АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в 1 -й інстанції ОСОБА_1.
Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та адвоката - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про усунення перешкод у праві власності. стягнення матеріальної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що вона є власницею квартири № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі, в якій зі згоди її чоловіка -ОСОБА_6, померлого 29.08.2006 року, в 2005 році зареєстровано відповідача та її двох неповнолітніх дітей.

Оскільки в 2007 році відповідач разом з дітьми виїхала з квартири та оселилася за адресою місця проживання своїх батьків: м. Кривий Ріг, бул. Вечірній 16/61, крім того 30.01.2008 року розірвала шлюб із її сином - ОСОБА_5, з квітня 2007 року в спірній квартирі не мешкає, позивач, уточнивши позовні вимоги просила суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі шляхом зняття відповідача та її неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку за вказаною адресою, стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 5963 грн., 2000 грн. моральної шкоди, 1200 грн. витрат на правову допомогу.

У травні 2008 року ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в якій посилаючись на те, що ОСОБА_2 чинить їй та її дітям перешкоди в користуванні квартирою № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі, у зв'язку з чим вона була змушена виїхати проживати до своїх батьків, просила суд вселити її та її малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, 10.02.2004 року в спірну квартиру та зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй користуватися, вказаним житловим приміщенням.

Ухвалами суду від 18.10.2010 року закрито провадження у справі в частині вимог

ОСОБА_4 щодо вселення п в квартиру № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, а також в частині вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 5693 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, бул. ВечірнійАДРЕСА_1, будинок № 18 та знято її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7II. ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено зареєстрованими за місцем проживання батька ОСОБА_5 - в квартирі № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі,

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої несплатою комунальних платежів. В інших вимогах відмовлено.

Задоволено частково позов ОСОБА_4 Усунено перешкоди неповнолітнім дітям ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у користуванні житлом за адресою: м. Кривий Ріг, бул. ВечірнійАДРЕСА_1, будинок № 18 - за місцем реєстрації їх батька ОСОБА_5, які здійснює ОСОБА_2 та вселено дітей в зазначену квартиру.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з ухваленням нового рішення про задоволення її позову щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні належною їй квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку неповнолітніх дітей, стягнення 1200 грн. витрат на правову допомогу, а також про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод неповнолітнім дітям у користуванні житлом та їх вселення в квартиру, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач ОСОБА_4 в травні 2007 року добровільно, без стороннього впливу разом зі своїми неповнолітніми дітьми залишала своє місце реєстрації в спірній квартирі, переїхавши жити до своїх батьків, доказів стосовно того, що її неповнолітнім дітям чиняться перешкоди у користуванні спірним житлом не надала. Крім того, судом не досліджено той факт, що згоду на реєстрацію відповідача та її дітей в спірній квартирі надавав ОСОБА_6 як власник житла, померлий 29.08.2006 року, а не вона, а також неможливість спільного поживання відповідача з дітьми у квартирі через неприязні стосунки. Порушення норм процесуального права вбачає в безпідставній відмові у стягненні витрат на правову допомогу на її користь.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 5-6,9, 10 т.1).

Станом на 19.03.2008 року у вказаній квартирі зареєстровані разом з ОСОБА_2: син - ОСОБА_5, ОСОБА_4 - невістка, ОСОБА_4, А.П., ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 - онуки (а.с. 7 т.1).

Спір між сторонами виник з приводу наявності у неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані в квартирі № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі, права на користування нею.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку в квартирі № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині усунення

перешкод неповнолітнім дітям ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у користуванні спірною квартирою та вселяючи дітей в зазначену квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Основним Законом України гарантовано право кожного на житло (ст. 47 Конституції України).

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ закріплено право дитини на житло, відповідно до ч. 2 якої передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

При цьому, ч.2 ст. 156 ЖК України встановлено, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що в квартиру № 231 в будинку № 18 по буд. Вечірньому в м. Кривому Розі неповнолітні діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 були вселені до своїх батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрованих в цій квартирі.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги позивача щодо обов'язковості її згоди як власника на вселення дітей в квартиру, якої вона не надавала, є необгрунтованими.

Встановивши, що неповнолітні діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 за умови залишення реєстрації їх батька ОСОБА_5 в квартирі, станом на теперішній час не користуються займаним ними приміщенням, оскільки позивач ОСОБА_2 чинить їм в цьому перешкоди, створюючи перепони у реалізації такого права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4, усунувши перешкоди неповнолітнім дітям у користуванні спірною квартирою, вселивши їх в неї.

Доказів на спростування факту вчинення позивачем ОСОБА_2 перешкод у користуванні займаним приміщенням неповнолітніми дітьми, останньою в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтверджено факт наявності неприязних стосунків й неможливості проживання в одній квартирі відповідачки ОСОБА_4 з дітьми разом з нею.

Не доведено позивачем ОСОБА_2 й порушення її права користування га розпорядження квартирою № 231 в будинку № 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі у зв'язку з реєстрацією в ній неповнолітніх дітей, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність в неї підстав для звернення до суду з позовом про захист такого права.

Разом з тим, колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про відмову в стягненні на її користь витрат на правову допомогу з підстав не залучення адвоката ОСОБА_3 до участі у справі в якості особи, що надає правову допомогу.

Стаття 79 ЦПК України відносить до складу судових витрат, які підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України, витрати на правову допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків падання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 надавав позивачу ОСОБА_2 правову допомогу як адвокат на підставі ордеру (а.с. 39 т.1), при цьому позивач оплатила його послуги на загальну суму 1200 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 21.05.2008 року, 29.05.2008 року, 30.07.2008 року, 06.03.2009 року (а.с. 190 т.1).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_3 є судовими й документально підтвердженими, при цьому ЦПК України не передбачено одночасне залучення до участі у справі особи, яка надає правову допомогу як адвокат в якості особи, що надає правову допомогу як фахівець в галузі права, тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2

Визначаючи розмір судових витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 року № 590 (далі - Постанова).

Згідно з Постановою витрати, пов'язані з правовою допомогою сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншого стороною, не можуть перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Витрати. пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50% розміру мінімально заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається з журналів судових засідань (а.с. 28-30, 50-51, 72-74, 87-88, 95-99. 110-112, 125-І26, 136, 151-154, 192-193, 201-202, 211-213, 240-243 т.1), безпосередньо в суді адвокат ОСОБА_3 затратив приблизно 5 годин, крім того, ним були вчинені й інші дії. необхідні для розгляду справи, а саме: складання позовної заяви, уточненої позовної

заяви, усні консультації, тому за сукупність вказаних дій граничний розмір за вищевказаною Постановою не перевищує розміру сплачених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 1200 грн. .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу скасуванню на підставі п.3, п.4 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволенні її вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст. -303, 307, п.3, п.4 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року в частині відмови в стягненні на користь ОСОБА_2 витрат на правов; допомогу скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: