Справа № 2-452/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 листопада 2011 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач працював в компанії на посаді інженера-конструктора з 30.10.2006 року по 30.09.2009 року, відповідачу на підставі його заяви було надано матеріальну допомогу на суму трьох посадових окладів з укладенням договору про надання грошової допомоги згідно з Положенням про матеріальне заохочення молодих працівників, 30.09.2009 року відповідач звільнився за власним бажанням, згідно умов укладеного договору працівник зобовязаний повернути одержану ним одноразову допомогу у випадках звільнення за власним бажанням до закінчення 3-річного обовязкового терміну роботи, 28.10.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду про реструктуризацію боргу в сумі 2545 грн. на строк до 27.10.2010 року, але відповідач ці кошти не сплатив, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за згодою представника позивача на підставі ст..ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 01.11.2006 року по 30.09.2009 року працював на посаді інженера-конструктора в Державній акціонерній холдинговій компанії «Артем», звільнений за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України, що стверджується витягами з наказів про зарахування та звільнення з роботи відповідача, довідкою відділу кадрів компанії.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 17.03.2006 року за № 157/к по ДАХК «Артем» затверджено Положення про матеріальне заохочення молодих працівників-випускників вищих учбових закладів, та звільнених зі строкової служби Збройних Сил України, відповідно до п.2.1 якого спеціалістам, які уклали трудовий договір з компанією, або підрозділами ВАТ після закінчення вищого учбового закладу, а також робітникам, звільненим із Збройних Сил України після строкової служби, може призначатися одноразова грошова матеріальна допомога до 3-х-місячних посадових окладів /тарифних ставок/.

За п.2.6 Положення після одержання одноразової грошової допомоги молодий працівник зобовязаний відпрацювати в компанії не менше 3-х років.

У разі дострокового розірвання трудового договору молодий працівник зобовязаний повернути одержану ним одноразову допомогу в місячний термін у випадках: в т.ч. звільнення за власним бажанням /ст.38 КЗпП України/ до закінчення 3-х річного обовязкового терміну роботи.

Наведене стверджується копією вказаного Положення.

Судом також встановлено, що 16.05.2007 року відповідач звернувся до президента компанії з письмовою заявою про надання йому одноразової допомоги згідно з Положенням, що слідує з копії цієї заяви.

16.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання грошової допомоги, згідно п.2.2 якого працівник після одержання одноразової виплати зобовязаний працювати в компанії не менше 3-х років і зобовязаний повернути одержану ним одноразову допомогу у випадках звільнення за власним бажанням до закінчення 3-річного обовязкового терміну роботи, що стверджується копією договору.

В судовому засіданні встановлено, що свої зобовязання за договором щодо надання працівнику роботи і щодо виплати одноразової грошової допомоги позивач виконав, а відповідач, одержавши одноразову грошову допомогу в розмірі 2545 грн., звільнився з роботи за власним бажанням до закінчення 3-річного терміну роботи.

28.10.2009 року відповідач написав на імя президента компанії заяву, в якій просив провести реструктуризацію боргу в сумі 2545 грн., тобто, суми одноразової грошової допомоги, строком на один рік, що вбачається з копії заяви.

На підставі цієї заяви між позивачем та відповідачем було укладено 28.10.2009 року додаткову угоду про реструктуризацію боргу до договору про надання грошової допомоги на строк до 27.10.2010 року, згідно умов якої боржник зобовязувався сплатити борг в сумі 2545 грн. впродовж одного року по 212,08 грн. за місяць, що слідує з копії даної угоди в матеріалах справи.

Але свої обовязки за договором відповідач не виконав і вказану вище в рішенні суму коштів не повернув, про що свідчить довідка за підписом головного бухгалтера компанії від 25.07.2011 року та копія претензії, яка направлялася за адресою проживання відповідача 31.05.2011 року про повернення ним боргу в сумі 2545 грн. на користь позивача, яка була відповідачем отримана, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.97 КЗпП України умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Якщо колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим працівником/, що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності-з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Як встановлено судом, Положення про матеріальне заохочення молодих працівників-випускників вищих учбових закладів, та звільнених зі строкової служби Збройних Сил України, узгоджено з головою первинної профспілкової організації в ДАХК «Артем».

Крім того, за ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як було встановлено судом і вказано вище в рішенні, відповідач, одержавши одноразову грошову допомогу відповідно до діючого на підприємстві Положення і на підставі укладеного між сторонами договору, не виконав умови договору щодо повернення одержаної ним суми коштів.

А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2545 грн. наданої йому одноразової грошової допомоги, яка підлягає поверненню відповідно до умов укладеного між сторонами договору, оскільки відповідач звільнився за власним бажанням до закінчення 3-річного терміну роботи.

Відповідно до ст.ст.79,81,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та судовий збір /держмито/ в розмірі 51 грн., всього 171 грн., оскільки позов подано до суду до 01.01.2011 року, тобто, до введення в дію Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.97 КЗпП України, ст.ст.526, 527 ЦК України, ст.ст.10,60, 81, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної акціонерної холдингової компанії Артем 2545 грн. боргу та 171 грн. судових витрат, всього 2716 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_2