АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Зубакової В.П.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2010 року, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на додаткові рішення суду від 17 листопада 2010 року та від 21 січня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи на боці позивача ОСОБА_5, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки недійсним, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2005 року ОСОБА_7 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, який в подальшому неодноразово уточнювала та остаточно просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння №6 по вул. Барнаульській в м. Кривому Розі, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, визнати за нею право власності на зазначену частину домоволодіння, стягнути з неї на користь ОСОБА_4 вартість ? частини домоволодіння в сумі 17875 грн., стягнути з ОСОБА_4 на її користь вартість послуг за опалення будинку з мережі газопостачання в розмірі 4 000 грн. та 281 грн. 50 коп. за страхування будинку, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та понесені нею судові витрати.

В квітні 2005 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_7, який в подальшому уточнила та доповнила. Просила суд розділити спірне домоволодіння в натурі, по ? частині за кожною, та усунути перешкоди в користуванні нею своєї частини домоволодіння, зобовязавши ОСОБА_7 не чинити їй перешкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2010 року у задоволенні за позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволено частково. Розділено домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі в натурі, визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину, яка складається з: приміщень у жилому будинку «А»: 1-3 площею 8.4 кв.м. вартістю 2403грн.; 1-4 площею 12.8 кв.м. вартістю 3663грн.; крильця «а1» площею 4.2 кв.м. вартістю 566грн., приміщень у літній кухні «Б» №1 площею 7.3 кв.м. вартістю 2506 грн., №2 площею 4.1 кв.м. вартістю 1407 грн., №3 площею 10.5 кв.м. вартістю 3604 грн.; сараю «В» площею 14.1 кв.м. вартістю 1594 грн., погребу «Г» площею 10.5 кв.м. вартістю 789 грн.; 1/2 частину водоколонки (1), замощення «П», огорож 1.2 ( 1.00= 65.6 = 54.3=6.4) вартістю 1384 грн. залишено у загальному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю вартості її частини в розмірі 24 грн.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частину домоволодіння, яка складається з : приміщень у жилому будинку «А» : 1-1 площею 12.5 кв.м. вартістю 3576грн., 1-2 площею 7.7 кв.м. вартістю 2203 грн., сіней «а» площею 7.3 кв.м. вартістю 1404 грн., приміщення у літній кухні «Б» №4 площею 13.4 кв.м., вартістю 4600грн., гаражу «Е» площею 22.4 кв.м. вартістю 3974 грн., оглядової ями «Е» площею 2.1 кв.м. вартістю 302 грн., вбиральні «Д» площею 1.7 кв.м. вартістю 449 грн.; 1/2 частини водо колонки (1), замощення (П), огорож 1.2 ( 1.00+ 65.6+ 54.3+ 6.4) вартістю 1384 грн. залишено у загальному користуванні.

Зобовязано ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_8 у користуванні належною їй ? частиною домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп., 165 грн. 08 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Додатковим рішенням суду від 17 листопада 2010 року резолютивна частина рішення викладена в наступній редакції:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволено частково. Розділено домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі в натурі, визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину, яка складається з: приміщень у жилому будинку «А»: 1-3 площею 8.4 кв.м. вартістю 2403грн.; 1-4 площею 12.8 кв.м. вартістю 3663грн.; крильця «а1» площею 4.2 кв.м. вартістю 566грн., приміщень у літній кухні «Б» №1 площею 7.3 кв.м. вартістю 2506 грн., №2 площею 4.1 кв.м. вартістю 1407 грн., №3 площею 10.5 кв.м. вартістю 3604 грн.; сараю «В» площею 14.1 кв.м. вартістю 1594 грн., погребу «Г» площею 10.5 кв.м. вартістю 789 грн.; 1/2 частину водоколонки (1), замощення «П», огорож 1.2 ( 1.00= 65.6 = 54.3=6.4) вартістю 1384 грн. у загальному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю вартості її частини в розмірі 24 грн.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частину домоволодіння, яка складається з : приміщень у жилому будинку «А» : 1-1 площею 12.5 кв.м. вартістю 3576грн., 1-2 площею 7.7 кв.м. вартістю 2203 грн., сіней «а» площею 7.3 кв.м. вартістю 1404 грн., приміщення у літній кухні «Б» №4 площею 13.4 кв.м., вартістю 4600грн., гаражу «Е» площею 22.4 кв.м. вартістю 3974 грн., оглядової ями «Е» площею 2.1 кв.м. вартістю 302 грн., вбиральні «Д» площею 1.7 кв.м. вартістю 449 грн.; 1/2 частину водоколонки (1), замощення (П), огорож 1.2 ( 1.00+ 65.6+ 54.3+ 6.4) вартістю 1384 грн. у загальному користуванні.

Для здійснення розподілу домоволодіння № 6 по вул. Барнаульській в м. Кривому Розі здійснити наступне переобладнання:

-з крильця «а1» у приміщення «а2 закласти вхідний дверний отвір;

-з крильця «а1» у приміщення 1-4 обладнати вхідний дверний отвір;

- у віконному отворі приміщення «а» закласти дверний отвір;

- у літній кухні «Б»: між приміщеннями № 2-4 закласти дверний отвір; у приміщенні №4 обладнати вхідний дверний отвір;

- переобладнати опалювальну систему;

- переобладнати і встановити окремі лічильники по електропостачанню.

Зобовязано ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_8 у користуванні належною їй ? частиною домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп., 165 грн. 08 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Додатковим рішенням суду від 21 січня 2011 року доповнена резолютивна частина рішення суду після слів «переобладнати і встановити окремі лічильники по електропостачанню» наступними словами: виконання робіт по переобладнанню домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі та витрати на таке переобладнання покласти порівну на ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі на рішення суду позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 Суд першої інстанції безпідставно послався на те, що невиконання або неналежне виконання відповідачем угоди не може бути підставою для визнання її недійсною, оскільки позивач зазначала що відповідач ввела її та нотаріуса в оману, та ОСОБА_4 не мала наміру купувати домоволодіння; суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог про визнання договору купівлі продажу 1/2 частини домоволодіння недійсним, та не взяв до уваги, що відповідач не мешкала у спірному домоволодінні; витрати на утримання будинку несла тільки позивач, суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача компенсації вартості послуг за газопостачання та страхування будинку; судом не прийнято до уваги, що у будинку проведені ремонтні роботи, збільшили його вартість.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 17.11.2010 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду. Оскільки судом порушенні норми матеріального та процесуального права, а саме: суд виклав резолютивну частину рішення в іншій редакції, та не зазначив, хто саме із сторін повинен здійснити переобладнання та хто повинен сплачувати їх вартість.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 21 січня 2011 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду, оскільки судом порушенні норми матеріального та процесуального права, а саме: суд не зазначив хто саме із сторін повинен здійснити конкретні переобладнання та хто повинен сплачувати вартість конкретних переобладнань.

В запереченнях на апеляційну скаргу третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу домоволодіння та земельної ділянки від 23.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі та земельну ділянку площею 0,0753 га під домоволодінням, яке у листопаді 2002 року зареєстроване у КП ДОР «Криворізьке БТІ».

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання договору купівлі продажу 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки недійсним та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_9 посилалася, як на підставу задоволення позову, на недотримання вимог ст. 203 ЦК України ( в редакції 2003 року) при укладанні договору купівлі- продажу 1/2 частини домоволодіння та вважаючи його фіктивним, оскільки правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, відповідач ОСОБА_4 не мала наміру купувати частину будинку для свого проживання, а просто таким чином закріпила документально факт передачі у борг позивачу ОСОБА_2 грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 48 ЦК України ( в редакції 19063 року), яка діяла на час виниклих між сторонами правовідносин, недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону.

Тобто, недійсною є угода, яка не відповідає вимогам чинного законодавства і в якій порушена хоча б одна з умов дійсності угод, а саме: правомірність і не аморальність угоди, дієздатність учасників угоди, збіг волі і волевиявлення, відсутність вад в утворенні волі, дотримання форми угоди в тих випадках, коли її недотримання викликає недійсність угоди.

Позивачем ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження фіктивності дій відповідача при укладанні спірного правочину.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, договір купівлі продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки відповідає вимогам закону щодо форми та змісту.

У звязку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та визнання договору купівлі продажу 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі щодо введення відповідачем позивача та нотаріуса в оману, оскільки ОСОБА_4 не мала наміру купувати домоволодіння; так як не зареєструвалася у спірному домоволодіння, не дбала про спірне домоволодіння, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 58 ЦК України( в редакції 1963 року), недійсною є угода, яка вчинена лише для виду, без наміру створення правових наслідків.

Згідно положень п.п. «б» п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», невиконання або неналежне виконання угоди не може біти підставою для визнання її недійсною. У цьому разі сторона може вимагати розірвання договору або застосування інших встановлених наслідків, а не визнання угоди недійсною.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мешкала у спірному домоволодінні; витрати на утримання будинку несла тільки позивач, не є підставою для задоволення позову про визнання правочину недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача компенсації вартості послуг за газопостачання та страхування будинку, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає у спірному домоволодінні, та користується зазначеними послугами. Відповідач ОСОБА_4 у спірному домоволодінні не зареєстрована та не мешкає, тому суд дійшов правильного висновку про безпідставність вимог щодо стягнення на її користь вартості послуг з газопостачання в сумі 4000 грн. та 281.50 грн. за страхування будинку.

Доводи апеляційної скарги щодо збільшення долі ОСОБА_2 у спільному майні через проведення нею ремонтних робіт, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначені обставини не є наслідками недійсності правочину, є взаємовиключними з вимогами про визнання правочину недійсним. Позов з інших підстав ОСОБА_2 не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Вирішуючи спір в частині позову ОСОБА_4 про розподіл домоволодіння в натурі, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Згідно положень ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Стаття 364 ЦК України передбачає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Вирішуючи питання щодо розподілу спірного домоволодіння у натурі між співвласниками, суд першої інстанції правильно виходив з рівності часток сторін та обґрунтовано взяв до уваги висновок № 210 судової будівельно- технічної експертизи від 17.08.2005 року, як складений у відповідності до вимог закону, та погоджений з Виконавчим комітетом Дзержинської районної у місті ради, згідно рішення Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради № 474 від 19.10.2011 року «Про погодження варіанту розподілу домоволодіння № 6 по вул. Барнаульській» , і виділив у натурі ОСОБА_4 та визнав за нею право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння згідно 2-го варіанту розподілу, який складається із приміщень у житловому будинку «А»: 1-3 площею 8.4 кв.м. вартістю 2403грн.; 1-4 площею 12.8 кв.м. вартістю 3663грн.; крильця «а1» площею 4.2 кв.м. вартістю 566грн., приміщень у літній кухні «Б» №1 площею 7.3 кв.м. вартістю 2506 грн., №2 площею 4.1 кв.м. вартістю 1407 грн., №3 площею 10.5 кв.м. вартістю 3604 грн.; сараю «В» площею 14.1 кв.м. вартістю 1594 грн., погребу «Г» площею 10.5 кв.м. вартістю 789 грн.; 1/2 частину водоколонки (1), замощення «П», огорож 1.2 (1.00= 65.6 = 54.3=6.4) вартістю 1384 грн. у загальному користуванні. Суд правильно стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю вартості її частини в розмірі 24 грн.

Суд обґрунтовано визнав за ОСОБА_7 право власності на ? частину домоволодіння, яка складається з : приміщень у жилому будинку «А» : 1-1 площею 12.5 кв.м. вартістю 3576грн., 1-2 площею 7.7 кв.м. вартістю 2203 грн., сіней «а» площею 7.3 кв.м. вартістю 1404 грн., приміщення у літній кухні «Б» №4 площею 13.4 кв.м., вартістю 4600грн., гаражу «Е» площею 22.4 кв.м. вартістю 3974 грн., оглядової ями «Е» площею 2.1 кв.м. вартістю 302 грн., вбиральні «Д» площею 1.7 кв.м. вартістю 449 грн., 1/2 частини водоколонки (1), замощення (П), огорож 1.2 ( 1.00+ 65.6+ 54.3+ 6.4) вартістю 1384 грн. у загальному користуванні.

Зобовязавши ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_8 у користуванні належною їй ? частиною домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі, суд першої інстанції правильно виходив з рівних прав співвласників щодо користування та розпорядження спірним домоволодінням та тим, що позивач чинить відповідачу перешкоди у користуванні зазначеним спірним домоволодінням.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Однак, розподіливши спірне домоволодіння у натурі, суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно зазначеного висновку експерта, для здійснення розподілу домоволодіння № 6 по вул. Барнаульській в м. Кривому Розі необхідно здійснити наступне переобладнання:

-з крильця «а1» у приміщення «а2 закласти вхідний дверний отвір;

-з крильця «а1» у приміщення 1-4 обладнати вхідний дверний отвір;

- у віконному отворі приміщення «а» закласти дверний отвір;

- у літній кухні «Б»: між приміщеннями № 2-4 закласти дверний отвір; у приміщенні №4 обладнати вхідний дверний отвір;

- переобладнати опалювальну систему;

- переобладнати і встановити окремі лічильники по електропостачанню.

Однак, суд не вирішив питання щодо покладання зобовязання на сторони по переобладнанню спірного будинку виділених сторонам у натурі частин та сплати вартості такого переобладнання.

Додатковими рішеннями від 17 листопада 2010 року та 21 січня 2011 року зазначені питання вирішені з порушенням вимог закону, оскільки додатковим рішенням суду від 17 листопада 2010 року суд не вирішив питання, хто із сторін повинен здійснити переобладнання та сплатити їх вартість. Додатковим рішенням суду від 21.01.2011 року суд не вирішив питання, хто із сторін повинен здійснити конкретні переобладнання та хто повинен сплачувати вартість конкретних переобладнань.

У звязку з чим додаткові рішення суду від 17 листопада 2010 року та 231 січня 2011 року підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позову про розподіл домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі у натурі, підлягає зміні, а резолютивна частина рішення суду повинна бути доповнена абзацами наступного змісту:

Для здійснення розподілу домоволодіння № 6 по вул. Барнаульській в м. Кривому Розі зобовязати ОСОБА_2 здійснити наступне переобладнання:

-з крильця «а1» у приміщення «а» закласти вхідний дверний отвір;

-з крильця «а1» у приміщення 1-4 обладнати вхідний дверний отвір;

- у віконному отворі приміщення «а» закласти дверний отвір;

Зобовязати ОСОБА_2 сплатити вартість зазначених переобладнань.

Зобовязати ОСОБА_4 здійснити наступне переобладнання :

- у літній кухні «Б»: між приміщеннями № 2-4 закласти дверний отвір; у приміщенні №4 обладнати вхідний дверний отвір; та сплатити вартість цих переобладнань.

Крім того, покласти зобовязання щодо переобладнання опалювальної системи та переобладнання і встановлення окремого лічильника по електропостачанню покласти на ОСОБА_4, зобовязавши її сплатити їх вартість.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2010 року та ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на додаткові рішення суду від 17 листопада 2010 року та 21 січня 2011 року задовольнити частково.

Додаткові рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року та 21 січня 2011 року - скасувати.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2010 року в частині задоволення позову про розподіл домоволодіння №6 по вул. Барнаульській у м. Кривому Розі в натурі, змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення суду абзацами наступного змісту :

Для здійснення розподілу домоволодіння № 6 по вул. Барнаульській в м. Кривому Розі зобовязати ОСОБА_2 здійснити наступне переобладнання:

-з крильця «а1» у приміщення «а» закласти вхідний дверний отвір;

-з крильця «а1» у приміщення 1-4 обладнати вхідний дверний отвір;

- у віконному отворі приміщення «а» закласти дверний отвір.

Зобовязати ОСОБА_2 сплатити вартість зазначених переобладнань.

Зобовязати ОСОБА_4 здійснити наступне переобладнання :

- у літній кухні «Б»: між приміщеннями № 2-4 закласти дверний отвір; у приміщенні №4 обладнати вхідний дверний отвір, та сплатити вартість цих переобладнань.

Переобладнання опалювальної системи та переобладнання і встановлення окремого лічильника по електропостачанню покласти на ОСОБА_4, зобовязавши її сплатити їх вартість.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.В. Карнаух

ОСОБА_10