Справа № 22-ц-3131/2011 Головуючий у I інстанції Войтех О.І.
Категорія цивільна Доповідач - Шемець Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:позивача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7В- ОСОБА_8., представника відповідача ОСОБА_9 "Страхове товариство "Гарантія" ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 „СТ „Гарантія просить скасувати рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2011 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 510 грн. та вартість сплачених затрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 60 грн., стягнуто з ОСОБА_9 „СТ „Гарантія на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування матеріальних збитків в розмірі 6385 грн., вартість сплачених затрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 60 грн. та вартість сплаченого держмита в сумі 69 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що факт настання ДТП та наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія автомобіля MAN ОСОБА_11 встановлено не було, як і не було встановлено його вину у заподіянні механічних ушкоджень автомобілю Dacia Logan, що отримані внаслідок непереборної сили Тому у ОСОБА_9 „СТ „Гарантія не було підстав для визнання страховим випадком події, яка трапилася 14 липня 2011 року, а, отже, і для виплати страхового відшкодування. Апелянт посилається, що усім цим обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки, факт настання ДТП та вину в його вчиненні водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_11 жодним чином не аргументував, не зазначив жодного доказу, який би їх підтверджував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 січня 2011 року між ОСОБА_9 „СТ „Гарантія та ОСОБА_7 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, автомобіля НОМЕР_1 (а.с.36).

14 липня 2011 року близько 14-ї год. в с.Жуківка Куликівського району на вул. Центральній при зближенні автомобілів НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та MAN д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_11І.(власник ОСОБА_7В.), що рухались в зустрічному напрямку, в автомобілі MAN відірвалась кришка, яка прикриває акумуляторні батареї, і влучила в автомобіль Dacia Logan, в результаті чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Сума понесених позивачем витрат по ремонту автомобіля становить 6895 грн. і не заперечується сторонами ( а.с.17-19).

ОСОБА_9 „СТ „Гарантія було повідомлено про ДТП, проте суму страхового відшкодування не сплатило.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність факту ДТП з участю автомобіля Dacia Logan та автомобіля MAN, яка трапилась 14 липня 2011 року на вулиці Центральна с.Жуківка Куликівського району, та факту спричинення матеріальних збитків позивачу з боку відповідача в звязку з цим; тому вважав, що відшкодування матеріальних збитків позивачу в звязку з настанням страхового випадку має нести страховик за мінусом франшизи в сумі 510 грн..

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Факт ДТП 14 липня 2011 року, підтверджується поясненнями ОСОБА_5 (а.с.9), водія автомобіля MAN ОСОБА_11 (а.с.10), які надавались працівникам ДАІ, схемою наслідків ДТП без потерпілих (а.с.7,8), постановою про відмову в порушенні кримінальної справи(а.с.11),і свідчить про наявність страхового випадку.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тобто, закон містить вказівку на перерозподіл обовязку доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Відповідач ОСОБА_7 визнавав, що шкода заподіяна позивачу внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки - автомобіля MAN і має бути ним відшкодована з врахуванням того, що його цивільна- правова відповідальність застрахована у ОСОБА_9 „СТ „Гарантія(а.с.33-35).

Статтею 3 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та /або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, а відповідно до п.22.1 ст.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо- транспортної пригоди життю, здоровю майну третьої особи.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.с.57-60 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що подія трапилася внаслідок непереборної сили, не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що доказів, які б свідчили, що шкода ОСОБА_5 була заподіяна внаслідок непереборної сили, судом не встановлено; не надано таких доказів апелянтом апеляційному суду.

Сам по собі факт відмови у порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину та відсутність справи про адміністративне правопорушення не може бути підставою для звільнення заподіювача шкоди від цивільно-правової відповідальності, а страховика від виплати страхового відшкодування.

Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано задовольнив вимоги позивача, відповідно, апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія - відхилити.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: