Справа №22-ц-2108/11 02.08.2011 02.08.2011 02.08.2011
Провадження №22-ц/1192/11
Головуючий по 1 інстанції Павлова Ж.П. Категорія 34 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

2 серпня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Базовкіной Т.М.,

суддів Колосовського С.Ю., Коломієць В.В.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю: позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2011 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири АДРЕСА_1.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1544грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 1500грн. і відшкодування судових витрат в загальній сумі 5505грн.56коп., а саме 68грн. судового збору, 37грн.50коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1546грн.56коп. витрат за проведення судової експертизи, 3853грн.50коп. витрат на правову допомогу.

Відповідачка позов не визнала, посилаючись на відсутність її вини у залитті квартири позивачки та оспорюючи сам факт залиття.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2011р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1287грн. відшкодування майнової шкоди, 300грн. відшкодування моральної шкоди, 51грн. судового збору, 37грн.50коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1289грн.14коп. витрат за проведення судової експертизи, 2000грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_3 на корить держави 82грн.50коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність, необґрунтованість і несправедливість рішення суду, просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 грудня 2008 року належну позивачці на праві власності квартиру залито водою, а саме стелю кухні і туалетної кімнати, з квартири, яка належить на праві власності відповідачці та знаходиться вище поверхом. Внаслідок чого позивачці завдана майнова шкода, яка складається з вартості відновлювальних ремонтних робіт, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи ОНДІ СЕ № 3475-3476 від 28.03.2011р. (а.с. 59-67), а саме 1287грн. без урахування ПДВ.

Посилання апелянта на недоведеність факту залиття квартири позивачки та помилковість висновку суду щодо обсягу пошкоджень спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи та змістом акту ПП «ЖЕД-7» від 16.12.2008р. (а.с.7).

З висновку вищевказаної судової експертизи вбачається, що відсутні підстави вважати причинами залиття квартири позивачки такі обставини, як вплив атмосферних опадів у результаті недоліків герметизації стиків зовнішніх стінових панелей, несправність стояків або залиття з боку квартири № 123, та встановлено, що причиною пошкоджень квартири № 118 є саме залиття з боку квартири № 122. Вказані обставини були підтверджені в суді першої інстанції судовим експертом ОСОБА_4

Доводи апелянта про те, що висновки експерта є неповними, необґрунтованими і немотивованими, колегія суддів вважає безпідставними. До того ж клопотань про призначення додаткової чи повторної судової експертизи ні ОСОБА_3, ні її представником не заявлялися.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Між тим, доказів на підтвердження вини інших осіб у залитті квартири позивачки відповідачкою суду не надані.

Відповідно до ст.ст. 322, 323 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник.

Таким чином, суд на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України, дійшов правильного висновку про завдання позивачці майнової шкоди в сумі 1287грн. внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_3 до утримання системи водопостачання своєї квартири.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з положень ст.1167 ЦК України з урахуванням обставин даної справи та обсягу заподіяної шкоди.

Судові витрати розподілені судом відповідно до вимог ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що при ухвалені рішення суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши на користь позивачки вартість витрат за проведення судової експертизи, є безпідставними, оскільки вказані витрати не є позовними вимогами, а згідно п.4.ч.3. ст.79 ЦПК України відносяться до витрат, повязаних з розглядом судової справи, які підлягають відшкодуванню на користь позивачки в порядку ч.1 ст.88 ЦПК. Понесення даних витрат позивачкою підтверджується відповідною квитанцією від 21.01.2011р. (а.с.79), до того ж про їх відшкодування ОСОБА_2 просила при уточненні своїх вимог 24.05.2011р. (а.с.74).

Посилання апелянта на незаконність рішення у звязку з відсутністю у ньому посилань на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і рішення Європейського суду є необґрунтованими, оскільки існуючи між сторонами правовідносини урегульовані національним законодавством і дані норми законодавства не суперечать положенням Конвенції та протоколів до неї.

Отже, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо частково задоволення позову. Висновок суду не суперечить Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді