Справа № 2-1081/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2011 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Ніткевич А. В. ,

при секретарі Коваль Р.В., Шебец І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області про реєстрацію за місцем проживання та визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 про реєстрацію за місцем проживання та визнання права користування житловим приміщенням, в позовній заяві вказали, що на початку вісімдесятих років було зареєстровано шлюб між їх батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після укладення шлюбу, відповідач ОСОБА_3 перейшов проживати в будинок до матері позивачів, яка тоді проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із своїми батьками, яким належав даний будинок. Після народження позивачів, вони з батьками продовжували проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, де згодом було зареєстровано місце проживання позивачів. Однак, відповідач не знайшов спільної мови з батьками дружини, з приводу чого почали виникати сварки та конфлікти. Щоб зберегти сім»ю та забезпечити належне виховання позивачів, їх батьки вирішили змінити місце проживання та почали шукати нове житло. У 1993 році їх сім»я переїхала на постійне місце проживання у будинок №17 на площі Перемоги в с. Заріка Сокальського району, який належав ОСОБА_5, яка була тіткою їх матері, надала згоду на їх переїзд, була вдовою та не мала власних дітей. Переїхавши у будинок №17 на площі Перемоги в с. Заріка Сокальського району, батьки позивачів не звертались до ОСОБА_5 з питанням про реєстрацію їх сім»ї за вказаною адресою, оскільки не було такої необхідності. З моменту переїзду, позивачі з батьками та ОСОБА_5 проживали у вказаному будинку, як велика сім»я, вели спільне господарство. У 1995 році, після смерті ОСОБА_5, їх сім»я дізналася, що все своє майно згідно заповіту, складеного 31.03.1993р. ОСОБА_5 заповіла їх батьку ОСОБА_3 11.12.1995р. Сокальською державною нотаріальною конторою відповідачу видано свідоцтво на право на спадщину. На підставі даного свідоцтва, 19.12.1995р. відповідачем зареєстровано на праві особистої власності будинковолодіння №17 на площі Перемоги в с. Заріка Сокальського району. Після прийняття відповідачем спадщини, їх сім»я продовжувала проживати у зазначеному будинку. Оскільки у позивачів не було необхідності реєструватися за адресою проживання, тому таке питання перед відповідачем не ставилось. З часом відносини між відповідачем та іншими членами сім»ї почали погіршуватись, постійно виникали сварки між відповідачем та його дружиною, а згодом і між сторонами, але не зважаючи ні на що, позивачі надалі проживали з відповідачем у вказаному будинку. 16.06.2008 року померла мама позивачів ОСОБА_4, після її смерті відносини між сторонами погіршились. Позивачі зверталися до батька з проханням зареєструвати їх за місцем проживання, однак він відмовився, хоч і 03.08.2008р. в присутності сільського голови с. Двірці написав розписку, в якій висловив згоду на проживання позивачів в будинку власником якого він є. Надалі позивачі неодноразово зверталися до відповідача з проханням надати згоду на їх реєстрацію за місцем проживання, однак відповідач категорично відмовлявся, після кожного звернення проявляв агресію. В липні 2011 року позивачі знову звернулися до відповідача з проханням надати згоду на їх реєстрацію за місцем проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що не перебувають на реєстраційному обліку і у них існує нагальна потреба у реєстрації за місцем проживання. Однак, відповідач вкотре відмовив їм у наданні згоди на реєстрацію, тому позивачі звертаються до суду із даним позовом. Просять суд зобов»язати відповідача провести їх реєстрацію за місцем проживання у будинку №17 на площі Перемоги в с. Заріка, Сокальського району, Львівської області.

31.08.2011 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказали, що позовну вимогу про зобов»язання відповідача провести їх реєстрацію за місцем проживання в будинку №17 на площі Перемоги в с. Заріка Сокальського району вони підтримують у повному обсязі. В даний час їх стосунки з відповідачем погіршились. Відмова у наданні згоди на їх реєстрацію за місцем проживання впливає на їх право користування житловим приміщенням, тобто відповідач не дає їм права на рівні з ним користуватися цим житловим приміщенням. Відсутність реєстрації створює позивачам значні незручності при пошуку роботи, оформленні документів. Іншого житла позивачі не мають. Просять визнати за ними право користування жилим приміщенням за адресою Львівська область, Сокальський район, с. Заріка, площа Перемоги,17.

Ухвалою судового засідання від 15.09.2011 року залучено до участі у справі як співвідповідача Сокальський РВ ГУМВСУ у Львівській області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 первинні та збільшені позовні вимоги підтримав, в обґрунтування навів обставини, викладені у позовній заяві, додатково повідомив, що з моменту їх народження вони з батьками проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, в будинку батьків їх матері, в цьому будинку був зареєстрований до 01.07.2011 року. Знявся з реєстрації, оскільки так йому порадив адвокат. У 1993 році вони всі перейшли проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4. На момент переселення він мав 8 років, а ОСОБА_2 11 років. Таким чином, батьки, зокрема ОСОБА_3 вселили їх в цей будинок. Про те, чи хочуть вони переїжджати їх ніхто не запитував, оскільки вони були дітьми. Відповідач їх сам вселив в спірний будинок, а тому тут не тільки була його згода, це була його воля. В будинку по вул. Перемоги, 17 в с. Заріка проживав до 2009 року, після чого перейшов проживати до дружини в м. Великі Мости, по вул. Базарній, 2/45. Його батько не пускає проживати у будинок. Позовні вимоги просить задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні первинні та збільшені позовні вимоги підтримав, в обґрунтування навів обставини, викладені у позовній заяві, додатково повідомив, що знявся з реєстрації за адресою пл.. Перемоги, 27 в с. Двірці 01.07.2011 року за породою адвоката. Не проживає в с. Заріка з 2007 року, фактичним місцем проживання є м. Львів, вул. Грінченка, 10а/60. Має намір проживати у батьківському будинку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні первинні та збільшенні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні первинні та збільшенні позовні вимоги не визнав, повідомив, що спірний будинок належить йому на праві приватної власності, позивачі які є його синами вже досягли повноліття, мають свої сім»ї та місце проживання. В його будинку позивачі проживали з дозволу попереднього власника ОСОБА_5, яка померла в 1995році. Крім того в будинку позивачі ніколи не були зареєстрованими, а він як новий власник заперечує щодо їх реєстрації у його житлі. Не визнає їх як синів, не бажає з ними мати нічого спільного, ніколи не дозволить їм проживати у будинку.

Представник відповідача Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області в судове засідання не прибув, подав заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника відповідача, позовні вимоги підтримують.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 на віддалі 200 метрів від будинку відповідача. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в с. Заріка до часу, поки не одружилися. Останній раз в селі їх бачив у вересні цього року. З часу, коли почали працювати, позивачі приїжджають в село один раз на місяць. Останнім часом батько не пускає їх у будинок, тому, декілька разів ОСОБА_2 ночував у нього в будинку.

Аналогічні показання про обставини проживання позивачів в будинку в с. Заріка, по пл.. Перемога, 17, що і свідок ОСОБА_8, надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первинні та збільшені позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

За положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого 19.12.1995р. Червоноградським МБТІ, домоволодіння №17 по вул. Перемоги, в с. Заріка Сокальського району в цілому зареєстровано за ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину.

З досліджених свідоцтв про народження ОСОБА_1 серії ІН-СГ №428367 та ОСОБА_2 серії ІІІ-СГ №291654 встановлено, що їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами сім»ї відповідача ОСОБА_3

В ході розгляду справи встановлено, що позивачі та їх батьки у 1994 році переїхали проживати у будинок №17 на пл. Перемоги в с. Заріка Сокальського району, вселилися із дозволу власника будинку ОСОБА_5, яка була тіткою матері позивачів, та яка померла у 1995 році, проживали без реєстрації.

Після смерті ОСОБА_5 право власності на будинок набув відповідач ОСОБА_3, у порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_2 з 2007 року, а позивач ОСОБА_1 з 2009 року, не проживають у спірному житловому будинку, вибули на інше місце проживання на вимогу відповідача ОСОБА_3, який не бажав, щоб вони проживали у будинку.

В свою чергу, із дослідженої в судовому засіданні копії довідки №573 від 24.06.2011р., виданої виконавчим комітетом Двірцівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1994 року по 2009 рік проживали без реєстрації в с. Заріка пл. Перемоги, 17, Сокальського району.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із роз»ясненнями, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з»ясувати порядок, установлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім»ї наймача, чи прописані вони в цьому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають із ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак, відсутність письмової згоди членів сім»ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі, будучи малолітніми разом із батьками вселилися у спірне житло. Набувши право власності на дане житло відповідач не заперечував щодо проживання позивачів у будинку. Спірний будинок був постійним місцем проживання позивачів до виникнення неприязних стосунків із відповідачем, п»ятнадцять років позивачі проживали у будинку відповідача без реєстрації, вели із ним спільне господарство, при вселенні в будинок жодних угод щодо порядку користування житлом сторони не обумовлювали.

На даний час позивачі мають намір користуватися житловим будинком в с. Заріка, проте, відповідач перешкоджає їм у цьому, не надає доступу до будинку.

В свою чергу, з позовом про визнання позивачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням на пл.. Перемоги, 17, в с. Заріка, Сокальського району відповідач ОСОБА_3 не звертався.

Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнати за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою с. Заріка, пл. Перемоги, 17, Сокальського району, Львівської області.

Що стосується вимоги зобов»язати відповідача провести реєстрацію позивачів у спірному будинку, судом встановлено наступне.

Згідно із ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, зобов»язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Із досліджених в судовому засіданні копій паспортів позивачів ОСОБА_1 серії КВ №661073 та ОСОБА_2 серії КВ №380449 встановлено, що 01.07.2011 року вони зняті із реєстрації за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

В свою чергу, з 2007 року позивач ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із дружиною та дитиною, в свою чергу, позивач ОСОБА_1 з 2009 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7.

Враховуючи вимоги ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про зобов»язання відповідача ОСОБА_3 провести реєстрацію позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у будинку №17 на пл. Перемоги в с. Заріка, Сокальського району слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Первинні та збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, 22.01.1985р.н. та ОСОБА_2, 02.06.1982р.н. право на користування жилим приміщенням, що знаходиться в с. Заріка, пл. Перемоги, 17, Сокальського району, Львівської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: А. В. Ніткевич