АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі - Бадалян Н.О.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізорудком») про стягнення моральної шкоди в якому зазначив, що тривалий час працював на підприємстві відповідача, де отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 16.04.2008р. первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності і встановлена 3 група інвалідності.

Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути з відповідача 173 тис. грн.. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізорудком» у відшкодування моральної шкоди 20тис.грн. та судові витрати по справі

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізорудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у позові, оскільки рішення є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права. Зокрема, суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоровя без призначення відповідної медичної експертизи, позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача в спричиненні йому моральної шкоди; при укладанні трудового договору відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу. Суд розглянув позов поданий з порушенням трьохмісячного строку.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення, як законне і обґрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 1988р. по 2008 рік працював на різних посадах на ПАТ «Кривбасзалізорудком» у шкідливих та підземних умовах праці.

Актом розслідування професійного захворювання №5 від 21.03.2008 року, затвердженого головним Державним санітарним лікарем Тернівського району м. Кривого Рогу встановлена причина професійного захворювання робота в продовж 25 років 4 місяців в умовах важкої праці та несприятливого мікроклімату, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, а саме - РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда», ШБУ тресту «Кривбасшахтобуд», ШБУ ВАТ «Кривбасзалізорудком», де працював хворий, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 16.04.2008р. первинно ОСОБА_3 встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% та 3 група інвалідності. При переогляді у 2009 році підтверджена втрата професійної працездатності та група інвалідності (а.с. 9, 10).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими нею на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту №5 розслідування хронічного професійного захворювання від 21.03.2008р. причиною професійних захворювань ОСОБА_3 є робота впродовж 25 років 4 місяців в умовах важкої праці та несприятливого мікроклімату, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» і ст.153 КЗпП України, якими передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «Кривбасзалізорудком» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди є необґрунтованими та спростовуються висновками суду, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач постійно проходить курси стаціонарного лікування, для зменшення болю вимушений приймати медикаменти, відчуває постійно втому, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає в залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З вище вказаних підстав колегія суддів погоджується і з розрахунком суми стягнутої з відповідача моральної шкоди на користь позивача.

Інші доводи ПАТ «Кривбасзалізорудком», викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Суд при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у звязку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: