Справа № 2-156/11
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2011 року Ківерцівський районний суд Волинської області
В с к л а д і головуючого судді Пономарьової О.М.
При секретарі Оніщук Н.Є.
З участю представника ОСОБА_1
Відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Ківерцівської райдержадміністрації в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання неповнолітніх дітей без позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И В :
Орган опіки та піклування Ківерцівської РДА звернувся до суду з позовом про відібрання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 від ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав. Як доказ заявлених вимог вказує, що відповідач у справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати дітей померла 30.09.2007 року. Діти залишились проживати з батьком, однак останній офіційно ніде не працює, зловживає спиртними напоями, тому не може забезпечити дітям належних умов проживання та навчання. Після смерті матері домашнє господарство не ведеться, у будинку антисанітарні умови, відсутні продукти харчування. З 06.05.2008 року сімя перебуває на обліку у службі у справах дітей Ківерцівської РДА. 1 вересня 2010 року малолітній ОСОБА_3 не приступив до навчання так, як не був забезпечений необхідним одягом та шкільним приладдям. У звязку з ухиленням від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, просять відібрати неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 від ОСОБА_2, передати їх органу опіки і піклування Ківерцівської РДА для подальшого влаштування та стягнути аліменти на їх утримання в розмірі 30% прожиткового мінімуму на одну дитину щомісячно.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав за вищенаведеними обставинами.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, не заперечуючи, що окремі факти, викладені в позові мали місце в минулому, заявлений позов не визнав. Пояснив, що тривалий час не вживає спиртні напої, зробив ремонт у двох кімнатах будинку, старший син належним чином відвідує школу, з початку весни працюватиме по ремонту квартир в м.Луцьку. Просить не відбирати у нього дітей, яких дуже любить.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.
Відібрання дитини у батьків є винятковою санкцією за невиконання батьківських обов'язків.
Підставою для відібрання дитини від батьків є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва, інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.
Характер небезпеки, її місце в житті дитини визначається в кожному випадку окремо. Для відібрання дитини необхідно встановити факт існування небезпеки.
Як вбачається з матеріалів справи, як доказ існування небезпеки та неналежного виконання відповідачем своїх обовязків позивач надав акти обстеження його побутових умов, в яких зазначено лише про поганий стан житла ( в будинку не зроблений ремонт, розвалені грубки, напівгнилі вікна та двері, брудна підлога), наявність продуктів харчування в недостатній кількості (але які критерії покладені в оцінку достатності не зазначено). В актах не міститься жодної обставини, яка надавала б підстави для вирішення питання про необхідність вжиття термінових заходів для вилучення дітей з сімї і поміщення у притулок.
Натомість відповідачем надано акти обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей від 11.02.2011року та 21.02.2011 року, з яких вбачається, що умови проживання дітей задовільні, хоча будинок, в якому проживають діти, потребує ремонту. В кімнатах прибрано, одяг чистий та акуратно складений, сімя забезпечена продуктами харчування приблизно на 2-3 тижні. З характеристики неповнолітнього ОСОБА_3, наданої директором ЗОШ с. Піддубці, де останній навчається, вбачається, що дитина відвідує школу регулярно, батько ОСОБА_2 відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина.
В поданій до суду характеристиці відповідача стверджується, що останній змінив свою поведінку в кращу сторону. Більше приділяє уваги вихованню та утриманню своїх неповнолітніх дітей.
Про те, що ОСОБА_2змінився на краще ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
З матеріалів, які містяться у справі, неможливо зробити висновок, що діти перебувають у такому стані, коли невжиття заходів їх вилучення з сімї може створити загрозу для безпеки їх життя та здоровя і негативно вплинути на їх виховання.
Ухвалюючи рішення суд враховує положення ст.170 СК України, за змістом яких суд лише у виняткових випадках за наявності виключних обставин може відібрати дітей від батьків.
Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Отже, відповідне рішення про відібрання дитини та вилучення її з сімейного оточення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.
Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.
З матеріалів справи не вбачається жодних обставин поведінки відповіда або умов проживання дітей, які б надавали підстави вважати, що залишення їх на вихованні батька на даний час створюватиме для них яку-небудь небезпеку.
Отже, позивачем не надано достатніх доказів про те, що матеріально-побутові умови дітей та ставлення відповідача до виховання дітей були справді небезпечними для їхнього життя і здоров'я.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову Органу опіки і піклування Ківерцівської райдержадміністрації про відібрання дітей у ОСОБА_2
В силу ч.2 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України.
Керуючись ст.ст. 3,10,11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України,
ст.ст.164,170 СК України , суд-
В И Р І Ш И В :
В позові Органу опіки і піклування Ківерцівської райдержадміністрації в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання неповнолітніх дітей без позбавлення батьківських прав відмовити.
Судові витирати по справі в сумі в розмірі 171 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя О.М. Пономарьова