Броварський міськрайонний суд Київської області
========================================================================
Справа № 2-2103/11
Провадження № 2/1007/2103/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Сулоєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ?Укрсиббанк? про визнання недійсними окремих положень договору про надання споживачого кредиту, зобовязання провести перерахунок сплачених грошивих коштів в погашення кредиту, стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

04 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними окремих положень укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком ?УкрСиббанк? та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту, зобовязання Акціонерного комерційного інноваційного банку ?УкрСиббанк? здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 грошових коштів за квитанціями від 03 грудня 2008 року № 35 та від 05 лютого 2009 року № 8 всього на суму 5 723 дол. США 90 центів в рахунок погашення кредиту за договором № 0 від 03 квітня 2007 року, стягнення з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 19 288 грн. 66 коп., та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач пославсь на те, що 03 квітня 2007 року між відповідачем в особі відділення № 832 КРД та ним був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0, відповідно до якого відповідач надав позивачеві споживчий кредит в іноземній валюті в сумі 19 207 доларів США на придбання легкового автомобіля марки КІА, а позивач зобовязувався повернути кредит в строк до 03 квітня 2014 року зі сплатою процентів у розмірі 13 % річних. Зазначений договір укладений між сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої відповідачем як Банком кредитором для будь-яких клієнтів. У позивача не було можливості приймати участі у визначенні умов договору, оскільки ці умови встановлені відповідачем у стандартній формі і є однаковими для клієнтів. На виконання умов договору позивач вносив періодичні платежі через банківські відділення відповідача, які відповідач згідно договору зобовязаний зарахувати їх на рахунок погашення кредитної заборгованості. Позивач в рахунок погашення кредиту здійснив перекази готівкових грошових коштів на загальну суму 5 830 дол. США 90 центів, однак відповідач із цих сум в рахунок погашення кредиту врахував лише 106 дол. США 67 центів. Посилаючись на наявність штучно створеної самим відповідачем кредитної заборгованості відповідач предявив до Шевченківського районного суду м. Києва необґрунтований позов про дострокове повернення позивачем кредиту, процентів по ньому та штрафних санкцій на загальну суму 21100 дол. США 87 центів. Станом на 01.06.2009 року сума позовних вимог була відповідачем уточнена і склала 19985 дол. США 20 центів. Однак даний позов був залишений без розгляду. Позивач вважає окремі положення договору такими, що не відповідають вимогам закону та є несправедливими, оскільки вони прямо суперечать принципам справедливості та добросовісності.

Внаслідок порушення відповідачем законних прав і охоронюваних законом інтересів позивача в процесі виконання договору позивач вважає, що йому завдана матеріальна шкода в розмірі 19288 грн. 66 коп. та моральна шкода в розмірі 5000 грн. Позивач зазнав моральної шкоди внаслідок допущених відповідачем порушень у звязку з укладенням та виконанням договору та оцінює її в розмірі 5 000 грн.

15 листопада 2011 року позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсними окремі положення укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання споживчого кредиту № 0 від 03 квітня 2007 року, а саме: визнати повністю недійсними пункти 2.11, 4.9,5.9, 5.10, 5.11, 5.12, 5.14, 7.3, 7.4, 9.3, 9.5, 10.12, 10.14 та 10.20; частково недійсними в частинах першій та другій пункту 4.8 слова «… в рекомендованій банком страховій компанії…», частину третю пункту 4.9, абзац другий частини першої пункту 9.2 («…або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення»), в пункті 10.2 слова «…в сторону збільшення…», абзац четвертий частини першої пункту 10.11; недійсними посилання на пункти 2.11, 4.8, 4.9, 5.7, 5.9, 5.10, 5.11, 5.12, 5.14, 7.4, 10.2, 10.14 договору пунктах 1.2.2, 4.6, 7.3, 12.1 договору; зобовязати відповідача зарахувати в повній сумі сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за квитанцією від 03 грудня 2008 року № 35, а саме 5 323 дол. США 90 центів в рахунок погашення кредиту за договором № 0 від 03 квітня 2007 року та здійснити відповідний перерахунок кредитної заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 30 306 грн. 81 коп., в тому числі пеню в сумі 4 246 грн. 88 коп., проценти в сумі 14 613 грн. 91 коп., інфляційні в сумі 11 446 грн. 02 коп., моральну шкоду в сумі 1 500 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 588 грн. 07 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні пояснив, що 03 грудня 2008 року позивач по справі при погашенні заборгованості за кредитом в розмірі 200 американських доларів у касира банку дізнався про заборгованість, яка виникла у нього станом на 03 грудня 2008 року у звязку з тим, що він лише частково сплачував відсотки за користування кредитом. Касир перевірила по компютеру стан його кредитної історії та повідомила, що заборгованість складає 5430 американських доларів 59 центів, не відміняючи вказану функцію на компютері, прийняла від позивача 200 доларів, але здійснила помилку, видала квитанцію про сплату всієї суми заборгованості в розмірі 5430, 59 доларів. При перевірці каси ввечері, така помилка була виявлена, на рахунок позивача зараховані кошти на погашення суми заборгованості за наданим кредитом 04 грудня 2008 року розмірі 106,67 доларів, 05 грудня 2008 року в розмірі 93, 33 долари. Сума в розмірі 5430, 59 доларів позивачем не сплачувалась, про що свідчить квитанція про здійснення валютних операцій позивачем 04 грудня 2008 року в розмірі 200 доларів (обмін валюти). Щодо визнання певних пунктів кредитного договору недійсними, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, так як при укладенні договору позивач був з ним ознайомлений, ним прочитаний, і підписавши його він погодився на умови надання кредиту та зобовязання щодо виконання. Крім того, на підтвердження завдання матеріальних збитків та моральної шкоди докази суду не надані, тому позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії утриматися від певної дії. А кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч. 3, 4 ст. 613 ЦК України зазначається, що боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття кредитора. Боржник за грошовим зобовязанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

В ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 616 ЦК України зазначено, якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Відповідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В ч. 2 ст. 23 ЦК України визначаються підстави для відшкодування моральної шкоди в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою або іншим ушкодженням здоровя.

Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком ?УкрСиббанк? та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 03 квітня 2007 року.

В п. 1.1. зазначено, що банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті 19207 доларів США. Вказана сума еквівалентна 96995 грн. 35 коп. на день укладання договору та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказані умови договору банком виконанні та грошові кошти надані позичальнику.

В п.п. 1.2.2 зазначено, що позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 03 квітня 2014 року.

Строк сплати процентів встановлено з 01 по 03 число (включно) кожного місяця наступного за тим, за який було нараховані Банком проценти.

Із квитанції № 35 від 03 грудня 2008 року, платник ОСОБА_1, вбачається, що позивач сплатив 5430,59 доларів США, з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 0 від 03 квітня 2007 року. На квитанції міститься штамп банку про зарахування коштів до приходної каси банку та підпис касира.

Будь-яких доказів, підтверджуючих документів, що б свідчили про сплату позивачем в рахунок погашення кредиту меншої суми суду не надано.

Згідно наданих довідок розрахунків станом на 01 червня 2009 року заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості за кредитом вбачається, що дійсно грошові кошти в повному розмірі 5430 доларів 59 центів зазначеному у квитанції за № 35 від 03 грудня 2008 року не були враховані в погашення зобовязань по кредитному договору.

Тому позовні вимоги в частині зобовязання Публічного акціонерного товариства ?УкрСибБанк? зарахувати в повній сумі сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за квитанцією від 3 грудня 2008 року № 35, а саме 5323 долари 90 центів США,в рахунок погашення кредиту за договором № 0 від 3 квітня 2007 року та здійснити перерахунок кредитної заборгованості підлягають задоволенню.

Щодо визнання недійсними або частково недійсними окремих пунктів договору про надання споживчого кредиту, суд відмовляє в його задоволенні оскільки позивач і відповідач на момент укладення договору дійшли його істотних умов, необізнаність позивача в галузі права не може бути підставою визнання їх недійсними, крім того в п.8.2 договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 підписанням даного договору позичальник підтверджує він повністю розуміє всі умови цього кредиту, свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними.

Відповідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази,які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно згідно квитанції про здійснення валютно-обмінної операції № 35 від 03 грудня 2008 року ОСОБА_1 здійснив обмін 1500 грн. по курсу 7,5 грн. за один долар, при цьому отримав 200 доларів США.

У відповідності до визначених норм, суд не може прийняти цю квитанцію як належний доказ про сплату в порядку виконання зобовязання по кредитному договору заборгованість в розмірі тільки 200 доларів 03 грудня 2008 року, оскільки позивач в цей же день на цю суму в касі банку їх обміняв, як це зазначає представник відповідача. Крім того, це не доводить ту обставину, що позивач крім 200 доларів США, при собі не мав іншої суми для внесення в рахунок погашення кредиту в розмірі 5430 доларів 59 центів, згідно виданої йому квитанції № 35 від 03 грудня 2008 року.

Крім того не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та матеріальних збитків завданих йому в розмірі 30 306 грн. 81 коп., оскільки спричинення моральної шкоди та матеріальних збитків в судовому засіданні не доведені та на підтвердження наведених обставин не надані докази відповідно до вимог ст. 57 - 61 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 509, 510, 526, 527, 529, ст. 546, ч.1 ст. 613, ст. 614, 616, ч.1 ст. 626, 627 ЦК України, ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство ?УкрСибБанк? зарахувати в повній сумі сплачені ОСОБА_1 грошові кошти за квитанцією від 3 грудня 2008 року № 35, а саме 5323 долари 90 центів США,в рахунок погашення кредиту за договором № 0 від 3 квітня 2007 року та здійснити перерахунок кредитної заборгованості.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ?УкрСибБанк? на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 318 грн. 07 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення

Суддя А. Г. Радзівіл