Справа № 22-ц-4211/11 Головуючий у І інстанції Бартко В.М.
Категорія 46 13.09.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_3, ОСОБА_1 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Фастівською міжрайонного прокурора на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 1 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про звернення стягнення на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд звернути стягнення на земельну ділянку, розміром 2,5420 га., з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069, що розташована на території Новогребельської сільської ради Бородянського району, Київської області і належить на праві власності ОСОБА_6, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 224492 від 06.07.2006 pоку, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №75. Припинити право власності на земельну ділянку ОСОБА_6, розміром 2,5420 га. з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069, що розташована на території Новогребельської сільської ради Бородянського району, Київської області і належить ОСОБА_6 на праві власності, що підтверджено Державним актом право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 224492 від 06.07.2006 pоку, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №.75. Визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, розміром 2,5420 га. з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069, що розташована на території Новогребельської сільської ради Бородянського району, Київської області і належала ОСОБА_6 на праві власності, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №224492 від 06.07.2006 pоку, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №.75. Заборонити Управлінню земельних ресурсів у Бородянському районі Київської області відмовляти ОСОБА_5 у наданні усіх висновків, а також погоджень технічної документації з землеустрою, щодо виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на імя ОСОБА_5, яка раніше належала ОСОБА_6. Заборонити Київському обласному головному управлінню земельних ресурсів відмовляти ОСОБА_5 у наданні усіх висновків, а також погоджень технічної документації з землеустрою, щодо виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я ОСОБА_5, яка належала ОСОБА_7, та у видачі чистого бланку Держакту на право власності на земельну ділянку, а також прийнятті та затвердженні заявки на видачу державного акту. Заборонити Київському обласному відділу Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», та Бородянському районному відділу Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», а у разі реорганізації - їх правонаступникам відмовляти ОСОБА_5 у наданні усіх висновків, а також погоджень технічної документації з землеустрою, щодо виготовлення Держакту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я ОСОБА_5, що належала ОСОБА_6, та відмовляти у видачі чистого бланку Державного акту на право власності на земельну ділянку, а також у прийнятті та затвердженні заявки на видачу державного акту.

Рішенням Фастівською міжрайонного прокурора на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 1 липня 2008 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову через порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26.03.2008 року було укладено договір про надання позики між фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідно до умов Договору Позивач передає у власність Відповідача грошові кошти в розмірі 127 100 грн. 00 коп., а відповідач повинен повернути вказану суму позики у строк до 26.04.2008 року. Факт передачі грошових коштів Відповідачеві Позивачем підтверджено розпискою від 26.03.2008 pоку, що підписана Відповідачем. Оскільки у Відповідача не має наявних грошових коштів та цінного рухомого майна для повернення боргу готівкою або звернення стягнення на рухоме майно, він запропонував провести розрахунок з Позивачем шляхом передання у власність Позивача земельної ділянки, власником якої є Відповідач. Позивач не заперечував проти отримання у власність земельної ділянки, власником якої є Відповідач, у якості розрахунку за Договором.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 139 ч.2 ЗК України передбачено звернення стягнення на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, звернення стягнення на земельні ділянки, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва, допускається у випадках, коли у власників таких ділянок відсутнє інше майно, на яке може бути звернене стягнення, якщо інше не запропоновано власником земельної ділянки.

Однак, колегія суддів не може погодитися з зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до них через грубі порушення норм матеріального права.

Так відповідно до п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України - до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Розяснюючи судам застосування норм земельного законодавства Пленум Верховного суду України в п. «Є» розділу 18 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» звернув увагу всіх судів, що не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК).

На зазначені порушення норм матеріального права обґрунтовано посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор.

За таких обставин висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Фастівською міжрайонного прокурора - задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 1 липня 2008 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про звернення стягнення на земельну ділянку відмовити.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Воробйова Н.С.

Судді: Коцюрба М.П.

ОСОБА_1