АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-1402/ 2011р. Головуючий 1 інст. Остапчик С.В.
категорія спадкування Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Шевченко Н.Ф., Черкасова В.В.

при секретарі: Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2010 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно та грошовий вклад в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що за їх бабкою ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру № 4 по по вул.Гордієнковській,45 у м.Харкові. Також на її ім'я у Червонозаводському відділенні Ощадного Банку України №10020/0182 відкрито рахунок №9155/101201, на якому зберігається внесок в розмірі 1218 гривень 80 копійок. 19 березня 2008 року ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями померлої є її син ОСОБА_1 та онуки -ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Останні спадкують по праву представлення після своїх батьків, померлих до смерті спадкодавця. Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті бабки, проте свідоцтва про право власності на спадщину отримати не змогли у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право власності на нерухоме майно призвіще спадкодавця помилково зазначено «Різниченко».

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло №9-97-98434, видане 11.09.1997р. Харківськім міським центром приватизації державного житлового фонду належить ОСОБА_4, визнати за кожним з них право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частки грошового вкладу, що зберігається на рахунку №9155/101201 у Червонозаводському відділенні Ощадного Банку України №10020/0182 в порядку спадкування по закону за правом представлення після смерті бабки ОСОБА_4

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, мотивуючи тим, що останні роки свого життя його мати ОСОБА_4 дуже хворіла, перебувала у безпорадному стані і потребувала постійної сторонньої допомоги. Він постійно проживав з матір'ю та надавав їй необхідну допомогу, а її онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майже ніколи не приходили до бабусі, не цікавилися станом її здоров'я, не піклувалися про неї, а навпаки ухилялися від надання їй необхідної допомоги. Просив усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права спадкування після смерті ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на квартиру №4 по по вул.Гордієнковській,45 у м.Харкові в порядку спадкування за законом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстновлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно та грошовий вклад в порядку спадкування за законом задоволено. Встановлено факт, що Свідоцтво про право власності на житло №9-97-98434, видане 11 вересня 1997 року Харківськім міським центром приватизації державного житлового фонду належить ОСОБА_4, яка народилася 1 червня 1920 року у м.Ахтирка Сумської області і померла у м.Харкові 19 березня 2008 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування по закону за правом представлення після смерті бабки ОСОБА_4, що померла 19 березня 2008 року у м.Харкові. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки грошового вкладу з усіма належними нарахуваннями, що зберігається на рахунку

№9155/101201у Червонозаводському відділенні Ощадного Банку України №10020/0182 в порядку спадкування по закону за правом представлення після смерті бабки ОСОБА_4, яка померла 19 березня 2008 року у м.Харкові. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування по закону за правом представлення після смерті бабки ОСОБА_4, померлої 19 березня 2008 року у м.Харкові. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки грошового вкладу з усіма належними нарахуваннями, що зберігається на рахунку №9155/101201 у Червонозаводському відділенні Ощадного Банку України №10020/0182 в порядку спадкування по закону за правом представлення після смерті бабки ОСОБА_4, померлої 19 березня 2008 року у м.Харкові.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 19 березня 2008 року у м.Харкові. Решту вимог ОСОБА_1 залишено без задоволення.

На це рішення ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, усунувши племінників від спадщини після смерті його матері. В обґрунтування своєї скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині встановлення факту принадлежності правовстановлюючого документу сторонами не оскаржується та судовою колегією не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, обґрунтовано виходив з того, що підстав для усунення від права на спадкування внуків померлої ОСОБА_4 немає.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи містять дані про те, що що ОСОБА_4 померла у віці 87 років 19 березня 2008 року м.Харкові. Її чоловік ОСОБА_5 помер 20 червня 1983 року. Після її смерті залишилося спадковє майно у вигляді квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218, 1220, 1258, 1261, 1266-1270, 1296 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти, подружжя та батьки спадкодавця. Внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частки у кожного із спадкоємців за законом є рівними. Для набуття спадщини спадкоємець повинен прийняти спадщину. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління або володінні спадковим майном. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною 1 ст.1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові,бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про смерть 30 листопада 1990 року у м.Харкові померла ОСОБА_6 Валентінівна- дочка ОСОБА_4 та мати ОСОБА_2.

Згідно зі свідоцтвом про смерть 12 квітня 1977 року помер ОСОБА_7 Валентинович- син ОСОБА_4 та батько ОСОБА_3.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 залишилися спадкоємці: син ОСОБА_1, онука ОСОБА_2, яка спадкує частку, що належала б за законом її матері ОСОБА_6, якби вона була живою на час відкриття спадщини, та онук ОСОБА_3, який спадкує частку, що належала б за законом його батькові ОСОБА_8, якби він був живий на час відкриття спадщини. Всі вони протягом 6 місяців після відкриття спадщини звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що кожен із спадкоємців, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на визнання за ними права власності на 1/3 частку спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4.

Статтею 1224 ч.5 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що посилання позивача на те, що його померла мати ОСОБА_4 через свої хвороби перебувала у безпорадному стані необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №5850-ая/09 від 24 грудня 2009 року ОСОБА_4 з 1995 року хворіла серцево-судинними захворюваннями (ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2ст., хронічна серцево-судинна недостатність). Стан її здров'я погіршився у березні 2008 року, і з 11 березня 2008 року до 19 березня 2008 року вона перебувала в безпорадному стані, а відтак потребувала сторонньої допомоги. 19 березня 2008 року констатовано її смерть.

Суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 у відповідності до ст.60 ЦПК України не надано переконливих доказів того, що спадкодавець ОСОБА_4 тривалий час перебувала в безпорадному стані, у зв'язку з чим потребувала допомоги, а її онуки ухилялися від надання такої допомоги.

Ухвалюючи рішення, суд 1 інстанції взяв за основу об'єктивні висновки спеціалістів в галузі медицини, зроблені за наслідками доелідження ними історії хвороби ОСОБА_4, згідно з якою вона перебувала у безпорадному стані лише протягом 8 діб перед смертю, що, безперечно не може бути підставою для усунення спадкоємців від права на спадкування. А тому суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстав для усунення від права на спадкування спадкоємців першої черги немає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи, які викладено в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують

В звязку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ст.314, 315,317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді