Справа № 22-ц-1873/11 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 10.02.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М., суддів: Данілова О.М., Мельника Я.C., при секретарі Ходаковській А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 травня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 сільська рада про визнання права власності, поділ майна,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя, в якій зазначає, що сторони перебували в шлюбі, під час спільного проживання було придбано житловий будинок та набуто право власності за відповідачем на три земельні ділянки в с. Підгірні Обухівського району Київської області, які позивач просить поділити між сторонами, а також визнати за нею право власності на Уг частину ділянок.

В судовому засіданні позивачка змінила і уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на Уг частину спірного майна у виді будинку та трьох земельних ділянок, поділити майно в натурі, виділити їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та прилеглою земельною ділянкою площею 0,1282 га, відповідачеві виділити земельну ділянку, яка складається з двох частин площею 0,0924 га та площею 0,0701 га, а різницю нерівності часток в розмірі 229 257,5 грн. стягнути з позивача на користь відповідача, з врахуванням змін підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на придбання будинку, отримання і приватизацію земельних ділянок в період шлюбу, тому вважає спірне майно спільною власністю подружжя.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Уг частину спільного сумісного мйина подружжя - житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Гагаріна, 12, залишивши іншу А частину у власності ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду, з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ІДПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, довідкою ОСОБА_4 сільської ради.

18 вересня 2003 року на ім'я відповідача ОСОБА_4 сільською радою на підставі рішення ради № 9 від 29.08.2003 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, село Підгірці, вулиця Гагаріна, будинок № 12. З цього часу у відповідача виникло право власності на вказаний будинок, господарські будівлі і споруди, що підтверджується свідоцтвом, витягами БТІ, технічним паспортом.

На підставі рішення ОСОБА_4 сільської ради від 29 грудня 1997 року № 9 відповідачеві цією ж сільрадою було видано Державні акти на право приватної власності на землю відносно земельних ділянок на території ОСОБА_4 сільської ради в с. Підгірці Обухівського району Київської області по вул. Гагаріна, а саме: площею 0,1282 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (на якій побудовано спірний житловий будинок), площею 0,1625 га для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох відокремлених ділянок площею 0,0924 га та 0,0701 га, що підтверджується державними актами, випискою із протоколу, довідками ОСОБА_4 сільської ради

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку про поділ житлового будинку, визнавши право власності на 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих с. Підбірці, по вул. Гагаріна, 12., залишивши іншу 1/4 частину у власності відповідача, не здійснюючи при цьому поділ будинку в натурі.

Відповідно до вимог Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 при переході права власності на будівлі та споруди, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Згідно ч.І ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про виділення прилеглої до будинку земельної ділянки не грунтуються на чинному законодавстві, суд вважає їх безпідставними відносно належного позивачеві відповідно до закону розміру частин та площі, суду не подано доказів та не визначено розмір відповідної ділянки, яка необхідна для обслуговування належній позивачеві половини будинку, не обґрунтовані, не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу необхідно виділити земельну ділянку визнавши за нею право власності на 1/4 частину площею 0,1282 га, яка прилегла до житлового будинку і необхідна для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення в частині відмови в позові про визнання права

власності за позивачкою на земельну ділянку прилеглої до будинку площею 0,1282 га підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині, визнавши право власності по Уг частині за сторонами.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 травня 2010 року в частині відмови в позові щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину прилеглої до будинку земельної ділянки площею 0,1282 га по вул. Гагаріна, 12 в с. Підгірці Обухівського району Київської області скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким визнати право власності за ОСОБА_2 на Уі частину прилеглої до будинку земельної ділянки площею 0,1282 га, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Підгірці по вул. Гагаріна, 12, Обухівського району Київської області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді