Справа № 2-157 2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2011 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Слободян Н.П., при секретарі Мартовицькій Н.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків справу за первісним позовом ТОВ «ПростоФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Простофінанс» про визнання кредитного договору, договору застави недійсними

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 99353,54 грн., посилаючись на те, що 08.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 5, згідно якого банк надав відповідачу кредитні ресурси у сумі 82174,50 грн. для придбання автомобіля марки CHERY, модель TIGGO SQR7246, рік виписку 2008, об'єм двигуна 2350, шасі (кузов, рама, коляска) LVVDD14B98D062224, реєстраційний номер НОМЕР_1, серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АІС № 122040. Кінцевий термін погашення 10.09.2013 року, відсоткова ставка за користування кредитом 10,99% річних, щомісячна комісія за управління кредитом 0,25% від початкової суми кредиту.

Відповідач зобовязався відповідно до п.п. 2.2., 2.5, 3.1. Кредитного договору щомісячно до 10-го числа сплачувати щомісячний платіж у сумі 1991,70 грн. та комісію в розмірі 1,50% від початкової суми кредиту, тобто сума першого платежу складає 3224,31 грн.

Для забезпечення виконання відповідачем договірних зобовязань сторони уклали Договір застави вказаного вище транспортного засобу.

Станом на 10.10.2010 року відповідач зобовязаний за графіком платежів, що є невідкладною частиною кредитного договору № 5 від 08.09.2008 року сплатити 25 щомісячних платежів.

Сума заборгованості з щомісячними платежами становить 40494,15 грн., сума штрафних санкцій 5576,76 грн.

Позивач надсилав відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості, але він її не задовольнив.

Відповідно до п.6.2.3. Кредитного договору позивач, використовуючи своє право, визнає термін кредиту таким, що настав і вимагає дострокового погашення залишку кредиту, який станом на 10.10.2010 року складає 53282,63 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача: на його користь:

Залишок кредиту у сумі 53282,63 грн., прострочену заборгованість за щомісячними платежами у сумі 40494,15 грн., штрафні санкції у сумі 5576,76 грн., а всього 99353,54 грн. та судові витрати: 993,54 грн. державного мита, 120 грн. витрат на ВТЗ судового процесу.

Відповідач скористався своїм правом предявлення зустрічного позову, і просить визнати кредитний договір та договір застави автомобіля недійсним. При цьому посилається на те, що дійсно між ним та ТОВ «Простофінанс» 08.09.2008 року було укладено кредитний договір про надання грошових коштів у сумі 82174,50 грн. та договір застави придбаного за ці кошти автомобіля. При укладенні договору його змусили підписати його на вкрай невигідних умовах: 1) він мав оформити з ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» договір купівлі-продажу автомобіля, що він і зробив 30.08.2008 року 2) сплатити перший внесок в 10% від вартості автомобіля, що він і зробив 30.08.2008 року, 3) здійснити перереєстрацію автомобіля в ДАІ, що було здійснено 05.09.2008 року, 4) оформити договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на 1 рік, що було зроблено 05.09.2008 року 5) оформити договір добровільного страхування транспортного засобу, водія і пасажирів від нещасних випадків, ризиків пошкодження, повної загибелі чи втрати транспортного засобу, що було зроблено 05.09.2008 року. Сума витрат до укладення кредитного договору складала 22500 грн. Під час підписання договору в ньому були зазначені додаткові істотні уови кредитування, з якими він не був попередньо ознайомлений, а саме: разова комісія 1,5% річних від початкової суми кредиту, щомісячна комісія за управління кредитом в розмірі 0,25% від початкової суми, обовязок укладення щорічного договору страхування з страховою компанією, яка акредитована Кредитодавцем та страхування предмету застави. Всього витрати по страхуванню становлять 29215,40 грн., що тягне за собою подорожчання кредиту на 9,4% річних за весь період кредитування та загалом складає 20,39% річних. Він висловив своє заперечення проти цього, як не був згодний з п.7.2 Кредитного договору, за яким відповідач має право вимагати неустойки у розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, якщо буде порушено порядок оплати, з п. 4.2 щодо сплати 10% при достроковому погашенні кредиту, з п.9.2, де відповідач має право записувати його телефонні розмови з питань виконання зобовязань по договору, з п. 9.4 , де зафіксовано право кредитора уступати в односторонньому порядку будь-які права за цим договором, з п. 6.2.3. щодо випадків вимоги дострокового повернення кредиту, в т.ч. незгоди позичальника з новим розміром процентної ставки. Тому відповідач по первісному позову висловив свої заперечення проти зазначених умов договору, просив надати йому зразок для юридичної консультації з спеціалістом. Йому було розяснено, що кредит на інших умовах не надається, як і зразок Кредитного договору. Було сказано, що або погоджуйтесь з усіма умовами договору, або у наданні кредиту буде відмовлено. ТОВ при цьому нічого не втрачало, а позичальник - так. Виконавши переддоговірні умови для надання кредиту, він витратив 22500 грн., тому змушений був підписати запропонований ТОВ кредитний договір та договір застави на вкрай невигідних для себе умовах, і був позбавлений можливості обрати іншу фінансову установу для придбання автомобіля, бо інакше мав би сплатити до 5% штрафу продавцю від вартості автомобіля. ТОВ не повідомило його про наявні інші форми кредитування, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту, переваги і недоліки пропонованих схем кредитування, чим порушив п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки йому навмисно не повідомили орієнтовну сукупні вартість кредиту, щорічні витрати на страхування та додаткові проценти за обслуговування кредиту, права та обовязки сторін, ому повідомили про 10,99% річних, а не 20,39% річних, тобто ввів його в оману, тому правочин слід визнати недійсним на підставі ст.. 230 ЦК України. Загальна сума сплачена ним (ОСОБА_1В.) по кредиту з 08.09.2008 року по 21.02.2011 року становить 12124,32 грн. У березні 2009 року йому було надіслано повідомлення від 08.12.2008 року про збільшення річної процентної ставки за кредитним договором до 16,67% і щомісячний платіж становить 2218,35 грн., пропозиція закріпити ставки річних у розмірі 20,39 %, графік платежів у новій редакції не містили підпису відповідальної особи та не були скріплені печаткою ОСОБА_2 він вважає, що мав право сплачувати тіло кредиту та відсотки на старою ставкою. Сам кредитний договір не підписаний власноручно представником ТОВ та не скріплений печаткою фінансової установи, у ньому відсутня вказівка не факсимільне відтворення підпису, печатки. Не згоден також із 0,25% ставкою за управління кредитом, бо ТОВ покладе собі до кишені 12326,40 грн. Щодо договору застави придбаного автомобіля, то такий договір має бути нотаріально посвідчений, також не підписаний власноручно та не скріплений печаткою, а отже є недійсним і нікчемним. Він не має доказів переказу грошей за автомобіль, а отже кредитний договір не є укладеним. На підставі викладеного вище позивач просив визнати кредитний договір та договір застави недійсними, зняти з обтяження автомобіль, покласти судові витрати на відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні первісний позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у їх позові. При цьому зазначила, що свої зобовязання за кредитним договором ТОВ виконало у повному обсязі, перерахувавши заявлену ОСОБА_1 суму на рахунок, який був ним зазначений у заяві. Останній же свої зобовязання постійно порушує, і фактично на даний час ним з 08.09.2008 року сплачено лише 12124,32 грн. Борг за щомісячними платежами станом на 10.10.2010 року становить 40494,15 грн., нараховані штрафні санкції 5576,76 грн., 53282,63 грн. сума достроково стягуваного залишку кредиту. Ці суми разом із судовими витратами вона і просить стягнути з відповідача, не збільшуючи позовних вимог. Зустрічного позову не визнала з тих же підстав, що договір був укладений, ніхто ОСОБА_1 не примушував це робити, він систематично порушував свої зобовязання за договором. З умовами кредитного договору він був ознайомлений, міг не укладати його, а уклавши, погодився з його умовами. Про підвищення процентної ставки він був повідомлений, і в цьому ж повідомленні йому було розяснено, що вразі непогодження з цим, він може достроково погасити кредит.

Відповідач у судовому засіданні первісним позов не визнав. При цьому послався на те, що відповідачем не надано доказів перерахування коштів за придбаний у кредит автомобіль. Не заперечував, що автомобіль зараз знаходиться у його користуванні. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище та наведені ним у зустрічній позовній заяві.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

08.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 5, згідно якого банк надав відповідачу кредитні ресурси у сумі 82174,50 грн. для придбання у ЗАТ «Автоцентр на Кільцевій» автомобіля марки CHERY, модель TIGGO SQR7246, рік виписку 2008, об'єм двигуна 2350, шасі (кузов, рама, коляска) LVVDD14B98D062224, реєстраційний номер НОМЕР_1, серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АІС № 122040. Кінцевий термін погашення 10.09.2013 року, відсоткова ставка за користування кредитом 10,99% річних, щомісячна комісія за управління кредитом 0,25% від початкової суми кредиту.

Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідно до заяви ОСОБА_3 кошти у сумі 82174,50 грн. на вказаний ним же рахунок, платіжним дорученням № 000000059М від 10.09.2008 року.

Відповідач зобовязався відповідно до п.п. 2.2., 2.5, 3.1. Кредитного договору щомісячно до 10-го числа сплачувати щомісячний платіж у сумі 1991,70 грн. та комісію в розмірі 1,50% від початкової суми кредиту, сума першого платежу складала 3224,31 грн.

Для забезпечення виконання відповідачем договірних зобовязань сторони уклали Договір застави вказаного вище транспортного засобу.

Позичальник скористався кредитними коштами, свої ж зобовязання належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов договору, про що попереджався кредитором повідомленням про усунення порушень вих. № 3775 CL від 02.06.2010 року.

Як вбачається з довідки про надходження за кредитним договором:

-12.10.2008 року здійснено платіж 3224,32 грн.;

-13.11.2008 року 1000 грн.,

-26.01.2009 року 1000 грн.,

-31.07.2009 року 1000 грн.,

-05.10.2009 року 900 грн.,

-26.01.2010 року 2500 грн.,

-11.03.2010 року 2500 грн.

Станом на 10.10.2010 року відповідач зобовязаний за графіком платежів, що є невідкладною частиною кредитного договору № 5 від 08.09.2008 року сплатити 25 щомісячних платежів.

Сума заборгованості з щомісячними платежами становить 40494,15 грн.:

Відповідач сплатив 12124,32 грн., з них : в рахунок оплати щомісячних платежів 10530 грн. 96 коп., і в рахунок оплати нарахованих штрафних санкцій 1593,36 грн.

Згідно ст. 546, 549 ЦК України та п.7.2 Кредитного договору за невиконання та неналежне виконання відповідачем зобовязання щодо сплати щомісячних платежів, позивач має право вимагати від відповідача сплати неустойки (штрафу) у розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобовязання по сплаті якого порушено. Станом на 10.10.2010 року відповідач не сплатив або частково сплатив 18 щомісячних платежів, і сума нарахованих штрафних санкцій складає 5576,76 грн. = (1991,70 (щомісячний платіж) х18 (кількість несплачених, або частково несплачених щомісячних платежів))х20% (штраф)= 7170,12 грн. 1593,36 грн. (сума сплачених штрафних санкцій) . Як вбачається з зазначеного розрахунку, наданого позивачем, штрафні санкції, як і розрахунок заборгованості за щомісячними платежами, розраховувались з суми щомісячного платежу, зазначеного у додатку до підписаного 08.09.2008 року договору 1991,70 грн., а не з запропонованого після підвищення процентної ставки розміру, на який ОСОБА_3 не погодився, і тому позивач по первісному позову і прийняв рішення про дострокове стягнення всієї суми боргу на підставі п. 2.8.3, 6.2.3.(g).

Позивач надсилав відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості, але він її не задовольнив.

Відповідно до п.6.2.3. Кредитного договору позивач, використовуючи своє право, визнає термін кредиту таким, що настав і вимагає дострокового погашення залишку кредиту, який станом на 10.10.2010 року складає 53282,63 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України „зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Ст. 625 ч.2 ЦК України передбачає, що „боржник, який прострочив зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку Кредитним договором ( п.7.2 ) передбачено 20% ставку штрафних санкцій за неналежне виконання або невиконання зобовязань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вивчивши матеріали справи, зокрема, кредитний договір № 5 від 08.09.2008 року, розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню, як обгрунтованого ст.ст. 11, 16, 509, 526, 527, 530, 536, 610-612, 625,1054 ЦК України.

Стягненню з відповідача підлягає:

-40494,15 грн. заборгованості з щомісячними платежами;

-5576,76 грн. нарахованих штрафних санкцій;

-53282,63 грн. дострокового погашення залишку кредиту.

Стягненню на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати (витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., та сплачена сума судового збору в розмірі 993,54 грн.).

Позовні вимоги ОСОБА_3 по зустрічному позову задоволенню не підлягають, оскільки він мав можливість не укладати оспорюваного ним договору, проте не зробив цього, навпаки, здійснив усі дії що передували його укладенню, отримав у власність автомобіль, про що свідчить свідоцтво про його реєстрацію, здійснював платежі щодо його погашення 12.10.2008 року, 13.11.2008 року, 26.01.2009 року, 31.07.2009 року, 05.10.2009 року, 26.01.2010 року та 11.03.2010 року. А отже не заперечував самого факту його укладення. Щодо визнання неді2йсним договору застави через його непосвідчення нотаріусом, то чинне на момент його укладення законодавство не передбачало такого обовязку . всі інші доводи позивача по зустрічному позову суд вважає надуманими, і не підтвердженими належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного, ст. 526, 546, 549, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ Простофінанс» заборгованість за кредитним договором № 5 від 08.09.2008 року у сумі 99353 (девяносто девять тисяч триста пятдесят три) грн. 54 коп.

Стягнути з відповідача на користь позивача 120 грн. плати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 993,54 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: