Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа №2-1156/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що під час дослідження суддею Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. матеріалів цивільної справи за № 2-5326/10 було досліджено відмовний матеріал з Броварського МВ ГУ МВС України у Київській області , перевіркою якого займався дільничний інспектор Гнипа Р.А. В даному відмовному матеріалі судом було зачитано звернення ОСОБА_3 до прокуратури. Вивчивши зміст даної заяви, позивачем було знайдено поширення неправдивих чуток, наклеп та образи з боку ОСОБА_3, а саме: вона писала, що позивач професійний аферист, звинувачує його в корупційних звязках із суддями Броварського міськрайонного суду Київської області. Броварська міліція та прокуратура не знайшла жодного порушення закону з боку позивача до ОСОБА_3 Даний наклеп і образи честі та гідності також підтверджується письмовою власноручно написаною заявою до Броварського міжрайонного прокурора. Позивач зазначає, що відповідачка порушила його права, як право недоторканості фізичної особи. Своїми діями ОСОБА_3 порушила ст. 1167 ЦК України, яка передбачає, стягнення з винної особи моральної немайнової шкоди на користь позивача.

Моральну шкоду обґрунтовує наступним: в нього зявився страх за своє життя потрапити у вязницю, як злочинець, порушився звичайний сон, почав кричати у раптовому сні, мати позивача також почала хвилюватись за стан його здоровя. Моральну шкоду оцінює в одну тисячу гривень.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути моральну шкоду з ОСОБА_3 на його користь за заподіяні образи та наклеп в розмірі одна тисяча гривень та всі судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити позов.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, пояснила, що позивача бачила лише декілька раз в житті. Він представляв інтереси її сина ОСОБА_4 по кримінальній справі по обвинуваченню його за ч. 2 ст. 286 КК України. За дані послуги вона сплатила 3 000 грн., проте, згідно договору повинна була сплатити ще 2 000 грн., але як зясувалось пізніше, ОСОБА_1 не має адвокатського посвідчення та взагалі не мав права представляти інтереси її сина по кримінальній справі, тому вона категорично відмовилась надавати йому 2000 грн. за надану юридичну допомогу. Крім того, позивач від імені її сина писав скарги у всі інстанції, за що її було звільнено з роботи. Посилаючись на викладене, просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно заяви ОСОБА_3 від 04.08.2010 року вона просила органи прокуратури надати правову оцінку діям ОСОБА_1, який не будучи спеціалістом в сфері права безпідставно надавав юридично допомогу людям, які перебували у скрутному становищі. (а.с.9).

Згідно постанови Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області від 27 серпня 2010 року в порушенні кримінальної справи по ст. 190 КК України відносно ОСОБА_1 було відмовлено та зазначено, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 склались цивільно-правові відносини, які не відносяться до компетенції ОВС, а вирішуються в приватному порядку в суді, тому в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки злочину ст.. 190 КК України. (а.с.8).

Згідно із ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування па посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте, в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, указана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до п. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 Конституції України, ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57,60, 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В.С. Сердинський