Справа № 2-523/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Співака М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.05.2011 р. звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Перемоги,19 у с. Табаївка, Чернігівського району, Чернігівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3, померлої 19.11.2010 р.

З позову виходить, що після смерті баби позивача відкрилася спадщина за заповітом, у т.ч. на Ѕ частину домоволодіння вул. Перемоги,19 у с. Табаївка, Чернігівського району, Чернігівської області і позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, оскільки його мати та донька померлої ОСОБА_2, відмовилась від спадщини. Спадковий будинок був за життя побудований дідом позивача ОСОБА_4 у 1972 році на земельний ділянці, яка була йому виділена, як члену колгоспу, однак за життя дід не отримав свідоцтво про право власності на будинок і з цієї причини не відбулась реєстрація в органах бюро технічної інвентаризації, а у 2004 році ОСОБА_4 помер. Спадщину діда прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом і за рішенням суду за ним визнано право власності на Ѕ частину спадкового домоволодіння. Перепоною у позивача отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на іншу Ѕ частину зазначеного вище домоволодіння, є відсутність реєстрації в органах БТІ права власності померлої баби.

У судове засідання позивач не зявився, оскільки надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. /а.с.24/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує. /а.с.15/

Відповідач ОСОБА_2, під час минулого судового засідання проти задоволення позову сина не заперечувала, просила його задовольнити, про що свідчить її пояснення дані об 10 год. 36 хв. 38 сек. 27.05.2011 року, згідно даних журналу судового засідання. /а.с.17/

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

Згідно даних довідок виконавчого комітету Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована і проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно земельно-кадастрової книги сільської ради земельна ділянка площею 0,65 га за вказаною вище адресою була зареєстрована за ОСОБА_4 з 1972 року до дня його смерті 04.05.2004 року. Земельна ділянка йому виділялась, як члену колгоспу під забудову. Будинок побудований у 1972 році і його фактичним власником був саме ОСОБА_4, однак свідоцтво про право власності йому не видавалось. /а.с.5-7/

З витягу про державну реєстрацію прав від 06.05.2011 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку по вулиці Перемоги,19 у с. Табаївка, Чернігівського району, на підставі рішення Чернігівського районного суду від 16 грудня 2005 року. /а.с.9/

Цей факт також підтверджує і довідка КП «Чернігівське РБТІ»№22 від 11.05.2011 р. /а.с.10/

У відповідності до приписів ст.100 ЦК УРСР, що діяв станом на 1972 р., у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., а оскільки у сільській місцевості, до затвердження зазначеного Порядку, така реєстрація підприємствами БТІ не проводилась взагалі, то суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до обєктивного висновку, що спадкове домоволодіння до припинення цивільної правоздатності, фактично належало по Ѕ частині кожному ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що зазначене вище домоволодіння було збудоване під час перебування у шлюбі, а тому воно відповідно до приписів статей ст.22 КпШС України, що діяв на момент шлюбних відносин покійного подружжя і забудови домоволодіння, було їх спільною сумісною власністю. Згідно положень ст.28 зазначеного кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

За даними свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ»№155577 ОСОБА_3 померла 19.11.2010 року у віці 85 років у с. Табаївка, Чернігівського району. /а.с.12/

За життя, 03.11.2004 року ОСОБА_3 склала нотаріально посвідчений заповіт за яким призначала своїм спадкоємцем онука ОСОБА_1. /а.с.11/

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом до спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено у судовому засіданні позивач 02.03.2011 р. звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і нотаріусом було відкрито спадкову справу. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. /а.с.20-23/

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 174, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.100-101 ЦК УРСР, ст.22,28 КпШС України, ст.ст.328, 392, 1222, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті 19.11.2010 р. ОСОБА_3, на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по вулиці Перемоги,19 у с. Табаївка, Чернігівського району, Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5