Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-197/11 Головуючий у 1 інстанції:Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Ломейка В.О.

суддів : Полякова О.З.

ОСОБА_2

при секретарі: Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом.

В позовній заяві зазначали, що на праві власності згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 01.07.1994 року, належить кожному в рівних частках житловий будинок № 56 по вул. Макарова в м. Бердянську. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 2730 кв.м., яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину та рішення Бердянського міського суду від 26.11.1986 року. На території домоволодіння без належного дозволу побудували житлову двоповерхову прибудову «А1»вартістю 69036 грн., літню кухню «Р»вартістю 8060 грн., двоповерхову господарчу будівлю «Ф»вартістю 79865 грн., альтанку «С»вартістю 14070 грн., навіс «Т»вартістю 2129 грн., душ «У»вартістю 2420. Крім того, у житловому будинку «А»була самочинно збільшена житлова площа на 4,9 кв. м. за рахунок кімнат № 7, 8 .

Згідно технічного висновку «НДІ проект реконструкція»від 17.07.2007 року № 203 споруди безпечні для експлуатації, перебувають в задовільному технічному стані, деформаційних явищ не мають, санітарні та пожежні вимоги не порушено.

З огляду на зазначене просили суд визнати за ними право власності на житлову двоповерхову прибудову «А1», літню кухню «Р», двоповерхову господарчу будівлю «Ф», альтанку «С», навіс «Т», душ «У», а також самочинно збільшення житлової площі на 4,9 кв.м. за рахунок кімнат № 7, 8 у житловому будинку «А», що розташована по вул. Макарова, 56 у м. Бердянську.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2007 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за кожним в рівних частках право власності на самочинно збудовані житлову двоповерхову прибудову «А1», літню кухню «Р», двоповерхову господарчу будівлю «Ф», альтанку «С», навіс «Т», душ «У»збільшення житлової площі на 4,9 кв.м. за рахунок кімнат № 7 і № 8 в житловому будинку «А», що розташовані за адресою м. Бердянськ, вул. Макарова, 56.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов про визнання за позивачами права власності на самочинно збудовані житлову двоповерхову прибудову «А1», літню кухню «Р», двоповерхову господарчу будівлю «Ф», альтанку «С», навіс «Т», душ «У»збільшення житлової площі на 4,9 кв.м. за рахунок кімнат № 7 і № 8 в житловому будинку «А», що розташовані за адресою м. Бердянськ, вул. Макарова, 56, суд керувався положеннями ст. 376 ЦК України і послався на те, що згідно технічного висновку «НДІ проект реконструкція»від 17.07.2007 року № 203 споруди безпечні для експлуатації, перебувають в задовільному технічному стані, деформаційних явищ немає, санітарні та пожежні вимоги не порушено, норми розміщення відповідають вимогам ДБН 360-92.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Разом з тим, ч.3 та ч.4 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови встановлюються ст. 376 ЦК України.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а згідно до змісту пп.1 п."б" ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україна" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів визначені постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 923 "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів".

Таким чином, загальною процедурою вирішення справ щодо самочинного будівництва є адміністративна процедура, а компетентними органами для її здійснення є орган місцевого самоврядування.

Враховуючи ж норми Закону України "Про основи містобудування" та Закону України "Про планування і забудову територій", для вирішення питання про визнання за особою права власності на об"єкт нерухомого майна в тому разі, коли в прийнятті такого об"єкта в експлуатацію відмовлено, обов"язковою умовою є дотримання усіх визначених законом вимог та умов, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об"єкта.

Матеріали справи не містять жодних даних про звернення позивача до органу місцевого самоврядування з питання узаконення самовільно збудованих споруд та про відмову цього органу у його вирішенні.

Отже за вказаних обставин правових підстав для задоволення вимог позивачів суд не мав, а тому ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2007 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: