АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 37 (1 ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадщини спадкоємця першої черги,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від спадщини спадкоємця першої черги.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, її покійний чоловік ОСОБА_4, який помер 21 жовтня 2008 року, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками пяти кімнатної квартири № 79, розташованої по бул.М.Василевського,11 в м.Кривому Розі.

Після смерті ОСОБА_4, який помер 21.10.2008 року, відкрилася спадщина, що складається з 1/5 частки вищезазначеної квартири. Відповідач ОСОБА_3 після смерті його батька подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За життя ОСОБА_4 тяжко хворів, до часу своєї смерті постійно перебував у лікарні у безпомічному, безпорадному стані, та потребував постійного стороннього догляду та значних коштів. Однак, відповідач ОСОБА_3, маючи можливість надання матеріальної допомоги, відмовив батьку. Позивач займалася похованням чоловіка. У звязку з чим, позивач просить суд усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 21 жовтня 2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_3 про усунення від спадщини спадкоємця першої черги.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Зокрема, вважає, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду справи, оскільки його розпочато із допиту свідків, а не пояснень сторін, що призвело до невірного зясування обставин, порядку дослідження доказів, порушення прав позивача на дачу особистих пояснень.

Вважає, що суд в рішенні послався на неналежні докази, а саме : пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, оскільки вони не були знайомі із померлим та не були свідками ухиляння відповідача від надання допомоги батьку.

Крім того, суд першої інстанції обмежився лише встановленням факту надання матеріальної допомоги відповідачем своєму батьку, однак останній вимагав саме фізичної допомоги, яку відповідач не надавав.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є дружиною, а відповідач - сином ОСОБА_4, який помер 21 жовтня 2008 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради № Ж-3560 від 27.12.1973 року, квартира 79 в будинку 11 на ОСОБА_10 Василевського у м. Кривому Розі належить на праві власності ОСОБА_4, померлому 21.10.2008 року, позивачу ОСОБА_11, відповідачу ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_12.

У період з 04 липня 2008 року по 21 жовтня 2008 року ОСОБА_4, тяжко хворів на анемію та до часу своєї смерті перебував у лікарні.

Після смерті ОСОБА_4, померлого 21.10.2008 року, відкрилася спадщину у вигляді 1/5 частки зазначеної вище квартири.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений факт умисного ухиляння протягом тривалого часу відповідача від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_4.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги батьку ОСОБА_4.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 мешкав окремо від відповідача, отримував пенсію за віком. Позивач мешкала разом із спадкодавцем ОСОБА_4, надавала йому необхідну допомогу. Відповідач ОСОБА_3 надавав допомогу батьку на лікування, в межах своїх матеріальних можливостей, що знайшло своє підтвердження поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7.

Позивачка ОСОБА_2 не надала суду доказів, що за наявності допомоги з її боку, померлий ОСОБА_4 потребував також і допомоги від свого сина відповідача по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 потребував саме фізичної допомоги, яку відповідач не надавав, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідач мешкав окремо від свого батька ОСОБА_4 і не мав змоги надавати фізичну допомогу.

Посилання апеляційної скарги на те, що пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є неналежними доказами по справі, оскільки вони не були знайомі із померлим та не були свідками ухиляння відповідача від надання допомоги батьку, колегія суддів не може взяти до уваги, так як, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу на підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оскільки пояснення зазначених свідків містили відомості щодо предмета доказування, суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги.

Таким чином, суд першої інстанції, виходячи із положень ч.5 ст. 1224 ЦК України, згідно якої лише при одночасному настанні обставин, які свідчать про потребу спадкодавця в допомозі від спадкоємця та умисному ухиленні спадкоємця від надання такої допомоги при наявності у нього матеріальної та фізичної змоги її надавати, спадкоємець може бути усунений від права на спадкування, дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження того факту, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, оскільки відповідач надавав матеріальну допомогу в межах своїх можливостей та не мав змоги надавати спадкодавцю фізичну допомогу, позивачем не доведений факт потреби померлого в допомозі від відповідача по справі, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, така допомога йому надавалася позивачкою, яка є дружиною померлого, що підтвердила в судовому засіданні позивач по справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що саме вона надавала всю необхідну допомогу спадкодавцю, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки це не є підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст. 177 ЦПК України, порядок дослідження доказів визначається судом залежно від змісту спірних правовідносин і в разі потреби може бути змінений.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.В. Карнаух

ОСОБА_13