Справа № 2 - 461/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Божок С.К.

при секретарі - Зелінському Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вишгороді Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку спільного майна та виплату грошової компенсації

встановив :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про припинення права власності на частку спільного майна та на виплату грошової компенсації. Свої вимоги обґрунтовувала наступним : відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй належить на праві власності ? частина житлового будинку № 19 надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул.. Лісна вул. Гута-Катюжанська Вишгородського району Київської області. Відповідач є власником іншої ? частини житлового будинку. Відповідач постійно чинить перешкоди в користуванні спірним будинком. У зв»язку з цим вона зверталася до суду з позовом про визначення порядку користування жилим будинком і земельною ділянкою. Рішенням суду від 21.04.2010 р. позовні вимоги були задоволені. Проте, Ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення суду від 21.04.2010 скасовано та ухвалено нове рішення, яким їй у позові відмовлено. Відповідно до ст.. 365 ЦП України просить припинити право відповідача на частку у спільному майні, оскільки спільне користування і володіння майном є неможливим , частка відповідача не може бути виділена в натурі. Відповідно до ст.. 364 ЦК України вона згодні сплатити відповідачу грошову компенсацію вартості його частки у розмірі 40 000 грн. Відповідно до висновку судової будівельно- технічної експертизи вартість ? частини житлового будинку з надвірними будівлями становить 40 000 грн.

У судовому засіданні представники позивача доводи позовної заяви підтримали та просили задовільнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що він не бажає отримувати грошову компенсацію вартості його частки. Своєю власністю він користується, володіє, проживає у даному будинку і не бажає, щоб його право на ? частину було припинено. Варіанти розподілу домоволодіння в натурі можливі. Проте позивач не ставила питання про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до їх часток в натурі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних , посилаючись на те, що ставити вимогу про грошову компенсацію вартості частки у спільній частковій власності має тільки співвласник , який бажає виділу. Відповідач не бажає виділу і не бажає отримувати грошову компенсацію. Відповідно до ст.. 365 ЦК України право особи на частку і спільному майні може бути припинено тільки при наявності підстав, зазначених у даній нормі. А частка відповідача у спільній частковій власності становить ? частина , що не є незначною. Доказів того, що ця частка не може бути виділена в натурі суду не надані. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши доводи та заперечення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул.. Лісна, 19 в с. Гута-Катюжанська Вишгородського району Київської області. Сторони мають ідеальні частки: ? та ? .

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.10.2008 р, витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 21019726 від 24.11.2008 р. ( а.с. 7,8 ).

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул.. Лісна, 19 в с. Гута-Катюжанська Вишгородського району Київської області є спільною частковою власністю сторін. Житловий будинок з надвірними будівлями не розділений в натурі відповідно до часток співвласників . Сторони не досягли домовленості про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток.

Виходячи зі змісту ст.. 321 ЦК України , право власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена прав власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 386 ЦК України зазначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності.

Судом встановлено, що відповідач не бажає, щоб його право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку було припинено, не бажає отримувати грошову компенсацію вартості його частки. Своєю власністю він користується, володіє, проживає у даному будинку.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суду представниками позивача не доведено, що право власності відповідача у спільній частковій власності повинно бути припинено на підставі ст.. 365 ЦК України. Стаття 365 ЦК України має вичерпний перелік підстав для припинення права на частку у спільному майні. Суд не може погодитися з твердженням представників позивача , що частка відповідача є незначною , оскільки відповідач має ідеальну частку у спільній частковій власності - ?. Суду не доведено, що частка відповідача не може бути виділена у натурі. Посилання представників позивача на висновок будівельно-технічної експертизи , згідно з яким не можливо розділити будинок в натурі не є доказом не можливості виділення частки в натурі . Суду не доведено не можливість спільного володіння і користування житловим будинком. Суду не доведено , що припинення права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача і членам його сім»ї. Суду не доведено, що відповідач , який є співвласником у спільній частковій власності, бажає виділу та отримання грошової компенсації вартості його частки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині припинення права власності відповідача на ? частину у спільній власності на житловий будинок № 19 з надвірними будівлями по вул.. лісній в с. Гута-Катюжанська Вишгородського району київської області не підлягають задоволенню.

Позивач просить визнати за нею право на ? частину житлового будинку № 19 з надвірними будівлями по вул.. Лісній в с. Гута-Катюжанська Вишгородського району Київської області, яка належала ОСОБА_2П внаслідок припинення права на його частку та виплату грошової компенсації. Суд вважає, що заявлена позовна вимога є похідної від вимоги про припинення права власності ОСОБА_2 на ? частину у спільній власності на житловий будинок і, оскільки суд відмовив у задоволенні даної вимоги , то і вимога про визнання права власності за позивачем на ? частину житлового будинку № 19 з надвірними будівлями не підлягає задоволенню.

Таким судом, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 10, 60 . 212. 213, 215 ЦПК України, статтями 328, 356, 365, 386 ЦК України, суд

Вирішив :

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя