справа № 2-1535/11
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Облакевич А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору за №490044063 від 24 липня 2007 року недійсним

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по кредиту в розмірі 223996 грн. 12 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 73078,74 грн., неустойку в сумі 614176,52 грн. та понесені судові витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.07.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк зобов»язувався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 33275,15 доларів США для придбання транспортного засобу зі сплатою 12 % річних до 24.07.2013 року, а позичальник зобов»язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Графіком погашення кредиту.

В рахунок забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 24.07.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким остання поручилася за виконання ОСОБА_1 обов»язків, що виникають на підставі основного кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

Взяті на себе зобов»язання ОСОБА_1 належним чином не виконав в зв»язку з чим станом на 24.01.2011 року має прострочену заборгованість за кредитом 28202,22 долари США, що за курсом НБУ станом на 24.01.2011 року складає 223996,12 грн. за відсотками 9200,97 доларів США, що становить 73078,74 грн. Через неналежне виконання зобов»язань в частині погашення кредиту ОСОБА_1 зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі 77327,86 доларів США, що становить 614176,52 грн. З підстав солідарного стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором банк змушений звернутися до суду.

06.04.2011 року відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов про захист прав споживача та визнання кредитного договору за №490044063 від 24 липня 2007 року недійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спірний кредитний договір не відповідає вимогам діючого законодавства України. При оформленні кредитної угоди він не був належним чином ознайомлений з інформацією про кредит, його сукупну вартість та порядок видачі коштів. У порушення законодавства та кредитного договору банком не було дотримано умов щодо валюти кредиту, фактично кошти були надані в національній грошові одиниці, при цьому сплата процентів за користування кредитом за умовами договору повинна здійснюватися у валюті кредиту. Вказані дії банку вважає протизаконними так як єдиним платіжним засобом обов»язковим до приймання є грошова одиниця України гривня, іноземна валюта в Україні може використовуватися у випадках і в порядку встановленому законом. Для здійснення валютних операцій банківській установі необхідно мати індивідуальну ліцензію про надання і отримання кредитних коштів в іноземній валюті, фактично на момент укладення спірної угоди банк зазначеної ліцензії не мав.

Вважає, що оскільки при укладенні спірного договору банком було порушено вимоги чинного законодавства України щодо оплати тіла кредиту, відсотків та комісії за видачу кредиту в іноземній валюті, останній має бути визнаний недійсним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не визнав зустрічних позовних вимог. Пояснив, що під час укладення кредитного договору відповідач ОСОБА_1 був належно ознайомлений з усією необхідною інформацією щодо умов кредитування, що підтверджується його підписом у договорі. На час укладення спірного кредитного договору ПАТ «Альфа Банк» мав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення грошових операцій в іноземній валюті, в тому числі в наданні кредитів в іноземній валюті. Будь-які підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні.

Додав, що відповідача ОСОБА_1 здійснив п»ятнадцять платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, починаючи з 24.11.2008 року останньому нараховується пеня в зв»язку з неналежним виконанням умов договору. на умовах та в передбачені строки не виконав взяті на себе зобов»язання, тому наявна в нього заборгованість перед банком підлягає солідарному стягненню.

Представник відповідача ОСОБА_4, первісні позовні вимоги не визнав, підтримав зустрічний позов пояснив, що відповідач вирішив придбати автомобіль, так як грошових коштів для оплати не мав, звернувся до позивача з підстав отримання кредиту. Перевіривши всі анкетні дані ОСОБА_1, банк повідомив, що може надати кредит в іноземній валюті.

Фактично кредитні кошти в сумі 157376 грн. були перераховані продавцю автомобіля в національній грошовій одиниці, при цьому погашення тіла кредиту та сплату відсотків за користування ним ОСОБА_1 за умовами спірного договору змушений здійснювати в іноземній валюті, що на його думку, є суттєвим порушенням діючого законодавства України. При вирішенні питання про стягнення пені просить суд застосувати строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з»явилася, про день і час розгляду даної справи повідомлялася належним чином, про що свідчить підпис у зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даних.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Правилами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 24.07.2007 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 33275,15 долари США зі сплатою 12 % річних строком до 24.07.2013 року для придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між ЗАТ «Ніколь Моторс» та ОСОБА_1 09.07.2007 року.

На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» 19.08.2009 року ЗАТ «Альфа Банк» перейменовано в ПАТ «Альфі Банк», про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Згідно з договором кредит надається однією сумою в готівковій формі, шляхом видачі кредитних коштів позичальнику з операційної каси банку.

З матеріалів справи вбачається, що в рахунок оплати вартості транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2007 року ЗАТ «Альфа Банк» перерахував ЗАТ «Ніколь Моторс» 157375 грн., про що свідчить меморіальний ордер за №7133 від 24.07.2007 року за №7133.

Умовами кредитного договору від 24.07.2007 року передбачено обов»язок позичальника здійснювати платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору та його невід»ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

У рахунок забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 24.07.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким остання поручилася за виконання ОСОБА_1 обов»язків, що виникають на підставі основного кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив виконання своїх зобов»язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості позивача. Відповідно до останнього заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 24.07.2007 року становить 223996,12 грн., заборгованість за відсотками 73078,74 грн., неустойка в розмірі 614176,52 грн., всього 911251,38 грн.

За змістом. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті, проте зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, яка є єдиною валютою виконання грошового зобов»язання.

Враховуючи ту обставину, що стороною позивача заявлено вимогу про стягнення заборгованості в національній грошовій одиниці, суд приходить до висновку про стягнення суми боргу в гривнях.

При цьому вирішуючи питання щодо стягнення неустойки, суд приходиться до висновку про необхідність застосування до вказаних вимог спеціального строку позовної давності в один рік визначеного ст. 258 ЦК України.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що пеня ОСОБА_1 за порушення виконання кредитного зобов»язання почала нараховуватися з 24.11.2008 року. З урахуванням річного строку позовної давності визначеного для звернення до суду з вимогою про захист свободи, цивільного права або інтересу, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині та стягнення пені за річний період в розмірі 154390 грн. 77 коп., які підлягають солідарному стягненню із відповідачів.

Всього заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 451465,63 грн.: з яких заборгованість за кредитним договором від 24.07.2007 року становить 223996 грн. 12 коп., заборгованість за відсотками 73078,74 грн. та неустойка - 154390,77 грн.

Згідно з вимогами ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Вимогами ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови взятого на себе зобовязання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в договорі, при цьому враховуючи ту обставину, що виконання зобов»язання за кредитним договором було забезпечено порукою, поручитель має нести солідарну відповідальність з боржником.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, то суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки вони є недоведеним і таким, що не ґрунтуються на законі.

За правилами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника процесу має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчиняться у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчинюється батьками не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Заявляючи вимогу про визнання кредитного договору недійсним, відповідач ОСОБА_1 посилається на ст. 230 ЦК України, що передбачає правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Будь-яких доказів, які б свідчили про навмисне введення банком ОСОБА_1 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, судом здобуто не було. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини на які посилається відповідач в зустрічному позові. При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 діяв вільно виходячи з власних інтересів, прийняв рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд з контрагентом визначив характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі валютні зобовязання, та процедуру їх отримання, протягом певного часу здійснював погашення кредитної заборгованості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного врегулювання і валютного контролю» від 19.02. 93 № 15-93 визначено, що до компетенції комерційних банків також віднесено надання кредитів резидентами в іноземній валюті індивідуальною ліцензією Національного Банку України.

З банківської ліцензії № 61 та дозволу № 61-3, додатку до дозволу за №61-3, 61-4, додатку до дозволу за №61-4, дозволу №61-5 виданих Національним Банком України вбачається, що ПАТ Альфа Банк» володіє ліцензією на право здійснення операцій з валютними цінностями, що спростовує посилання сторони відповідача в зустрічному позові на відсутність спеціальних дозволів.

Аналізуючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, так як вони є необґрунтованими та недоведеними у розумінні ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача за первісним позовом про стягнення із відповідача державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи також підлягають повному задоволенню та солідарному стягненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 230, 509, 525, 526, 543, 549, 554, 623, 624, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд -

в и р і ш и в:

первісний позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» м. Київ, вул. Десятинна, 4/6 заборгованість за кредитним договором від 24.07.2007 року в розмірі 223996 (двісті двадцять три тисячі дев»ятсот дев»яносто шість) грн. 12 коп., заборгованість за відсотками 73078 (сімдесят три тисячі сімдесят вісім) грн. 74 коп., неустойку в розмірі 154390 (сто п»ятдесят чотири тисячі триста дев»яносто) грн. 77 коп., судовий збір в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 (сто двадцять) грн., всього 453285 (чотириста п»ятдесят три тисячі двісті вісімдесят п»ять) грн.. 63 коп.

В іншій частині первісного позову відмовити.

в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору за №490044063 від 24 липня 2007 року недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.П.Маценко