Справа № 2-2427/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" листопада 2011 р. м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Парій О.В.

при секретарі Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Приазовського національного природного парку про поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку, третя особа директор Приазовського національного природного парку Богданов Ігор Михайлович, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що працював у відповідача з 01 червня 2010 року на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії Бердянського природоохоронного науково-дослідного відділення. Зазначив, що при написанні заяви про прийняття на роботу під тиском начальника відділу кадрів був змушений написати заяву про звільнення за власним бажанням без зазначення дати. 09 березня 2011 року йому на мобільний телефон зателефонували з управління Приазовського національного природного парку та повідомили про звільнення . Через декілька днів отримав цінний лист з пропозицією прибути до м.Мелітополь за трудовою книжкою. Направив листа з проханням вислати на домашню адресу трудову книжку та наказ про звільнення. Вказані документи отримав лише 07 квітня 2011 року в поштовому відділенні, оскільки на конверті не було зазначено номер квартири. Після ознайомлення з документами дізнався про те, що звільнений за власним бажанням. Вважає звільнення незаконним, оскільки бажання на звільнення не давав, а заява написана в день прийому на роботу в порушення вимог ст. 25 КЗпП України. Вказує, що за період роботи стягнень не мав. Під час роботи в порушення ст. 31 КЗпП України від нього вимагали виконання роботи з надання транспортних послуг, які не обумовлені трудовим договором. Просить визнати його звільнення таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, скасувати наказ про звільнення, поновити його на займаній посаді, зобовязати зробити перерахунок заробітної плати та стягнути заробітну плату за період з 09 березня 2011 року по час вирішення справи по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали. Додатково зазначили, що в разі не написання заяви про звільнення, ОСОБА_1 не було б прийнято на роботу.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що при прийомі на роботу від ОСОБА_1 не вимагалося написання заяви про звільнення. ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 06 грудня 2010 року. Заява про звільнення надійшла до відповідача 02 березня 2011 року. Звільнений з посади з 10 березня 2010 року відповідно до наказу від 09 березня 2011 року за власним бажанням. Лист про отримання трудової книжки ОСОБА_1 направлений 11 березня 2011 року та ним отриманий 14 березня 2011 року. Трудова книжка та копія наказу направлена на його адресу 23 березня 2011 року. Визнав, що дата 02.03.11 року, яка зазначена в заяві про звільнення написана не ОСОБА_1, а працівником відповідача, та означає дату прийняття заяви до парку.

Третя особа директор Приазовського національного природного парку ОСОБА_4 в судове засідання не зявися. Повідомлений. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 24, 25, 31, 36, 38 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобовязаний подати паспорт, або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоровя та інші документи. При укладенні трудового договору забороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу, відомості про їх партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством. Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (стаття 38). Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижня.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії в Бердянське природоохоронне науково-дослідне відділення з 06 грудня 2010 року з тримісячним випробним терміном. Зазначене підтверджується копією наказу від 06 грудня 2010 року № 77к та записом № 17 в трудовій книжці.

Відповідно до наказу від 09 березня 2011 року № 32-к ОСОБА_1 звільнений з посади з 10 березня 2011 року за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).

Суду надано оригінали заяв ОСОБА_1: про прийняття на роботу та про звільнення з роботи. Зазначені заяви виконані різними чорнилами та містять підпис ОСОБА_1. Дані обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно записів в трудовій книжці (записи № 15 та № 16) ОСОБА_1 раніше працював у відповідача на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії в Бердянському природоохоронному науково-дослідному відділенні з 01 червня 2010 року та був звільнений 18 жовтня 2010 року за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Згідно показів ОСОБА_5, допитаного в якості свідка, він працював разом з ОСОБА_1 влітку 2010 року. При прийомі на роботу працівник парку ОСОБА_6 разом з написанням заяви про прийом на роботу пропонував йому особисто написати заяву про звільнення за власним бажанням. Чи писав ОСОБА_1 заяву про звільнення в день прийому на роботу 06 грудня 2010 року, йому не відомо, оскільки в той час він в парку вже не працював.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_6, ОСОБА_1 в парку працював двічі з 01.06.10 року та з 06.12.10 року. В серпні-вересні 2010 року при перевірці знань ОСОБА_1 не здав заліки з перевірки знань. Після прийняття на роботу повторно, ОСОБА_1 також показав низький рівень знань та не був допущений до самостійної роботи. Про написання ОСОБА_1 при прийомі на роботу заяви про звільнення йому не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 показав, що працював в парку начальником відділу державної охорони з травня 2010 року по липень 2011 року. ОСОБА_1 знає як працівника, який двічі працював в парку. За час роботи до нього були зауваження. Приймав у ОСОБА_1 заліки тричі та тричі він заліки не здав. ОСОБА_1 писав заяву про прийом на роботу. Про написання ОСОБА_1 при прийомі на роботу заяви про звільнення йому не відомо.

Розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів в підтвердження обставини щодо написання ним заяви про звільнення з посади в день прийому на роботу, а саме 06 грудня 2010 року. Заяв про складнощі в отриманні доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не надходило.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Керуючись, ст.ст. 3-6, 11, 57-62, 64, 88, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 24, 25, 31, 36, 38 233, 235 КЗпП України, п. 8, 12, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових споріввід 06.11.92 року № 9 (із змінами), суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Приазовського національного природного парку про поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку, третя особа директор Приазовського національного природного парку Богданов Ігор Михайлович, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Парій