АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 34 (4) інстанції - Дурасова Ю.В.
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі - Алісовій Т.С.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та її

представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерфолг», ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерфолг» (далі - ТОВ «Ерфолг»), ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 листопада 2007 року ОСОБА_5, керуючи автобусом «А-09201 Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким правомірно володіли ОСОБА_6 та ТОВ «Ерфолг», рухаючись зі сторони 173-го кварталу в напрямку площі Артема скоїв наїзд на її матір - ОСОБА_7, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Стрельнік В.В. засуджений до трьох років позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік. Смертю матері їй завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 100000 грн., тому просила стягнути з відповідачів цю суму солідарно.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідачів моральної шкоди за злочин, до відповідальності за який вони не притягувалися, залишив поза увагою, що відповідачі є власниками джерела підвищеної небезпеки, яким спричинено шкоду, та не звернув увагу, що ОСОБА_5 скоєно дорожньо-транспортну пригоду під час виконання ним трудових обов'язків. Крім того, вважає помилковим висновок суду щодо не доведення нею факту спричинення їй моральної шкоди, завданої смертю найближчої людини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2007 року ОСОБА_5, під час виконання трудових обов'язків, керуючи на підставі маршрутного листа № 139515, виданого ТОВ «Ерфолг», автобусом «А-09201 Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_6, скоїв наїзд на матір позивача - ОСОБА_7, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2009 року ОСОБА_5 засуджений до трьох років позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для покладення на відповідачів обов'язку по відшкодуванню спричиненої моральної шкоди, а також недоведеності позивачем вимог про відшкодування такої шкоди та її наявності.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як убачається із матеріалів справи, шкода позивачу завдана винними діями ОСОБА_5 під час виконання ним трудових обов'язків як водія згідно трудового договору, укладеного 07 червня 2007 року між ним та ОСОБА_6, який є власником транспортного засобу - автобусу «А-09201 Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, повинен бути покладений саме на ОСОБА_6 як власника транспортного засобу, оскільки шкода позивачу завдана, крім того, його працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

У зв'язку з цим рішення суду необхідно скасувати та ухвалити у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нове рішення.

Враховуючи, що згідно договору № 7 про надання послуг для здійснення перевезень на приватному або орендованому автотранспорті, укладеного 05 березня 2007 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Ерфолг», останнє надавало лише комплекс платних послуг, необхідних для здійснення перевезень, контролю технічного стану транспортних засобів, забезпечення їх стоянки, охорони, медичного контролю та інструктажу водіїв щодо безпеки та якості перевезень, позовні вимоги ОСОБА_2 про солідарне стягнення моральної шкоди з ТОВ «Ерфолг» є безпідставними, у зв'язку з чим у задоволенні позову до ТОВ «Ерфолг» необхідно відмовити.

Визначаючи розмір моральної шкоди колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружин, батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Через загибель матері позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає у зв'язку із втратою найближчої людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в 20000 грн.

Судові витрати, понесені позивачем в судах першої та апеляційної інстанцій у загальній сумі 79 грн. 75 коп., підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6 на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн., а також судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій в сумі 79 грн. 75 коп.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерфолг» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

В.В.Карнаух