РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-23/11

Провадження № 2/2311/8650/11

07 грудня 2011 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Мельниченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю і поділ такого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю і поділ такого майна.

Позивач у судовому засіданні підтримала позов і пояснила, що з 2000 року вона почала проживати однією сімєю з ОСОБА_3 без укладення шлюбу. 23 квітня 2001 року у них народилася донька ОСОБА_4. У період спільного проживання однією сімєю для використання в інтересах сімї, на спільні кошти, вони придбали автомобіль ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, вартістю 40500 гривень. 15000 грн. за автомобіль вони сплатили відразу, залишок суми погасили взявши кредит в «Приват Банку». При цьому всі документи на автомобіль були оформлені на імя колишнього чоловіка ОСОБА_3. Вона особисто здійснювала всі виплати за кредитним договором. Автомобіль використовувався в потребах сімї.

Після припинення спільного проживання колишній чоловік забрав спірний автомобіль, а згодом, як стало їй відомо передав його за генеральним дорученням невідомій їй особі без її відома. На цей час відповідач перешкоджає їй у користуванні автомобілем заявляє що вона нічого не отримає.

Тому позивачка просить визнати автомобіль їх спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля та стягнути в її користь 1/2 власності автомобіля в сумі 20250 грн.

В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та попросила стягнути з відповідача 17500 грн. основного боргу вартості автомобіля з урахуванням його зносу та витрати на юридичну допомогу 400 грн..

Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що спочатку вважав автомобіль своєю власністю і тому перешкоджав позивачці у користуванні ним, але зараз не заперечує проти того, що придбаний ними автомобіль є їх спільною сумісною власністю, їх частки у спільній сумісній власності є рівними. Він погодився сплатити позивачці 17500 грн. основного боргу та 400 грн. витрат на юридичну допомогу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом проживали та вели спільне господарство. Спочатку в них був автомобіль «Москвич», потім вони придбали ВАЗ 2199. На які кошти був придбаний автомобіль йому не відомо.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що протягом спільного проживання позивач та відповідач придбали автомобіль ВАЗ 2199 синього кольору. На які кошти була куплена машина вона точно сказати не може, але вважає що на спільні кошти, оскільки вони поживали разом, вели спільне господарство у них народилася донька, тобто вони були сімєю.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що сторони проживали разом приблизно 9 років, вели спільне господарство. Протягом цього часу ними була придбана машина.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що відповідач є її сином. Він з ОСОБА_2 прожили разом приблизно 9 років. Протягом спільного життя вони купили автомобіль. Вона продала квартиру та продавала свиней і давала їм гроші обом. Вона вважає, що машину вони купили на спільні кошти, а це власність сина.

Згідно довідки №37 від 04.03.2010 року виданої Дібрівською сільською радою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно проживали однією сімєю без укладення шлюбу з 2000 року по лютий 2009 року. 23.04.2001 року у них народилася донька ОСОБА_4.

Згідно кредитного договору № СSLWAN 79320842 від 19.10.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали в кредит автомобіль вартістю 40500 грн., 15000 грн. сплатили відразу, залишок суми погасили взявши кредит в «Приват Банку». При цьому всі документи на автомобіль були оформлені на імя відповідача ОСОБА_3. Про факт спільної купівлі автомобіля свідчить договір застави рухомого майна, відповідно до якого позивач надала згоду співвласника на укладення відповідачем договору застави та надання ним у заставу «Приват Банку» будь-якого майна що належало їй на праві спільної власності з ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором і зобовязувалась у випадку втрати або ушкодження автомобіля передати банку в заставу інше майно, достатнє для погашення заборгованості за цим договором. Крім того позивач особисто здійснювала всі виплати за кредитним договором, про що свідчать квитанції про сплату. Автомобіль використовувався в потребах сімї.

Відповідно до ч.1 ст.74 Сімейного кодексу якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, придбаний ними автомобіль є обєктом права спільної власності, а їхні частки є рівними.

Відповідно до ст..65 Сімейного кодексу при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його заяви, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, які суд визнає достовірними, бо їх обєктивність не викликає сумнівів, тому є достатні підстави для задоволення позову.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.63,65,74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16,319,321,355,367,368,370 ЦК України, керуючись ст.ст.10-15,60,212-215,223,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю і поділ такого майна, задоволити.

Визнати автомобіль ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини автомобіля ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 17500 грн. ( сімнадцять тисяч пятсот гривень) основного боргу вартості автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 400 гривень витрат на юридичну допомогу.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя