АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-4694/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Болтунова Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Болтунової Л.М.

суддів Козлова С.П., Прозорової М.Л

при секретарі Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Фонду Комунальної власності м Дніпродзержинська про визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні дії, за позовом прокурора м. Дніпродзержинська в інтересах ОСОБА_5 до Фонду Комунальної власності м Дніпродзержинська, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним розпорядження органа приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на приватизацію, визнання права власності на частину квартири, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Фонду Комунальної власності м Дніпродзержинська про визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні дії.

Прокурор м. Дніпродзержинська в інтересах ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Фонду Комунальної власності м Дніпродзержинська, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризаціїпро визнання частково недійсним розпорядження органа приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на приватизацію, визнання права власності на частину квартири, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2011 року усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою № 23 будинку № 27 по пр. Ювілейному у м. Дніпродзержинську та ОСОБА_3 виселена з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та Прокурора м. Дніпродзержинська відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі Прокурор м. Дніпродзержинська, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 1999 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. Вказану квартиру ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 У квартирі проживає колишній власник квартири ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що з урахуванням положень ст.ст. 216, 224, 257, 267, 391 ЦК України (в ред. 2003 року), ст.ст. 48, 67, 69 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та Прокурора м. Дніпродзержинська з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень свідків, 26 травня 1990 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 12 липня 1991 року в них народився син ОСОБА_5 який до січня 1997 року проживав разом з батьком і матір'ю по пр. Ювілейному, 27/23 м. Дніпродзержинська. З 03 червня 1996 року по 16 січня 1997 року ОСОБА_5 ходив у дитячій садок за місцем проживання бабусі. У 2006 році ОСОБА_5 проживав по вул. Глаголєва та по пр. Ювілейному, ходив у дитячій садок по вул. Глаголєва в м. Дніпродзержинську.

У подальшому, батько ОСОБА_6 забрав ОСОБА_5 за своїм місцем проживання.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що Плакущої Н.В. та Прокурором м. Дніпродзержинська при поданні позову був пропущений строк позовної давності, на застосуванні якої наполягав ОСОБА_2 При цьому, суд вірно вказав, що доводи ОСОБА_3 та Прокурора м. Дніпродзержинська про поважність причини пропущення цього строку не можуть бути прийняти до уваги, оскільки надаючи довіреність ОСОБА_3 знала, що по цій довіреності вона доручає приватизувати квартиру, подарувати або продати її, отримала гроші за продаж квартири у повному обсязі, про що свідчать надані копії довіреності та розписки про отримання грошей.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 знали про приватизацію та продаж спірної квартири, тобто станом на 1997 рік їм було відомо, що власником спірної квартири була тільки ОСОБА_3 З цього часу ОСОБА_3 та Плакущий О.О. мали можливість звернутися до органу опіки та піклування, прокуратури, суду за захистом інтересів ОСОБА_5, але це було зроблено тільки у 2008 році. ОСОБА_5, будучи повнолітнім позову не заявляв, у спірній квартирі постійно не мешкав, а тільки був зазначений як член сім'ї ОСОБА_3В у особовому рахунку.

До того ж, суд обґрунтовано оцінив критично доводи ОСОБА_3 та Прокурора м. Дніпродзержинська про те, що договір купівлі-продажу спірної квартири було укладено за довіреністю, строк дії якої сплинув, оскільки в довіреності зазначено, що вона діє до 26 листопада 1999 року, а спірний договір було укладено 26 листопада 1999 року, тобто в період дії довіреності.

Отже, розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм матеріального чи процесуального права.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Під час розгляду даної справи в апеляційній інстанції не встановлено підстав для скасування оскарженого рішення суду.

В апеляційної скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді