Справа № 22-ц-1565/2011 Головуючий у I інстанції Литвиненко І.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2011 року 18 липня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника відповідача ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 квітня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором №CM-001/185/2006 від 01.03.2006 року в розмірі 43165 доларів США 12 центів. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором №CM-SMENOO/025/2008 від 04.09.2008 року в сумі 245961 доларів США 34 центи та 1820 грн. судових витрат.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 квітня 2011 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором №CM-001/185/2006 від 01 березня 2006 року в розмірі 43165 доларів США 12 центів. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором № CM-SMENOO/025/2008 від 04 вересня 2008 року в сумі 245961 доларів США 34 центи та 59833 грн. 53 коп. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна по 910 грн. судових витрат з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи. Так, апелянт зазначає те, що справу було розглянуто у відсутності фінансового поручителя ОСОБА_8, що є порушенням норм процесуального законодавства. Судом не було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи. Також апелянт не погоджується із стягненням заборгованості в солідарному порядку, посилаючись на те, що банком повідомлення про наявність заборгованості ОСОБА_8 як поручителю не направлялося, а тому суд необґрунтовано стягнув солідарно з обох відповідачів заборгованість за кредитним договором від 4 вересня 2008 року в сумі 245961 долар США 34 центи. Також апелянт вважає необґрунтованим стягнення пені, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності, судом не досліджено з якого розрахунку відбувалось нарахування пені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, апеляційний суд вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом по справі встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 01.03.2006 року між ПатОТП Банк(право вимоги якого прийняло ТОВ ОТП Факторинг Україна) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № CM-001/185/2006, згідно якого Банк надав останньому кредит в сумі 80000 доларів США строком до 26.02.2013 року зі сплатою 13,0% річних( т.1ас.7, т.2 ас.6-12).

04.09.2008 року між Пат „ОТП Банк(право вимоги якого прийняло ТОВОТП Факторинг Україна) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №CM-SMENOO/025/2008, згідно якого Банк надав останньому кредит в сумі 235000 доларів США строком до 04.09.2023 року(т.1ас.21).

В забезпечення виконання ОСОБА_7 взятих зобовязань, що випливають з кредитного договору №CM-SMENOO/025/2008, 14.11.2008 року був укладений договір поруки між ТОВ „ОТП Банк та ОСОБА_8, відповідно до умов якого останній, як поручитель, несе солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору(т.1 ас.48).

Відповідач ОСОБА_7 взятих на себе зобовязань не виконав, а тому ТОВ „ОТП Факторинг Україна, скориставшись наданим правом відповідно до умов кредитних договорів, ст.ст. 533, 553, 554, 575, 589, 1048, 1050, 1054 ЦК України, звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень ч.2ст. 1050 ЦК у звязку із неналежним виконанням ОСОБА_7, своїх договірних зобовязань, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача про дострокове присудження всіх сум за кредитними договорами, із стягненням при цьому частини позики що залишилась, процентів, пені та інших штрафних санкцій, передбачених угодами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходячи з положень ст.ст.553,554 ЦК задовольняючи позов, стягнув солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ТОВ „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором № CMEN00|0252008 від 4 вересня 2008 року, в сумі 245961 доларів США 34 центи. Оскільки поручитель ОСОБА_8 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, пені, як це випливає із договору поруки від 14 листопада 2008 року, за яким він поручився перед кредитором боржника за невиконання ним свого обовязку , а у звязку з порушенням такого зобов»язання, боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники.

Виходячи з наведенного, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необгрунтованість стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_8, заборгованості за кредитним договором від 4 вересня 2008 року, оскільки такі доводи не грунтуються на правовій природі договору поруки, яка є зобовязально - правовим способом виконання зобов»язань.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про незаконне стягнення пені в сумі 59833грн.53 коп. за зазначеним кредитним договором від 4 вересня 2008 року. Оскільки п.4.1.1. зазначеного договору встановлена відповідальність позичальника за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, та встановлена пеня, яка стягується за прострочення невиконаного в строк зобовязання. Виходячи з наведенного, винності поведінки боржника, та положень ст.549 ЦК, суд обгрунтовано стягнув із відповідачів зазначену пеню. При цьому вимога про стягнення пені, висунена у межах визначеного ст.258 ЦК річного строку позовної давності. Доводи апеляційної скарги, про нарахування позивачкем пені, поза межами строку позовної давності, спростовується наданим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розрахунком (т.2 ас.59). з якого вбачається, що пеня нарахована (з часу прострочення апеллянтом зобовязань), в межах річного строку позовної давності, в розмірі визначеному за умовами кредитного договору від 4 вересня 2008року.

У звязку з вищенаведеним, суд перщої інстанції правильно включив до боргу відповідачів, який є наслідком порушення ОСОБА_7 зобов»язань за кредитним договором, і пеню в сумі 59833 грн.53 коп., яку стягнув із відповідачів на користь позивача.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що знайшов підтвердження факт порушення ОСОБА_7, зобов язань, передбачених умовами укладених кредитних договорів, і тому суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами в межах заявлених позовних вимог, поклавши на відповідачів солідарну відповідальність, оскільки боржником було порушено зобовязання забезпеченого порукою.

Даний висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам ст. 213 ЦПК, істотних порушень норм процесуального права при ухваленні рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: