АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 5 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2

Миколайовича, відповідача ОСОБА_3 та її

представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 (третя особа Криворізьке міське управління ГУМВС в Дніпропетровській області) про усунення перешкод в користуванні приватною власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3, зазначивши в обґрунтування своїх вимог про те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, в якій також зареєстрована його колишня дружина відповідач по справі, проте відповідачка з серпня 2006 року у квартирі не мешкає. Весь цей час на неї нараховуються платежі за житлово-комунальні послуги, послуги тепломережі та інші платежі, які вона не оплачує. Реєстрація відповідача здійснює йому перешкоди у користуванні його власністю через постійно зростаючі борги за житлово-комунальні послуги, тому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації у вказаній квартирі.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2011 року заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку щодо її неявки в судові засідання без поважних причин, оскільки про розгляд даного позову вона дізналась випадково, копію позовної заяви не отримувала та у звязку із цим не мала можливості надати суду докази на спростування доводів позивача. Вважає, що позивач навмисно приховав від суду інформацію щодо місця її проживання, а суд, ухвалюючи заочне рішення та відмовляючи в задоволенні заяви про його скасування, позбавив її права на захист. Також судом при ухваленні рішення не зясовано всіх обставин справи, а саме, що в квартирі вона не проживає через те, що позивач її вигнав, змінив замки, а у теперішній час, коли вона має доступ до помешкання, створив умови, за яких неможливо проживати в ній. Крім того, судом залишено поза увагою, що квартира придбана під час шлюбу, тому належить їй та позивачу на праві спільної власності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 09 жовтня 1992 року позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1, в якій він зареєстрований разом з колишньою дружиною-відповідачем у справі ОСОБА_3, проте остання в квартирі не мешкає з серпня 2006 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачка не користується квартирою понад один рік без поважної причини, у звязку з чим визнав ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом, ухваливши у справі заочне рішення.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані, через що судове рішення у справі не можна визнати таким, що є законним і обґрунтованим.

Такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.. 224 ЦПК України однією з умов проведення заочного розгляду справи є, зокрема, належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

Відмовляючи відповідачці в перегляді заочного рішення, суд зазначив в ухвалі від 01 липня 2011 року про те, що ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення через газету.

При цьому, суд залишив поза увагою, що згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі в суд викликається відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідачки зареєстровано в спірній квартирі, тому її належало повідомляти про розгляд справи в порядку, визначеному частиною пятою статті 74 ЦПК України - судовою повісткою за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У звязку з цим висновок суду про належне повідомлення відповідача про розгляд справи є неправильним.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 не зявилася в судове засідання з поважних причин через її неповідомлення про розгляд справи, заочне рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення, оскільки, на думку колегії суддів, докази, на які посилається ОСОБА_3, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що квартира АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за позивачем, придбана ним у період зареєстрованого шлюбу з відповідачем.

Відповідно до положень ст.. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на зазначені норми матеріального права, квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю сторін у справі позивача ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_3

Частинами першою та другою статті 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону та безпідставно визнав відповідачку такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Оскільки рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що його необхідно скасувати на підставі пунктів 3, 4 частини першої ст. 309 ЦПК України та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У звязку з цим документально підтверджені судові витрати відповідача ОСОБА_3 в загальній сумі 11,75грн. (а саме - витрати на оплату судового збору в сумі 4,25грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 7,5грн.) підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні приватною власністю шляхом зняття з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 11грн.75коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 13 грудня 2011 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_6