Справа № 22-ц-5455/11 Головуючий у І інстанції Тетервак Н.А.
Категорія 49 01.12.2011
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Антоненко В.І.,

суддів: Данілова С'.М., ОСОБА_2,

при секретарі: Косенко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Е шатенко ОСОБА_3 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 10 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду з вище зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_6, але участі у вихованні сина та його утриманні не приймає. На протязі всього часу відповідач не має постійної роботи, його доходи нерегулярні та мінливі.

їхній син ОСОБА_7 навчається в Республіканському вищому училищі фізичної культури та має перспективи стати професійним спортсменом з фехтування. Навчання безкоштовне, але поїздки на змагання, професійна спортивна форма та інші неодмінні атрибути професійного навчання спортом потребують чимало коштів.

Також позивачка зазначала, що не зважаючи на великі досягнення у спорті, дитина має вади здоровя. На утримання дитини щомісяця потрібно не менше 3 000 грн., тому просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1431грн.

Під час судового засідання в суді першої інстанції позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн. та додаткові витрати - 931грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 10 січня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти в розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі заяви - 16 листопада 2010 року і повноліття дитини. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення по суті.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 180 СК України Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Так як батьки: позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 не домовилися між собою про спосіб утримання дитини, яка на даний час проживає з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, то відповідач повинен сплачувати на утримання сина аліменти.

Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення! Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 183 СК У крапни, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів не має сталого заробітку, має мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, та при наявності інших обставин, з нього стягуються аліменти в твердій грошовій сумі.

Як видно з позовної заяви на час спільного проживання сторін відповідач ніколи не мав постійної офіційної роботи , його дохід нерегулярний та мінливий

В суді першої інстанції було встановлено, що відповідач, на даний час не працює і заробітку немає ніякого, проте він не може бути звільнений від сплати аліментів на неповнолітню дитину, а тому аліменти з нього мають стягуватися з урахуванням мінімального розміру частки на дитину відповідного віку, тобто не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Так як з 01 жовтня 2010 року встановлено прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років в сумі 957 грн., то 30% становить 287 грн.

Проте, прожитковий мінімум щоквартально збільшується, відповідач є здоровою людиною працездатного віку, а тому 500 грн. сума є обґрунтована, яку слід стягнути.

Крім того, позивачка просить стягувати на утримання малолітнього сина додаткові витрати в розмірі 931 грн.(уточнена сума), посилаючись на те, що спортивне обладнання та форма для заняття фехтуванням коштує 1000 євро, тобто біля 10 960 грн. в національній валюті;поїздки на змагання - 700грн. щомісяця.

Крім того, ОСОБА_6 хворіє, має хронічні захворювання та потребує санаторно- курортного лікування, що підтверджується довідкою лікаря (а.с.7-8).

Відповідно до ст.185 СК України ,той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно

Позивачка зазначала, що їхній син ОСОБА_6 навчається в 9-а класі Республіканського вищого училища фізичної культури м. Києва та досяг добрих результатів у спорті, неодноразовий призер Всеукраїнських змагань з фехтування на щаблях. В училищі навчається з 19 жовтня 2009 року.

Також позивачка надала календарний план спортивно-масових заходів РВУФК на

2010 рік (а.с.9) та роздруківку вартості поїздок на змагання за листопад 2010 - квітень

2011 року (а.с.5).Проте, жодна сума, яка вказана в Планах та Календарному плані спортивних заходів , вартість витрачених чи необхідних коштів на спортивний костюм чи санаторно-курортне лікування, позивачем не підтверджена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст.ЗОЗ ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 60 ЦПК України апелянт не надав доказів та не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в апеляційній скарзі апелянта.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 10 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді