АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В. А.

Суддів Єлізаренко І.Л., Прозорової М.Л.

при секретарі Косенко І.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності та припинення права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2011р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні нежитловим приміщенням, розташованим АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 надати ОСОБА_4 безперешкодний доступ до нежитлового приміщення, розташованого АДРЕСА_1. Виселено фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення, розташованого АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності та про припинення права власті відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким припинити право власності ОСОБА_4 на ? частину нежитлового приміщення за адресою, АДРЕСА_2, та визнати за ним право власності на 1/1 частину нежитлового приміщення, за вказаною адресою, стягнувши з нього на користь ОСОБА_4 первинну вартість приміщення в сумі 25000грн., посилаючись на те, що суд дійшов до помилкового висновку, і рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04.2007р. є співвласниками по ? частині магазину продтоварів за адресою, АДРЕСА_2 (а.с.6).

Згідно договору оренди, №5, від 10.11.2010р. укладеного між ОСОБА_2 та приватним підприємцем ОСОБА_3, орендодавець передав у тимчасове безоплатне користування частину нежитлового приміщення в магазині продовольчих товарів, площею 12,6кв.м. (а.с.150-151).

Відповідно до положень ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно положень ч.1, ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що між співвласниками спірної нежитлової будівлі не було визначено порядок користування вказаним приміщенням, і уклавши без згоди позивачки договір оренди з ОСОБА_3, ОСОБА_2 порушив права позивачки, як співвласника спірного нежитлового приміщення.

Крім того суд першої інстанції розглядаючи вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання за ним права власності та про позбавлення ОСОБА_4, права власності на спірне приміщення встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4І, є співвласниками по ? частині нежитлової будівлі.

Відповідно до вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частиною 2, статті визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином припинення права власності на частку в спільному майні необхідна наявність всіх перелічених ст. 365 ЦК України підстав, і попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, тоді як матеріали справи не містять таких доказів, а тому колегія суддів вважає, що встановивши вказані обставини, суд правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод ОСОБА_4 в користуванні майном шляхом зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язавши ОСОБА_2 надати позивачу безперешкодний доступ до спірного нежитлового приміщення, та зобов'язавши приватного підприємця ОСОБА_3 звільнити спірне приміщення, відмовивши ОСОБА_2 в задоволені зустрічного позову про визнання за ним права власності та про позбавлення ОСОБА_4, права власності на частку в спільному майні, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд дійшов до помилкового висновку, і рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права з посиланням на те, що судом не були визначені частки спільного майна в натурі, які б мали належати кожному із співвласників, безпідставні, оскільки з вимогами про виділ часток в натурі сторони в суд не зверталися, і з вказаного питання рішення суду не ухвалювалось, а тому відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками лише за їхньою згодою, тоді як згоди між співвласниками спірного приміщення щодо використовування його між ними не було, а тому здійснення на підставі договору оренди підприємницької діяльності в спірному приміщенні без згоди співвласника ОСОБА_4 вже є порушенням її прав, як співвласника приміщення.

Інші доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 а апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість рішення суду необґрунтовані та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Таким чином рішення суду слід залишити без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: