Справа № 2-1988/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2011 року

2 серпня 2011 року Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого-судді Мазур І.В.

при секретарі Сіряченко Я.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Рабанук І.М., Дишлевського А.С.

3-ї особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» 3-тя особа ОСОБА_5 про визнання кредитних договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договори кредитної лінії, при цьому в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що нею були підписані договори кредитної лінії №387/1кл/08 від 11 грудня 2008року, №388/1кл/08 від 11 грудня 2008року, №393/1кл/08 від 18 грудня 2008року, в яких позикодавцем виступає Кредитна спілка «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону». Дані договори були укладені з її донькою ОСОБА_5 За попередньою домовленістю із Головою Правління Дишлевським А.С. вона отримала грошові кошти для ремонту та обладнання кафе, яке планувала відкрити після ремонту. Лише у грудні2008року отримані грошові кошти були юридично оформлені шляхом укладення з ОСОБА_5 договорів кредитної лінії 387/1кл/08 від 11 грудня 2008року, №388/1кл/08 від 11 грудня 2008року, №393/1кл/08 від 18 грудня 2008року. Згідно п.1.2 вищевказаних договорів кредит надавався на комерційні цілі. Після проведення ремонту кафе директор ТОВ «Аріян» ОСОБА_9 викрав документи, відповідно ОСОБА_5 не змогла отримати дозвільні документи та відкрити кафе, на які були використані кредитні кошти. Голова Правління Дишлевський А.С. запропонував її дочці укласти такі ж договори з нею, оскільки у неї, т.б. позивачки, є квартира. Оскільки донька ОСОБА_5 опинилась в дуже скрутному фінансовому становищі вона змушена була погодитися на підписання спірних договорів., але жодних коштів вона не отримувала, хоча і підписала спірні договори задніми числами, а також видаткові касові ордери, за якими вона нічибто отримувала кошти. Оскільки правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим право чином, тобто фіктивний правочин, визнається судом недійсним.

3-тя особа позов підтримала, підтвердила пояснення позивачки.

Представники відповідача проти позову заперечували, при цьому посилалася на те, що ОСОБА_7 неодноразово здійснювала оплати по кредитним договорам, при цьому при укладенні договорів вона підписала касові ордери, що є підтвердженням того, що вона отримувала кредитні кошти. Позивачем не підтверджені обставини викладені в позовній заяві, в той час як по укладеним договорам є прибуткові касові ордери по яким ОСОБА_1 проводила оплати по договорам кредитної лінії.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Позивачкою ОСОБА_1 були підписані договори кредитної лінії №387/1кл/08 від 11 грудня 2008року, №388/1кл/08 від 11 грудня 2008року, №393/1кл/08 від 18 грудня 2008року, в яких позикодавцем виступає Кредитна спілка «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону»./а.с.96-123/

Згідно даних договорів (п.1.1.) відповідач Кредитна спілка «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» як кредитодавець надав позивачці (позичальнику) кредитну лінію по першому договору з лімітом 90000грн.(дев'яносто тисяч грн..), по другому договору з лімітом 90000грн.(дев'яносто тисяч грн..), по третьому договору з лімітом 50000грн.(п'ятдесят тисяч грн.).

Факт отримання грошових коштів за договорами є видаткові касові ордери, які позивачка підписала особисто і вона даний факт підписання касових ордерів не оспорює.

В той же час позивачка посилається на те, що зазначені кошти вона не отримувала, вимушена була підписати дані договори для захисту інтересів своєї доньки ОСОБА_5 - 3-ї особи по справі, а тому дані договори є фіктивним правочином.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.5 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання вимог про те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.234 ЦПК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.3 доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 неодноразово здійснювала оплати по договорам кредитної лінії, що підтверджується видатковими касовими ордерами /а.с.124-138/, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодилася з умовами передбаченими договорами кредитної лінії.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Покази свідка ОСОБА_8, який був допитаний в залі суду і який показав, що він бачив позивачку з представником відповідача, коли вони підписували договори в грудні 2008року лише підтверджують факт підписання позивачкою з відповідачем договорів кредитної лінії.

На підставі вищевикладеного, виходячи з встановлених судом обставин та вимог чинного на момент укладення оспорюваних договорів законодавства, обставин, які б вказували на фіктивність оспорюваних позивачами договорів позики та відповідно обґрунтованість доводів позивача судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання оспорюваних договорів кредитної лінії між сторонами недійсними з підстав їх фіктивності задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необгрунтованістю.

Керуючись вимогами ч.5 ст.203, ч.1 ст.215, 234, 526, 625 ЦК України, ст.ст.3, 86-88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 292, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя