Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-2950 /11 Головуючий у 1 інстанції: Галчанський С.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Краснокутської О.М.

ОСОБА_2

при секретарі Свинаренко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк в особі Запорізького регіонального управління Приватбанку до Приватного підприємства „Інтер-К, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя, розірвання кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року ЗАТ КБ „ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ПП „Інтер-К, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя та розірвання кредитного договору.

В позовній заяві позивач зазначав, що 28.11.2007 року між банком та ПП „Інтер-К був укладений договір про надання Овердрафт-мікро кредиту, відповідно до умов якого встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн.. Відсоткова ставка за користування кредитом є диференційованою (в залежності від строку користування кредитом від 18% до 21% річних, а у разі порушення зобовязань по погашенню кредиту позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 42% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Посилаючись на те, що позичальником не виконані умови договору, внаслідок чого станом на 02.06.2009 року виникла заборгованість в сумі 60 057 грн. 62 коп., що складається з: заборгованість за кредитом - 48 692 грн. 20 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7 889 грн. 89 коп., заборгованість по пені за прострочення кредиту - 3 283 грн. 78 коп., заборгованість по пені за прострочені відсотки - 191 грн. 75 коп., просило суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором про надання Овердрафт-мікро кредиту від 28.11.2007 року в сумі 60 057 грн. 62 коп. на користь банку, розірвати договір про надання Овердрафт-мікро

кредиту від 28.11.2007 року,що укладений між банком та ПП „Інтер-К, стягнути в солідарному порядку з відповідачів судові витрати по справі.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 31 березня 2010 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ЗАТ КБ „ПриватБанк - ПАТ КБ „ПриватБанк.

У березні 2010 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось до суду з заявою про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог та просило суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором про надання Овердрафт-мікро кредиту від 28.11.2007 року в сумі 74 067 грн. 90 коп.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з Приватного підприємства „Інтер-К та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк заборгованість за договором № ZPN022/OB про надання Овердрафт-мікро кредиту від 28 листопада 2007 року в розмірі 74 067 грн. 90 коп.

Стягнуто солідарно з Приватного підприємства „Інтер-К та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк суму сплаченого державного мита в розмірі 740 грн.. 68 коп., суму сплачених витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн., а всього стягнуто судових витрат в сумі 990 грн. 68 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те,що порука припинилась,оскільки сплив 6-ти місячний строк, встановлений ч.4ст.559ЦК України, а також у звязку із відкриттям процедури ліквідації боржника ,що суд не взяв до уваги,невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно до вимог ст. 10ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин,що мають значення для справи,які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено,що 28.11.2007 року між банком та ПП „Інтер-К був укладений договір про надання Овердрафт-мікро кредиту, відповідно до умов якого відповідачу ПП !Інтер-К встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн.на строк до 21.11.2008 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_3 О.Д.28.11.2007 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідачка ОСОБА_3 як поручитель ПП „Інтер-К несе з ним солідарну відповідальність за кредитним договором відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України , тому з неї належить стягнути солідарно з боржником заборгованість за цим договором.

Проте такі висновки суду здійснені всупереч вимогам ст. 213 ЦПК України, оскільки не відповідають набутим доказам по справі, судом не надана належна оцінка доказам, а обставини,що вважав встановленими суд, є недоведеними.

Із основного договору про надання Овердрафт мікрокредиту і ПП „Інтер-К від 29.11.2007 року вбачається,що строк виконання основного зобовязання встановлений до 21.11.2008 року.

Із договору поруки від 28.11.2007 року ,укладеного між Приватбанком і ОСОБА_3, вбачається,що в ньому не встановлено умов припинення договору поруки.

Не врегульовано і питання щодо строку дії договору поруки у відповідності до ст. 252 ЦК України з визначенням року, місяця,дня тощо.

Відповідно до п14 Договору поруки питання,які не врегульовані цим Договором,регулюються діючим законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

На підтвердження факту дотримання строку і порядку предявлення вимог до поручителя, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач посилався на повідомлення поручителю від 06.01.2009р. і від 24.02.2009 р., якими банк предявив поручителю вимогу перерахувати суму заборгованості за кредитним договором, укладеним ПП „Інтер_К.

Приймаючи ці листи як доказ своєчасного і належного предявлення вимоги банком до поручителя, суд не звернув уваги й не дав оцінки тій обставині, що зазначені листи не містять відповідних реквізитів про його реєстрацію юридичною особою як вихідної кореспонденції дату, номер, а містить лише підпис ОСОБА_3 про його отримання з датою,яку ОСОБА_3 оспорила , зазначивши про те,що в дійсності повідомлення-вимогу отримала не 06.01.2009р. і 24.02.2009р.,як зазначено на повідомленнях, а 01.06.2009 року., тобто після закінчення строку виконання основного зобовязання -21.11.2008року - і припинення поруки.

Із наданих суду повідомлень(а.с.15,16) видно,що дати їх отримання відповідачкою зазначені після підпису поручителя,що викликає сумнів у їх достовірності.Будь-яких інших доказів предявлення вимоги банком поручителю у встановлений законом строк суду не надано.Відомості щодо їх належної реєстрації позивачем,як зазначено, відсутні, тому відсутні і підстави вважати заявленою у встановленому законом порядку вимогу до поручителя про виконання зобовязання.

Оскільки пунктом 1.4 кредитного договору строк погашення боргу за основним зобовязанням передбачений до 21.11.2008 року, питання про своєчасне предявлення вимоги банком поручителю має суттєве значення і впливає на висновки суду про дію чи припинення дії договору поруки , проте суд першої інстанції їх не взяв до уваги, не надав належної оцінки доказам, внаслідок чого всупереч вимогам ст. 213 ЦПК України постановив незаконне і необгрунтоване рішення.

Посилання позивача на п.11 Договору поруки про встановлений сторонами строк позовної давності у 5 років не може бути прийнятий до уваги,оскільки він суперечить п.14 Договору і не скасовує встановлений ст.559 ч.4 ЦК України порядок предявлення вимог до поручителя .

Таким чином судова колегія приходить до висновку про те,що із наданих суду доказів не вбачається дотримання позивачем вимог закону, передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України, а тому висновки суду щодо відповідності позовних вимог банку вимогам закону і їх доведеності є такими,що не відповідають матеріалам справи,набутим доказам і суперечатьь вимогам матеріального і процесуального законів , тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3

Крім того, згідно зі статтею 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Статтею 16 ЦПК України визначено, що обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом не допускається.

Судом зазначені положення закону не враховано, а також не взято до уваги, що в одне провадження обєднані вимоги юридичної особи ЗАТ КБ „ПриватБанк до юридичної особи ПП „Інтер-К,які виникли з укладеного 28 листопада 2007 року договору і які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, та вимоги юридичної особи ЗАТ КБ „ПриватБанк до фізичної особи ОСОБА_3 ,які виникли із договору поруки і можуть бути самостійним предметом позову.

Оскільки позовні вимоги ЗАТ КБПриватБанк до ППІнтер-К не підлягають розглдяу в порядку цивільного судочинтсва, в цій частині позовних вимог провадження у справі на підставі ст.205ч.1п.1), ст.307,ч.1п4) ЦПК України належить закрити.

Керуючись ст. ст. 307,309, 205ч.1п1) ЦПК України, колегія суддів. -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010 року по цій справі по даній справі скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства „Комерційний банкПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Провадження у справі за позовом ПАТКомерційний банк „ПриватБанк до приватного підприємства „Інтер-К про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: