Великобагачанський районний суд Полтавської області
Справа № 2-16/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2011 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Костенко Л.О.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ВАТ ВТБ Банк в особі Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк та відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, закриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_4, який подано до Великобагачанського районного суду Полтавської області 22.10.2010 року вбачається, що йому нещодавно стало відомо, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис за договором застави рухомого майна №05-05/223 від 07.02.2007 року про стягнення з нього грошових коштів в сумі 89207,41 грн. (сума боргу за кредитним договором №05-05/223 від 07.02.2007 року) та 2400 грн. (витрат за вчинення виконавчого напису), а всього на загальну суму 91607 грн.41 коп. Виконавчий напис зареєстровано у реєстрі за №3843. Позивач вказує, що згідно виконавчого напису від 09.09.2009 року нотаріус запропонував банку задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна автомобіля марки КІА, який належить йому на праві власності. Банк предявив до виконання виконавчий напис до ВДВС Великобагачанського районного управління юстиції, про що стало відому позивачу, як він указує, безпосередньо у відділі ДВС Великобагачанського районного управління юстиції під час вчинення виконавчих дій по іншій справі.

Позивач ОСОБА_4 вказує, що нотаріус порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки, вчиняючи виконавчий напис не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, тобто не перевірив даних про безспірність заборгованості по кредитному договору. Крім цього, посилається на порушення приватним нотаріусом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5 від 03.03.2004 року, оскільки, як вважає, вчинив виконавчий напис не перевіривши, чи отримував боржник письмову вимогу про усунення порушень та чи сплив тридцятиденний термін після отримання боржником банківського повідомлення, оскільки він, як позивач указує, що жодного повідомлення з банку про наявність заборгованості не отримував.

Також, позивач на обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 у тексті виконавчого напису не вказано жодного документа, підтверджуючого суму безспірної заборгованості, документів, що підтверджують факт настання кінцевого терміну виконання зобовязань чи факт прострочення виконання зобовязання, забезпеченого заставою, тобто, на думку позивача, нотаріус допустив порушення розділу 1 постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 39.06.1999 року. Крім цього, позивач посилається і на те, що чинним законодавством не передбачено вчинення виконавчого напису нотаріусом для звернення стягнення на рухоме майно, в обгрунтування цього посилається на положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що необґрунтованим є і стягнення з нього 2400 грн. витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса, позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №3843, вчинений 09.09.2009 року за договором застави рухового майна №05-05/223 від 07.02.2007 року про стягнення з нього грошових коштів в сумі 89207,41 грн. (сума боргу за кредитним договором №05-05/223 від 07.02.2007 року) та 2400 грн. (витрат за вчинення виконавчого напису), а всього на загальну суму 91607 грн.41 коп. недійсним та таким, що не підлягає виконанню; закрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №3843, виданого 09 вересня 2009 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з нього заборгованості в сумі 91607 грн.41 коп. Також просив судові витрати покласти на відповідачів.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не зявився, про день і час розгляду справи він повідомлявся належним чином. Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в позовній заяві і просила суд визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №3843, вчинений 09.09.2009 року за договором застави рухового майна №05-05/223 від 07.02.2007 року про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 89207,41 грн. (сума боргу за кредитним договором №05-05/223 від 07.02.2007 року) та 2400 грн. (витрат за вчинення виконавчого напису), а всього на загальну суму 91607 грн.41 коп. недійсним та таким, що не підлягає виконанню та закрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №3843, виданого 09 вересня 2009 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в сумі 91607 грн.41 коп. Просила судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник відповідача ВАТ ВТБ Банк ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, пояснивши, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 не було допущено порушень законодавства про вчиненні 09.09.2009 року виконавчого напису №3843 за договором застави рухомого майна №05-05/223 від 07.02.2007 року. Перед зверненням до нотаріуса банком неодноразово на імя ОСОБА_4 направлялися листи-вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору (остання у травні 2009 року) і лише 09.09.2009 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Позовні вимоги ОСОБА_4 вважає необґрунтованими і безпідставними. Загалом підтримав свої письмові та додаткові заперечення по даній цивільній справі (а.с.а.с.48-51,96-97,105-106).

Представник відповідача ВДВС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 30.09.2009 року відділом ДВС Великобагачанського районного управління юстиції було відкрите виконавче провадження 15021798 за виконавчим написом №3843 приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу про стягнення із ОСОБА_4 на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Полтавської філії 91607 грн.41 коп. заборгованості. Після цього проводились виконавчі дії. Пояснив, що виконавчий напис №3843 від 09.09.2009 року відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження». В ході виконання цього виконавчого провадження було накладено арешт на автомобіль КІА-Магентіс, 2007 р.в., який належить ОСОБА_4 Позовні вимоги просив вирішити на розсуд суду згідно законодавства.

Відповідач приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, подала письмові заперечення по справі (а.с.а.с.60-61,85), зі змісту яких вбачається, що вона просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності, оглянувши в судовому засіданні виконавче провадження №15021798, реєстрований №89/10 за виконавчим написом №3843 від 09.09.2009 року, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ВАТ ВТБ Банк в особі Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк та відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, закриття виконавчого провадження та стягнення судових витрат належить відмовити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.02.2007 року між АКБ «Мрія»в особі директора Полтавської філії ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони було укладено кредитний договір №05-05/223, предметом кредитного договору є надання банком позивальнику грошових коштів в сумі 125000грн., строком кредитування 6 років до 07.02.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 17 % річних (а.с.9-11).

Згідно п.2.4 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на придбання автомобіля марки Кіа-Магентіс, 2007 року випуску.

07.02.2007 року між АКБ «Мрія»з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони було укладено договір застави №05-05/223, згідно якого, з метою забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору №05-05/223 від 07.02.2007 року заставодавцем в заставу заставодержателю передається рухоме майно автомобіль Кіа-Магентіс, 2007 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВІС №003698 (а.с.13). Даний договір застави посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий №554.

При укладенні цього договору застави сторонами оцінено предмет застави в сумі 125000 грн. (п.4 договору застави №05-05/223 від 07.02.2007 року).

АКБ «Мрія»було змінило назву «Акціонерний комерційний банк «Мрія»на Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк (а.с.56).

09.09.2009 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис за договором застави рухомого майна №05-05/223 від 07.02.2007 року про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 89207 грн.41 коп. (сума боргу за кредитним договором №05-05/223 від 07.02.2007 року) на користь ВАТ ВТБ Банк, а також стягнуто 2400 грн. (витрат за вчинення виконавчого напису), всього стягнуто 91607 грн.41 коп. Даний виконавчий напис зареєстровано у реєстрі за №3843 (а.с.12). Цим виконавчим написом приватного нотаріуса запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб автомобіль Кіа Магентіс, 2007 р.в., чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4

30.09.2009 року постановою начальника відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_3 було відкрите виконавче провадження ВП №15021798 за виконавчим написом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу №3843 від 09.09.2009 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в сумі 91607грн.41 коп. на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк (а.с.14,87; оглянуте в судовому засіданні виконавче провадження ВП №15021798 від 30.09.2009 року). Цією ж постановою накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_2 чорного кольору, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВІС №003698 від 07.02.2007 року.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК).

Згідно з умовами кредитного договору №05-05/223 від 07.02.2007 року (п.6.2) та договору застави №05-05/223 від 07.02.2007 року (п.10), у разі неналежного виконання заставодавцем своїх зобовязань за кредитним договором, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави до закінчення кінцевого терміну повернення кредиту.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»та п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за N 283/8882 (зі змінами і доповненнями) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У відповідності до п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 286 цієї Інструкції встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Так, згідно з цим Переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди: документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

З вищенаведеного слідує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, такі документи були надані банком приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с.а.с.9-11,13,91-95).

Отже, будь-яких порушень норм ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат»та постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року в діях приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не вбачається. До того ж, при огляді оскаржуваного виконавчого напису від 09.09.2009 року реєстрований №3843 вбачається, що нотаріусом здійснено посилання як на ст.87 Закону України «Про нотаріат», так і на п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (а.с.12).

Твердження сторони позивача про порушення нотаріусом вимог п. 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо відсутності на виконавчому написі обов'язкової інформації є безпідставними, виходячи з наступного.

За нормою ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення напис; найменування, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За нормою цієї ж статті та відповідно п.287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис повинен містити, зокрема, строк за який провадиться стягнення.

Поряд з цим, ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»визначає перелік даних, які повинні бути зазначені у виконавчому документі. В цій же статті вказано, що законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Таким чином, вимоги, які закріплені в положеннях ст.89 Закону України «Про нотаріат»та п. 287 Інструкції, на які посилається позивач, є іншими додатковими вимогами до виконавчого документу. Отже, наявність чи відсутність цих додаткових вимоги не ставиться в залежність до чинності виконавчого документу та (або) умов для відкриття виконавчого провадження, таким чином, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з додержанням законодавства та умов, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2009 року ОСОБА_4 заступником директора Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк було направлено заяву про погашення заборгованості за кредитним договором та про зміну назви АКБ «Мрія»на ВАТ ВТБ Банк, який є правонаступником всіх прав та обовязків АКБ «Мрія»(а.с.52). Дану заяву отримала 07.03.2009 року мати позивача ОСОБА_4, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.53).

14.05.2009 року ОСОБА_4 директором Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк був направлений лист-вимога про погашення заборгованості по кредитному договору №05-05/223 від 07.02.2007 року, в якому викладено розрахунок заборгованості по кредитному договору, яка складала станом на 07.05.2009 року суму 90231 грн.64 коп. (а.с.54). Даний лист-вимогу отримала дружина ОСОБА_4 27.05.2009 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.55).

Виконавчий напис приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційний №3843 було вчинено 09.09.2009 року (а.с.12), тобто майже через чотири місяці після повідомлення банком боржника про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №05-05/223 від 07.02.2007 року, що обєктивно документально вбачається з матеріалів даної справи. Твердження представника позивача про те, що мати та дружина ОСОБА_4 не отримували даної кореспонденції з банку суперечать обєктивним документальним даним, які між собою узгоджуються з матеріалами справи. При цьому, суд критично оцінює показання свідків, що були допитані в судовому засіданні - ОСОБА_7 (дружини позивача) та ОСОБА_8 (матері позивача), оскільки вони є заінтересованими особами в результатах розгляду даної цивільної справи.

Відносно твердження позивача, що законодавством України не передбачено звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду, слід зазначити наступне.

В силу ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Разом з тим, положення Закону України «Про заставу»від 02.10.1992 р. № 2654 спеціальними нормами, що регулюють відносини сторін, які виникли з приводу застави, зокрема, і з приводу звернення стягнення на предмет застави. У ст.1 Закону України «Про заставу»закріплено, що застава - це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ч.1 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищеназвана норма ЦК України кореспондується із ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», згідно якої звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Зі змісту п.п. 9.2,9.3,9.4 та п.10 договору застави від №05-05/223 від 07.02.2007 року передбачено, що звернення стягнення на предмет застави може відбуватись будь-яким із способів, зокрема, шляхом безпосереднього звернення заставодержателя до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

В пункті 3 ч. 1 ст. З ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору. Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У статті 627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони у договорі застави добровільно погодили, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, що не суперечить чинному законодавству та відповідає принципу диспозитивності.

Поряд з цим, Закон України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року №1255, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»передбачені види забезпечувальних обтяжень, до яких належать: 1) застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору; 2) право застави рухомого майна згідно з статтею 694 Цивільного кодексу України; 3) право при тримання рухомого майна згідно з параграфом 7 глави 49 Цивільного кодексу України; 4) інші обтяження рухомого манна, які кваліфікуються як забезпечувальні. Зміст окремих видів забезпечувальних обтяжень встановлюється законом та (або) договором.

У ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»зазначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»регулюють загальні умови звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до яких, крім застави, належать також й інші обтяження. Поряд з цим, норми Закону України «Про заставу»є спеціальними нормами щодо норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у частині звернення стягнення на предмет на предмет застави. Отже, звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису відповідає положенням чинного законодавства стосовно позасудових способів врегулювання спорів.

Стосовно посилання позивача на безпідставність стягнення з нього суми витрат за вчинення виконавчого напису, то суд дійшов до таких висновків.

За вчинення нотаріальних дій як державними нотаріусами, так і приватними нотаріусами справляється плата, порядок сплати якої визначений ст.ст.19 та 31 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 33 Інструкції про вчинення нотаріальних дій за вчинення нотаріальних дій державні нотаріуси справляють державне мито, а в передбачених законом випадках перевіряють сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб як податкові агенти, про що повідомляють відповідні органи державної податкової служби. Приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій, а також за надання послуг технічного характеру справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між приватним нотаріусом та фізичною або юридичною особою, але не меншу від розміру ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами за аналогічні нотаріальні дії, а в передбачених законодавством випадках перевіряють сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб як податкові агенти, про що повідомляють відповідні органи державної податкової служби. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін (абзац 3 п. 33 Інструкції). Тому, посилання позивача на безпідставність стягнення з нього 2400 грн. витрат за вчинення виконавчого напису №3843 від 09.09.2009 року не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Суд вважає передчасним вирішувати питання про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті судом згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.10.2010 року (матеріал №2-з-13/10), оскільки згідно ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, з урахування вищевикладеного та сукупності досліджених по справі доказів, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_4 не подав суду достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому з цих підстав в задоволенні його позовних вимог до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ВАТ ВТБ Банк в особі Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк та відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, закриття виконавчого провадження та стягнення судових витрат належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.19,31,87,88,89 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про заставу», ст.ст.3,6,18,572,590 ЦК України, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за N283/8882 (зі змінами і доповненнями), п.6.2 кредитного договору №05-05/223 від 07.02.2007 року та п.10 договору застави від 07.02.2007 року, ст.ст.3,10,11,57,58,60,64,88,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ВАТ ВТБ Банк в особі Полтавської філії ВАТ ВТБ Банк та відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі за №3843, вчиненого 09 вересня 2009 року за договором застави рухомого майна №05-05/223 від 07.02.2007 року про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 грошових коштів в сумі 89207,41 грн. (сума боргу за кредитним договором №05-05/223 від 07.02.2007 року) та 2400 грн. (витрат за вчинення виконавчого напису), а всього на загальну суму 91607 грн.41 коп. недійсним та таким, що не підлягає виконанню; про закриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №3843, виданого 09 вересня 2009 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в сумі 91607 грн.41 коп. та про стягнення судових витрат по справі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2011 року.

Суддя