АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: стягнення аліментів доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П. Трішкової І.Ю.,

при секретарі Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 14 вересня 2011 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання малолітньої дитини третя особа Красноградська районна державна адміністрація Харківської області та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини, третя особа Карлівська районна державна адміністрація Полтавської області, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого згідно з рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 24.06.2009 року встановлено разом з матір'ю ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18.07.2006 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.09.2009 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області шлюб між ними розірвано, а син був залишений проживати разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу він надавав ОСОБА_3 матеріальну допомогу на утримання сина і приймав участь у його вихованні, піклувався про нього. Відповідачка не приділяла їхньому синові належної уваги та материнського піклування. Проживаючи разом з матір'ю їх син ОСОБА_5, починаючи з 14.05.2010 року по 10.09.2010 року відвідував дошкільний навчальний заклад № 5 «Берізка»у м. Карлівка і перебував у цілодобовій групі, що підтверджується довідкою завідуючої дитсадком. Починаючи з 16.11.2010 року син постійно проживає разом з ним і перебуває на його повному утриманні. Він займається вихованням сина, забезпечує всім необхідним для належного виховання та його розвитку. Він має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртні напої не вживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. 19.04.2011 року начальником служби у справах дітей ОСОБА_6 та спеціалістом першої категорії сектору опіки та піклування ССД ОСОБА_7 були обстежені житлово-побудові умови його малолітнього сина ОСОБА_5, який проживає разом з ним та було визначено, що умови його проживання задовільні. Його колишня дружина ніде не працює, не має, самостійного доходу і майже не займається вихованням сину, психічно не врівноважена. Вважає, що відповідачка не може дати дитині ні належного виховання, ні матеріального забезпечення. . На підставі викладеного вважає, що сину буде краще проживати з ним. Він дуже любить свого сина, добре ставиться до нього, син також хоче проживати разом з ним. Орган опіки та піклування Красноградська районна державна адміністрація вважає за доцільне встановити місце проживання дитини з ним.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну місця проживання малолітньої дитини не визнала та звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про відібрання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх позовних вимог пояснила суду, що з 18.07.2006 року вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красноградського районного суду від 24.06.2009 року розірвано. Даним рішенням також визначено місце проживання їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею. Дане рішення відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось. Відповідачу ОСОБА_1 вона надавала дитину на деякий час для спілкування та виховання.

Вона дійсно 16.11.2010 року дозволила на деякий час забрати батькові сина у зв'язку з ремонтом в будинку, але відповідач добровільно відмовляється повернути їй сина та не виконує рішення суду, яким визначено місце проживання сина разом з нею. Ніяких нових підстав з того часу, як суд визначив місце проживання сина до цього часу не виникло, а тому позивач з зазначеним позовом до суду звернувся безпідставно. Вона впевнена, що ініціатором звернення до суду з позовом про зміну місця проживання дитини є мати її колишнього чоловіка - ОСОБА_8, яка фактично й займається вихованням її сина, оскільки батько дитини весь час працює, а вона сама хоче ростити та виховувати свого сина. На даний час вона працює в приватному аптечному пункті комірником та отримує стабільний заробіток, одружена і має нормальну сім'ю. Її чоловік ОСОБА_9 також хоче щоб син жив разом з ними. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов за місцем її проживання, нею створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього сина, ОСОБА_4. Вона дійсно в 2010 році влаштувала сина в дитячій садок на цілодобове утримання, так як в той час працювала в лікарні по 12 годин, але після кожної зміни, в її не робочі дні, вона забирала сина додому. Якщо за станом здоров'я сина він не зможе відвідувати дитячій заклад, вона звільниться з роботи та буде доглядати сина дома. Орган опіки та піклування Карлівська районна держава адміністрація вважає за доцільне встановити місце проживання дитини з нею .

Представник третьої особи Красноградської районної державної адміністрації Харківської області, яка діє на підставі доручення, ОСОБА_10 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала, просила його задовольнити та залишити проживати малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1

Представник третьої особи Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області, яка діє на підставі доручення, ОСОБА_11 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 про відібрання дитини підтримала та просила його задовольнити Наголошує на тому, що малолітньому ОСОБА_4 для правильного розвитку та виховання буде краще проживати з мамою, оскільки материнську любов дитині бабуся не може замінити. Сім'я ОСОБА_2 мешкає у будинку з усіма зручностями, в помешканні зроблено ремонт. Для дитини виділено окрему кімнату, в якій є ліжко, стіл, шафа, достатньо іграшок. В родині панують добрі взаємовідносини.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 14 вересня 2011 ОСОБА_1 в задоволенні позову про зміну місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено Вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у батька ОСОБА_1 та повернути його матері ОСОБА_2 за місцем її мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1128 (одна тисяча сто двадцять вісім) грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 просить відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про зміну місця проживання малолітньої дитини та задовольняючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що доведено той факт, що ОСОБА_2 належним чином виконує свої материнські обов'язки, щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_5. Доведено, що вона любить дитину , що малолітньому ОСОБА_4 для правильного розвитку та виховання буде краще проживати з мамою, оскільки материнську любов дитині бабуся не може замінити. Сім'я ОСОБА_2 мешкає у будинку з усіма зручностями, в помешканні зроблено ремонт. Для дитини виділено окрему кімнату, в якій є ліжко, стіл, шафа, достатньо іграшок. В родині панують добрі взаємовідносини.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, що 18.07.2006 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.09.2009 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області шлюб між ними розірвано, а син був залишений проживати разом з матір'ю. Дане рішення відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось. Відповідачу ОСОБА_1 ОСОБА_2 надавала дитину на деякий час для спілкування та виховання. Вона дійсно 16.11.2010 року дозволила на деякий час забрати батькові сина у зв'язку з ремонтом в будинку, але відповідач добровільно відмовляється повернути їй сина та не виконує рішення суду, яким визначено місце проживання сина разом з нею. Ніяких нових підстав з того часу, як суд визначив місце проживання сина до цього часу не виникло.

Із копії рішення Красноградського районного суду від 24.06.2009 року, видно, що при розірванні шлюбу між сторонами вирішувалось питання про місце проживання малолітнього ОСОБА_4. При цьому судом було визначено, що дитина буде проживати разом з матір'ю, рішення набрало законної сили 06.07.2009 року /а.с. 5 /

Розпорядженням Карлівської районної державної адміністрації № 497 від 24.12.2009 року зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати батькові у спілкування з дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та брати участь у його вихованні. Було надано можливість ОСОБА_1 спілкуватися з сином два рази на місяць на вихідні дні (суботу та неділю) у перший та третій тиждень місяця з 11:00 до 16: 00 год. ( за домовленістю, але не рідше 2 разів на місяць). Батько зобов'язаний був своєчасно повертати дитину на постійне місце проживання /.с. 69/.

Відповідно ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків місця проживання дитини, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей. Одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У письмовому висновку № 7 Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області від 05.08.2011 року про можливість проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю зазначено, що в родині ОСОБА_2 створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживання дитини з матір'ю є доцільним та відповідає інтересам дитини /а.с 75/.

Обставини на які посилався ОСОБА_1, а саме те, що ОСОБА_3 ніде не працює, немає постійного заробітку, а також щодо психічного розладу її здоров'я, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи .в суді першої та апеляційної інстанції.

Так відповідно довідки Приватного аптечного закладу «ДІО»ОСОБА_2 з 02.06.2011 року дійсно працює в ПАЗ «ДЮ»на посаді комірника, та має постійний заробіток (а.с. 76).

Відповідно довідки Карлівської ЦРЛ Полтавської області ОСОБА_2 на «Д»обліку у лікаря психіатра не перебуває, але дійсно зверталася за медичною Консультацією до лікаря психіатра 21.02.2001 року. Пройшла лікування з приводу «Д/з», невротичного розладу астено-депресивного синдрому, ситуаційно обумовленого. Пройшла курс лікування амбулаторно, почуває себе краще. Останнє звернення 21.03.2011 року.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити здоров'ю дитини. Такий спір між сторонами було вирішено рішенням Красноградського районного суду 24 червня 2009 року, де місцем проживання дитини визначено з матір'ю ОСОБА_3

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини затвердженої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна якщо це можливо перебувати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому разі у атмосфері любові і матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків коли є виняткові обставини, розлучати з матір'ю.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вимог закону дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про зміну місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини

Крім того, відповідності до ст.88 ЦПК України районний суд правильно вирішив про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вони фактично повторюють доводи, викладені відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 14 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: