АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.,

суддів Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.,

при секретарі Бондарі Ю. А.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Відділення Фонду на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, вважає рішення необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди; розмір стягнутої моральної шкоди значно завищений; суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про проведення медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання моральної шкоди; на теперішній час законодавством не передбачена відповідальність Відділення Фонду за моральну шкоду, не була застосована позовна давність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 23 серпня 2001 року, під час виконання трудових обовязків, внаслідок ДТП отримав ряд травм. Висновком МСЕК від 25.05.2005 року позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом.

Згідно с. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, тому доводи апеляційної скарги про те, що правовідносини між сторонами регулюються нормами адміністративного судочинства є безпідставними.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності» яка передбачає відшкодування Відділенням Фонду моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з виробничою травмою підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

Доводи відповідача, що законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачено виплата моральної шкоди виключено. Згідно п.2 ч.44 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України Про державний бюджет на 2008 рік, у Законі України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» у п.3 розділу Х1 «Прикінцеві положення» після абз. 3 доповнено новим абзацом «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року» є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної працездатності установлена вперше висновком МСЕК у 2005 році, тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності зазначеного вище закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 15.05.2005 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди законом не передбачені.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманою позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, а також наявність вини позивача у нещасному випадку, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з Відділення Фонду на користь позивача з 30 000 до 20 000 грн.

Також колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини рішення підлягає виключення посилання на ст.ст. 1167 та 1168 УПК України, оскільки їх положення стосуються відшкодування моральної шкоди не за договірними зобовязаннями, в той час як спірні правовідносини виникли із трудових правовідносин, вирішення яких регулюється ст. 237-1 КЗпП України. За такиз обаставин рішення суду необхідно змінити відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та виключити з мотивувальної частини положення ст.ст. 1167 та 1168 ЦК України.

Крім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення стягнуто з відповідача судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. Відповідно до п. 34 ст. 4 Закону України «Про державне мито» органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від сплати державного мита звільняються. Тому зазначений судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Згідно положень п. 10 Порядку оплати витрат з інформаційно-техничного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розміру і Наказу Державної Судової адміністрації України № 78 від 03. 08. 2006 р. «Про механізм перерахування коштів для оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ» по справі про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя слід сплатити 15 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки суд першої інстнації в цій частині розподілу судових витрат свого рішення не ухвалив.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Дзержнського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2010 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди на користь ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зменшивши її розмір з 30 000 грн. до 20 000 грн.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Судовий збір віднести за рахунок держави. Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь держави віитрати з інформаційно-технічного забезпеченняч справи в сумі 15 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: