АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 26 ( 1 ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.,

суддів Митрофанової Л.В., Михайлів Л. В.

при секретарі Бондарі Ю. А.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди в розмірі 181 400 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з відділення Фонду на користь держави 15 грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди та вини відповідача; не було проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання моральної шкоди; на теперішній час законодавством не передбачена відповідальність Відділення Фонду за спричинення моральної шкоди; позивач добровільно погодився виконувати роботу у шкідливих умовах, він не звертався до відповідача із заявою про отримання додаткових медико-соціальних послуг; втрата професійної працездатності не може впливати на його спосіб життя; не була застосована позовна давність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.02.1961 року по 01.07.1961 року та з 05.02.1979 року по 31.01.1993 року працював майстром, слюсарем з ремонту обладнання, електрослюсарем та черговим з ремонту обладнання, а з 01.02.1993 року по 28.09.2001 року працював майстром, слюсарем з ремонту устаткування в цеху шламочного господарства та в теплосиловому цеху ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Під час виконання робіт він з 41 року загального робочого стажу 25 років знаходився під впливом шкідливих виробничих факторів.

Первинним висновком МСЕК від 24.07.2002 року, позивачеві було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25%, а переоглядом МСЕК від 22.08.2002 року цей відсоток втрати професійної прцездатності було встановлено безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності» яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

На думку колегії суддів розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд при постановлені рішення врахував характер професійного захворювання позивача, повязаних з ним фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Доводи відповідача , що законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачено виплата моральної шкоди виключено. Згідно п.2 ч.44 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України Про державний бюджет на 2008 рік, у Законі України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» у п.3 розділу Х1 «Прикінцеві положення» після абз. 3 доповнено новим абзацом «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року» є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної працездатності установлена вперше висновком МСЕК у 2002 році, тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності зазначеного вище закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 24.07.2002 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди законом не передбачені.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 297, ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: