АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4758/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Городничої В.С.

суддів Глущенко Н.Г., Куценко Т.Р.

при секретарі Качур Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Фермер» про розірвання договору оренди земельної ділянки, про стягнення заборгованості по орендній платі, пені, інфляції, річних,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2011 року в позові ОСОБА_2 до ТОВ СП «Фермер» про розірвання договору оренди земельної ділянки №285 від 30 вересня 2006 року та про стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 1012,64 грн., пені 145,52 грн., інфляції 40,18 грн., річних 11,93 грн. відмовлено/а.с. 61-64/.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи/а.с.66/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі державного акту серії Р1 №128706 від 30 липня 2002 року позивачці на праві власності належить земельна ділянка площею 5.150 га, вартістю 79460,44 грн., яка розташована на території Новопетрівської сільської ради/а.с. 7/.

30 вересня 2006 року між сторонами по справі було укладено договір оренди №285 вищезазначеної земельної ділянки строком на 7 років зі сплатою орендної плати в розмірі 1200 грн. за кожен календарний рік терміну дії договору/а.с.7/.

Орендна плата згідно договору, може бути як у грошовій так і в натуральній формі, або у відробітковій.

Згідно п.2.2 розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, вказується в розрахунку / може коригуватися згідно індексації грошової оцінки землі та вимог чинного законодавства і не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

Згідно п. 3 Договору між сторонами /зміна умов Договору і припинення його дії/, зміна умов договору здійснюється лише у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Виправлення в договорі оренди земельної ділянки не допускається. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку також не допускається.

Згідно відомостей на видачу орендної плати за 2009-2010 роки на видачу цукру, пшениці, ячменю, кукурудзи, соняшнику та оранку та культивацію городів позивачка за вказаний період регулярно отримувала орендну плату згідно договору оренди земельної ділянки./а.с.23-30,33-39/.

Згідно протоколу загальних зборів орендодавців та ТОВ «Фермер» №2 від 17.05.2008 року розмір орендної плати було збільшено до 2 400 грн./а.с.31/, а на зборах від 18.12.2010 року розмір орендної плати вже встановили: зерно 255 кг, соняшник 200 кг, цукор 50 кг, солома 1000 кг, оранка та культивація 0,5 га, ритуальні послуги 100 грн, що значно відрізняється від розміру орендної плати, встановленої в договорі від 30.09.2006 року./а.с.40/.

За таких обставин суд першої інстанції в силу вимог ст. 651 ЦК України та ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вищезазначені обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачкою не було надано вірогідних доказів того, що відповідачем систематично порушується договір оренди в частині розміру орендної плати. Письмово позивачка також не зверталася до відповідача та не ставила питання про зміну розміру орендної плати.

Посилання позивачки на те, що відповідач порушує вимоги Указу Президента України від 19.08.2008 року « Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток/паїв/», згідно якого було підвищено розмір орендної плати за договорами оренди земельних ділянок до 3%, є безпідставними, оскільки вищевказаний Указ Президента носить рекомендаційних характер і був прийнятий після укладення сторонами договору оренди. В тексті Указу відсутнє посилання про те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можливо лише з згодою сторін.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для відміни рішення суду першої інстанції не вбачається, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ч.1 п.3, 313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: