхнього проживання, що також спростовує посилання позивачки та її представника щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 навіть до 2004 року , коли було написано дану заяву.

Позовні вимоги ОСОБА_1 повністю спростовані поясненнями третіх осіб, в особливості ОСОБА_7 / дружини / та ОСОБА_3 / матері / в частині того , з ким конкретно, з якого часу та де саме / за якою адресою / проживав ОСОБА_5 з часу розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та по часу своєї смерті, що також було детальним об`єктом дослідження суду та наявного спору сторін.

Крім того . позовні вимоги спростовані і поясненнями численних свідків в цій частині, які в тій чи іншій мірі знали ОСОБА_5 та підтримували з ним стосунки.

Так , свідок ОСОБА_15 , яка являється рідною сестрою ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтвердила обставини того , що її брат ОСОБА_5 проживав у шлюбі з ОСОБА_1 приблизно 3- 3,5 років.

За її поясненнями за життя ОСОБА_5 . останній їй не говорив про внесення ОСОБА_1 будь - якої суми коштів до статутного фонду товариства.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначив . що з ОСОБА_5 він познайомився в 1994 роді, неодноразово позичав у нього гроші в сумі 1,5 тис. доларів СІП / . 2000 доларів США та до 4000 доларів (ТЛА.

Свідок ОСОБА_17 ОСОБА_18 зазначила . що вона була сусідкою і знає ОСОБА_1 та її сім`ю . В 1992 році вони купили квартир)1, а їхні ліги приблизно одного віку, їй пам`ятається , що сім`я - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та їхній син ОСОБА_19 проживали по сусідству з нею / по АДРЕСА_3 / тривалий період часу, проте гопну дату пояснити не могла.

Свідок ОСОБА_20 . зазначила , що ОСОБА_1 та її сім`ю вона знає приблизно з 1988 року, в період з 1992 року по 1998 рік вона була у неї в гостях / на свята / по АДРЕСА_3 . про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вона нічого не знає.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні зазначив , що ОСОБА_5 в період з 1995 року по 1998 рік проживав разом із ОСОБА_22 / за поясненнями на теперішній час - АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 разом із сином проживала по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 був дуже рідко.

Свідок ОСОБА_23 0.1. зазначив . що ОСОБА_5 являється йому кумом ,з 1995 року коли він приїхав з м. Єкатеринбурга , ОСОБА_5 проживав по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_3 , між собою вони лише спілкувались , а спільне господарство не вели.

Свідок ОСОБА_24 зазначив , що він вчився в одному класі із ОСОБА_5 , з 1995 року ОСОБА_5 проживав за адресою АДРЕСА_1 і проживав там до 1998 року.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні зазначила . що вона знайома з ОСОБА_5 з 1990 року, коли приїхала в м . Черкаси та працювала в проектному інституті.

У них були спільні друзі та вони стали зустрічатися.

Приблизно в 1993 році ОСОБА_5 купив будинок но АДРЕСА_1 . де з 1995 року вона проживала разом з ним до початку 1998 року.

Вона впевнена що проживала з ОСОБА_5 саме в цей період часу , оскільки вона розірвала шлюб зі своїм чоловіком в 1994 році і стала проживати з ОСОБА_5 до початку 1998 року. Ці обставини достовірно знає і мати ОСОБА_5 - ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_26 зазначив , що він в період з 1996 року по 1999 рік працював разом із ОСОБА_1 та бачив . що до ОСОБА_1 неодноразово приходив ОСОБА_5 та він вважав , що вони є одна сім`я.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила . що ОСОБА_1 знає приблизно з 1997 року , їхні чоловіки працювали разом у правоохоронних органах. Коли ОСОБА_5 пішов зі служби , то став вести свою справу.

В 1997 році вона надала позику ОСОБА_5 в сумі 2700 гривень та 6900 гривень, про що були написані розписки ОСОБА_1 . кошти мали бути повернуті по першій, вимозі, проте згодом їй стадо відомо . що ОСОБА_5 загинув.

В додатку до справи про стягнення суми боргу за її позовом до ОСОБА_1 у 2009

році / Соснівський районний суд, справа № 2........4507709 / оригінали квитанцій до

прибуткових касових ордерів за № 45 та №147 за 1997 рік - не вказані і не додані , за її поясненнями оригінали квитанцій їй надав ОСОБА_5 , проте в якому році не пам`ятає, також не пам`ятає . де на теперішній час ці квитанції до прибуткових касових ордерів за №45 та №147 за 1997 рік.

Таким чином , відповідно до пояснень найближчих осіб ОСОБА_5 по родинній лінії матері ОСОБА_3 , його рідної сестри ОСОБА_15 , дружини ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , вбачається , що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом та вели спільне господарство фактично не тривалий період часу . який за їхніми поясненнями вимірюється 3 -4 роками, після чого ОСОБА_5 с тав проживати з іншими жінками . а 19.08.2004 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 .

Суд вважає , що пояснення вказаних осіб є найбільш достовірними та послідовними, оскільки вони узгоджуються як між собою так і з фактичними обставинами справи. Посилання ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 про те . що суд має оцінити пояснення свідка ОСОБА_25 критично . суд не може визнати обгрунтованими , оскільки пояснення вказаного свідка узгоджуються із поясненнями інших свідків , втому числі з

поясненнями самих найближчих до Нечипоренка 1(9.В. осіб........матері та сестри , а також

осіб, які час то спілкувались з ним.

Крім того , пояснення третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а також вищевказаних свідків щодо припинення спільного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_1 узгоджуються із власноручними записами самого ОСОБА_5 за свого життя у позовній заяві про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , яку він ще в квітні 2004 року адресував до Соснівського районного суду м .

Черкаси.

Суд вважає найбільш об`єктивними та достовірними пояснення матері ОСОБА_5

ОСОБА_3 , а також його дружини ОСОБА_7 , рідної сестри - ОСОБА_15 в частині того, де / за якою адресою /. в який саме період та з ким саме із жінок проживав ОСОБА_5 як осіб найбільш наближених до нього по родинній лінії, та ці покази в повній мірі узгоджуються із власноручними поясненнями самого ОСОБА_5 за життя заяви про розірвання шлюбу в 2004 році , яку він адресував до Соснівського районного суду м . Черкаси. Ці пояснення також узгоджуються і з поясненнями інших осіб, які в тій чи іншій мірі знали ОСОБА_5 спілкувались з ним та допитані в судовому засіданні.

Також, суд вважає обгрунтованими посилання представників відповідача на Закон України «Про господарські товариства» в частині процедури створення статутного фонду, внесення відповідних відомостей, зазначених в статті 4 цього Закону в установчі документи товариства , обставин отримання свідоцтва товариства та взагалі будь - якої участі у діяльності цього товариства.

В ході розгляду справи встановлено та фактично визнано самою ОСОБА_1 , що крім вищевказаних копій квитанцій до прибуткових касових ордерів №45 та №147 за 1997

рік . у неї немає ніяких документальних підтверджень щодо відносин з даним товариством.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про господарські товариства» відомості про склад засновників та учасників господарського товариства повинні міститися в установчих документах.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про господарські товариства» установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей , зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду, порядок передання / переходу / часток у статутному фонді.

Нечипоренко 0.13 ОСОБА_29 в установчих документах товариства - не вказана, ніколи не була членом цього товариства та не була на загальних зборах та визнала в судовому засіданні, що вона не отримувала і свідоцтво члена цього товариства, а її вимоги базуються лише на

доданих до позовної заяви вищевказаних двох копій квитанцій до прибуткових касових ордерів за №45 та №147 за 1997 рік .

У відповідності до ст. 60 ЦГ1КУкраїни кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду переконливих доказів , які б доводили законність та обґрунтованість її вимог ,відповідні докази на цей рахунок відсутні, а ті, що надані - не є беззаперечними і такими . що доводять законність та обґрунтованість її вимог.

А тому . узагальнюючи вищенаведене . суд вважає . що з вищевикладених підстав в позовних вимогах ОСОБА_1 має бути відмовлено.

На підставі ст.ст. 1 1.60. 21.3-215, 88 ЦГІК України , керуючись ст.ст. 4,12.52, 61 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 17.18 Закону України «Про державну

реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб........підприємців», постановою Пленуму

Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право па шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , ст.ст. 257,392 ЦК України, суд -

В И Р І III И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи . які брали участь у розгляді справи . але не були присутні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення/

Головуючий