Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 4464 / 2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

«11» жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

ОСОБА_2,

При секретарі: Карацюпі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області, ПАТ «Приазовкурорт» про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, факту приналежності документу особі, визнання права на отримання допомоги по соціальному страхуванню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області, філії ЗАТ «Приазовкурорт» клінічний санаторій «Бердянськ» про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, факту приналежності документу особі, визнання права на отримання допомоги по соціальному страхуванню, який неодноразово уточнювала.

В обґрунтування позову зазначала, що з 26.07.1968 р. по 31.05.2000р. вона працювала в санаторії «Бердянськ», у період з 22.03.1989р. була переведена на посаду медичної сестри з масажу, паралельно виконувала роботу інструктора ЛФК. 28.06.1993р. під час виконання роботи інструктора ЛФК, а саме під час проведення з відпочиваючими спортивної гри в волейбол, з нею трапився нещасний випадок, вона травмувала праву ногу. Після цього був складений акт про нещасний випадок на виробництві від 29.06.1993р. У період з 28.06ю1993р. по 27.07.1993р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом підшкірний розрив ахілового сухожилля, була прооперована, а потім знаходилася на амбулаторному лікуванні до 24.02.94р. Під час перебування на лікарняному у неї стався повторний підшкірний розрив ахілового сухожилля.

24.02.94р. вона пройшла МСЕК, їй була встановлена третя група інвалідності.

12.11.96р. за результатами огляду МСЕК була встановлена ступінь втрати працездатності 50% безстроково. 11.03.99р. їй безстроково була встановлена третя група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом.

У січні 2010 року вона звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області з заявою про виплату їй страхових виплат, але їй було відмовлено через те, що дані, які викладені в акті про нещасний випадок, викликали сумнів у працівників відділення, про що вони зазначили у своєму листі. З приводу зазначених недоліків в Акті про нещасний випадок вона звернулася до підприємства на якому отримала травму, але їй було відмовлено, оскільки факт нещасного випадку ніде не зафіксований.

На підставі викладеного просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалами суду будо здійснено заміну неналежного відповідача філії ЗАТ «Приазовкурорт» клінічний санаторій «Бердянськ» на належного відповідача ЗАТ «Приазовкурорт», а згодом на його правонаступника ПАТ «Приазовкурорт».

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_3 при виконанні роботи.

Встановлено факт того, що акт від 29 червня 1993 року про нещасний випадок на виробництві належить ОСОБА_3, і факти, які викладені в цьому акті є достовірними.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області на користь ОСОБА_3 одноразову страхову допомогу у розмірі 6675,55 грн.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області на користь ні ОСОБА_3 починаючи з 22.01.10року щомісячну страхову виплату у розмірі 66,76 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду, невірну оцінкою наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом встановлено, що 22 січня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Бердянську Запорізької області з заявою про виплату їй компенсаційних виплат за спричинену шкоду її здоров'ю під час виконання трудових обов'язків в санаторію «Бердянськ на підставі Акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, складеного 29.06.1993р..

11 лютого 2010 року відділення Фонду надіслало ОСОБА_3 лист за №186 (а.с.16), яким позивачу було відмовлено у призначені страхових виплат через недоліки, допущені при складанні акту форми Н-1.

З трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що вона працювала в філії Приазовського відділення Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» «Санаторій Бердянськ» ( далі Філія) сестрою медичною з масажу з 26.06.1968р. по 31.05.2000 р. ( а.с.14-15). З 01.06.1993р. була тимчасово переведена на посаду інструктора з ЛФК на період щорічної відпустки основного працівника ОСОБА_4 з 01.06.1993р., що підтверджується також копією наказу №51-к від 01.06.1993р. ( а.с.130-131) і не заперечується відповідачем.

З наданої позивачем копії медичної довідки від 30.07.1993р. ( а.с.13) та медичної картки ( а.с.22-46) вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 28.06.1993р. по 27.07.1993р. з діагнозом «підшкірний розрив правого ахілового сухожилля», 29.06.1993 року вона була прооперована. У довідці від 30.07.1993р. зазначено, що виробнича травма сталася 28.06.1993р. близько 15-30 год. потягнулася за м'ячем в залі ЛФК.

Згідно з довідкою МСЕК №2-18-АГ 106726 від 12.11.1996р. ОСОБА_3 була встановлена ступінь втрати професійної працездатності 50% безстроково (а.с.13).

В судовому засіданні була досліджена пенсійна справа ОСОБА_3 (а.с.177-208) і встановлено, що ОСОБА_3 з 22.02.1994 року була встановлена третя група інвалідності з причин трудового каліцтва і з 23.02.1994 року їй була призначена пенсія по інвалідності.

12.11.1996р. згідно з витягом з довідки МСЕК від 12.11.1996р. їй була встановлена друга група інвалідності з причин трудового каліцтва.

12.11.1996р. за результатами огляду МСЕК їй була встановлена ступінь втрати працездатності - 50% безстроково.

11.03.1999 року їй безстроково була встановлена третя група інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом.

В матеріалах пенсійної справи також була наявна копія акту про нещасний випадок на виробництві, складений 29.06.1993р. та висновок відділу соціального забезпечення від 05.05.1994р. про те, що підстав для пред'явлення регресної вимоги до підприємства щодо виплачених сум пенсії ОСОБА_3 не має, оскільки відсутня вина організації в спричинені трудового каліцтва чи іншого пошкодження здоров'я.

Вищезазначені обставини також підтверджені допитаними в судовому засідання свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.,ОСОБА_11.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_3 28.06.1993 року в приміщенні ЛФК санаторію «Бердянськ» знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і факти, які викладені в Акті про нещасний випадок на виробництві, який складений 29.06.1993 року є достовірними.

Відсутність реєстрації зазначеного нещасного випадку в журналі обліку нещасних випадків та виробничого травматизму в санаторії « Бердянськ» не може бути доказом відсутності самого факту такого нещасного випадку.

Підтвердженням того, що спірний акт від 29.06.1993 р. дійсно був складений у 1993 році, є наявність копії цього акту в матеріалах пенсійної справи у 1994 році.

Також задовольняючи позовні вимоги про визнання за ОСОБА_12 права на отримання одноразової страхової виплати та щомісячних страхових виплат з 22.01.2010 року суд обґрунтовано виходив з положень відповідних Законів та підзаконних нормативних актів.

Так відповідно до пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. N 83, міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії утворюються в складі трьох лікарів-експертів (терапевта, хірурга, невропатолога), фахівця з медико-соціальної реабілітації (лікаря-реабілітолога), психолога, представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

За результатами проведеної медико-соціальної експертної комісії м. Бердянська від 12.11.1996 р., у складі якої був і представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, ОСОБА_3 була встановлена ступінь втрати працездатності - 50% безстроково та встановлена друга група інвалідності з причин трудового каліцтва.

Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про охорону праці», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Відповідно до пункту 3 прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» установлено, що відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Відповідно до ст. 28 зазначеного вище Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 34 Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється

відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного

заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної страхової

виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий

мав до ушкодження здоров'я. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною

страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим

нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний

заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума

щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають. У

разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд

соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову

виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного

заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної

працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми

заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

Статтею 40 Закону встановлено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. У разі, якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Бердянську Запорізької області з заявою про проведення оплати страхових виплат 22.01.2010 р., тому саме з цього часу відділення виконавчої дирекції Фонду повинно було провести виплату страхових виплат позивачу.

В пункті 22 Постанови Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №7 від 27.03.1992 року зазначено, що в рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначені строки їх виплати. Відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них. При поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами.

Сума виплати та нарахування відповідає наведеному розрахунку судом першої інстанції та положенням Розділу 3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України N 24 від 27.04.2007р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 р. за N 715/13982, Постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Таким чином, розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги обґрунтованими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Бердянську Запорізької області відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2011 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: