Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-6198/2011р. Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.,

Суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя ,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2011 року позов залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2011 року позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав ухвали суду від 12 жовтня 2011 року щодо усунення недоліків заяви, а відповідно до п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України після відкриття провадження у справі за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк, суд вправі постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду.

При цьому суд зазначав, що позивачем не сплачено державне мито, а дані про звільнення позивача від судових витрат в матеріалах справи відсутні.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи , спір між сторонами про розподіл майна подружжя квартири АДРЕСА_1, перебуває у провадженні суду з квітня 2011 року, провадження по даній справі відкрито 13 квітня 2011 року.

В цей же день суд першої інстанції одночасно вирішив питання про встановлення розміру судового збору в сумі 1700 грн., який буде стягнутий з позивача при розгляді справи, згідно з вимогами ст. 80 ЦПК України, про що постановив відповідний процесуальний документ ( а.с.11)

26 липня 2011 року позивач доповнив позовні вимоги, зазначивши ще інше майно, яке підлягає поділу, сплативши при цьому судовий збір в сумі 51 грн.

По справі призначались судові засідання: 09.08.2011 року ; 23.08.2011року , 15.09.2011 року.

Таким чином, оскільки у вищезазначеному спорі провадження у справі вже було відкрито, розпочато розгляд справи по суті, а також з урахуванням того, що чинний ЦПК України не передбачає після вчинення вказаних процесуальних дій повноваження суду залишити позовну заяву без руху з установленням строку для усунення її недоліків та подальшим залишенням без розгляду, постановлена судом ухвала від 03 листопада 2011 року про залишення без розгляду первісного позову суперечить правилам ст. 207 ЦПК України.

Крім того, з матеріалів справи видно, що 05 жовтня 2011 року позивач подав уточнення до позовної заяви, в якій просив визнати договір дарування спірної квартири удаваним правочином, визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири та 26 жовтня 2011 року подав доповнення до уточненої позовної заяви зі сплатою державного мита у розмірі 477 грн.

За змістом ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Тобто змінити предмет чи підстави позову позивач вправі лише в межах тієї же матеріально-правової відносини, що судом вже розглядається.

Ухвалою від 12 жовтня 2011 року районний суд залишив подану уточнену позову заяву без руху та на підставі п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишив уточнену позовну заяву без розгляду, хоча провадження у справі за цією заявою не було не відкрито.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 03 листопада 2011 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду по суті первісного позову, поданого 11 квітня 2011 року та для вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви від 05 жовтня 2011 року у відповідності до положень ч.2 ст. 31 ЦПК України та п.3 ч.2 ст. 122 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 303, 311, 313 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2011 року по цій справі скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті позовної заяви від 11 квітня 2011 року та вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви від 05 жовтня 2011 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий:

Судді: