№ 2-3134/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

28 жовтня 2011 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, вказуючи на те, що 26.06.2008 р. ним, у якості позики, було передано відповідачу 1000 доларів США. ОСОБА_3 зобовязався повернути йому зазначені грошові кошти, а також 50% від суми до 26.12.2008 р., з можливою затримкою повернення у 7 днів, про що була складена письмова розписка.

12.09.2008 р. ним, у якості позики, було передано ОСОБА_3 200 доларів США, про що складено відповідну розписку, а відповідач зобовязався повернути грошові кошти, а також 35% річних від суми до 12.01.2009 р.

У визначені розписками строки, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим ОСОБА_1, посилаючись на ст..ст.207, 625, 1046-1050 ЦК України, за позовом просить стягнути з відповідача борг за договорами позики в сумі 9 566,04 грн. та відсотки в сумі 4 543,87 грн., а також судові витрати.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, позивач подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та без участі його представника, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Ч.1 ст..207 ЦК України визначено, що правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах або за допомогою електронного чи іншого засобу звязку.

Судом встановлено, 26.06.2008 р. та 12.09.2008 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договори позики на суму відповідно 1000 доларів США та 200 доларів США, про що відповідачем були складені відповідні письмові розписки (а.с.6,7).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_3 зобовязався повернути позивачу суму позики в розмірі 1000 доларів США 26.12.2008 р., з можливою затримкою 7 днів, 200 доларів США відповідач зобовязався повернути 12.01.2009 р. з можливою затримкою 7 днів.

Взяті на себе зобовязання за договорами позики ОСОБА_3 не виконав.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як вбачається з розписки від 26.06.2008 р. ОСОБА_3 взяв зобовязання повернути суму позики та 50% від суми, а за договором позики від 12.09.2008 р., окрім позики, сплатити 35% від її суми.

Ст..526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення боргу та відсотків за користування позикою законні, обгрунтовані.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 141,09 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 224-228 ЦПК України, ст.526, 207, 1046-1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики в розмірі 9566,04 грн., суму відсотків в розмірі 4543,87 грн., що разом складає 14 109,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 141,09 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк