Справа № 22-ц-5100/11 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В. Я.
Провадження № 22-ц/1390/5161/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» на рішення Сколівськогоо районного суду Львівської області від 8 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» про захист прав споживачів,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано недійсним контракт № 0511147 про надання послуг, укладений між закритим акціонерним товариством «Філдес Україна» та ОСОБА_5.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» у користь ОСОБА_5 40 523 грн. 02 коп.

Дане рішення оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновок суду про те, що позивач не отримав достовірної інформації про послуги, які надавав відповідач суперечить вимогам закону, так як необхідна інформація була викладена у письмовій формі, позивач був ознайомлений з умовами спірного правочину (про це свідчить особисте підписання ним кожної сторінки контракту та заяви про повноту отримані інформації на 15 сторінці контракту), також, судом першої інстанції у рішенні не наведено доказів омани позивача при укладенні контракту.

Позивач, підписавши контракт 24.11.2007 року, сплатив перший щомісячний внесок 01.04.2008 року тобто лише, приблизно, через 4 місяці, а 21.04.2008 року, відповідно до умов контракту, сплатив запропоновані кошти на торги. Це свідчить про повне усвідомлення позивачем умов контракту та бажанням користуватись послугами відповідача.

Контракт № 0511147 від 24.11.2007 року не містить несправедливих умов, що обмежують права позивача, відтак, правові підстави для визнання цього контракту недійсним відсутні.

Крім того, контракт був розірваний в односторонньому порядку відповідно до умов контракту. Відтак, даний контракт не може бути визнаний недійсним, оскільки він уже розірваний.

2 лютого 2010 року Печерський районний суд виніс рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ЗАТ «Філдес Україна» (правонаступником якого є ПАТ "Філдес Україна" - доказ, витяг з Статуту додається) про розірвання договору, стягнення збитків, яким у задоволені позовних вимоги позивачу було відмовлено у повному обсязі.

Відповідно ст.223 ЦПК України встановлено, що після набрання рішення суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники, не можуть знов заявляти в суді ту саму вимогу з тих саме підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4,перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся із позовною заявою, в якій просив визнати недійсним контракт № 0511147, укладений між ним та відповідачем - ЗАТ «Філдес Україна» (тепер ПАТ «Філдес Україна»), стягнути з відповідача в його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 36 903 грн. 02 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також понесені судові витрати у справі та витрати за надання правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 24.11.2007 року між ним та відповідачем був укладений вказаний контракт про надання послуг, згідно якого він, ставши учасником групи, обравши базову модель автомобіля, принцип обчислення внесків, сплативши вступний і поточний місячні внески, взяв на себе зобов'язання здійснювати щомісячні внески та отримати автомобіль, а відповідач у свою чергу взяв на себе зобов'язання надати учасникам системи послуг із створення груп, акумулювати кошти від учасників груп, придбати автомобіль та передати його клієнту.

Під час його укладення він не ознайомлювався з його змістом, оскільки продавець послуг повідомила, що із змістом контракту він зможе ознайомитись лише після його підписання та сплати вступного внеску. При цьому, остання запевнила, що він зможе вже у місячний термін отримати автомобіль марки ВАЗ-11183, тобто такий, який замовляє. Після сплати вступного внеску та підписання контракту йому надали можливість ознайомитися з його змістом. Ознайомившись з таким, він побачив, що контракт містить умови, які є несправедливими та такими, що на його думку порушують його права та суперечать принципу добросовісності. Так, для нього, як споживача послуг, встановлені жорсткі обов'язки, а відповідач в свою чергу, при наданні послуги керується власним розсудом. Важливим є і той факт, що відповідальність відповідача за спірним контрактом стосовно його зобов'язань значно обмежена, а сам він, як споживач, ні до підписання контракту, ні під час його укладення не мав реальної інформації про такий стан речей, як і щодо послуги, яка йому надається. Вже після сплати значної частини внесків відповідачу, останній зазначив, що моделі автомобіля, який він замовляв і який обумовлений у контракті, вже немає у наявності і що він у примусовому порядку мусить змінити марку автомобіля, зокрема вибрати таку, яка є у наявності. Зазначивши відповідачу, що він не має наміру цього робити, оскільки за іншу модель автомобіля потрібно доплачувати, йому у телефонному режимі повідомлено, що у такому разі контракт буде розірвано в односторонньому порядку, а його кошти не повернуться, що безпосередньо зазначено у контракті. Після такого, він був змушений написати відповідну заяву.

Таким чином його завідомо поставили у вкрай невигідне становище, що суперечить чинному договірному законодавству. Коли він, звернувшись у листопаді 20091 року до Печерського районного суду м. Києва із позовом про розірвання контракту відшкодування збитків, перестав оплачувати внески, у грудні цього ж року відповідач односторонньому порядку розірвав його, мотивуючи це тим, що таке право останнього було також зазначено у контракті і він його підписав. При цьому, оплачені кошти у розмірі 36903 грн. 02 коп. за ненадані послуги йому не повернені і відповідач не має наміру цього робити. У зв'язку з вказаним, він був змушений звернутися в суд із даним позовом про захист його права, як споживача послуг, відшкодування матеріальної шкоди у вказаному розмірі, а також моральних збитків, які він оцінив у розмірі 5000 грн.

Встановлено, що 24.11.2007 року між позивачем ОСОБА_5 та ЗАТ «Філдес Україна», правонаступником якого є ПАТ «Філдес Україна», було укладено контракт № 0511147 про надання послуг.

Для виконання вимог спірного контракту позивач у листопаді 2007 року здійснив оплату вступного внеску у розмірі 1517 грн. 88 коп. і на протязі майже двох років, а саме - до серпня 2009 року включно здійснював щомісячні платежі на загальну суму 36 903 грн. 02 коп.

Надаючи у судовому засіданні оцінку спірному контракту, суд дійшов до вірного висновку, що позивач, як сторона спірному контракті і споживач послуг під час його укладення не мав реальної інформації послуги, що йому будуть надаватися і, відповідно, не міг здійснити свідомий вибір, зокрема підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні, згідно з якими підписав спірний контракт лише після сплати першого внеску 24.11.2007 року у розмірі 1 грн. 88 коп. і лише після підписання та проведення зазначеної оплати зміг ознайомитися із змістом даного контракту та детальною інформацією, яка у ньому міститься. Вказане не відповідає вимогам п. 4 ст. 4, ч. 2 ст. 19 та ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», які повинні бути врахованими та застосовуватися при укладенні будь-яких видів договорів (контрактів) про надання послуг.

Також не були враховані також і інші норми згаданого Закону, зокрема зміст ст. 18, яка забороняє включати у договори із споживачами умови, що є несправедливими. Так, спірний контракт містить жорсткі обов'язки позивача, як споживача послуг поряд із обов'язками відповідача (пункти а і б ст. 5 та пункти а, б, в, г, д, є, ж ст. 12 контракту - для позивача і жодного пункту для відповідача), а також санкції за невиконання зобов'язань за контрактом (пункти а, б, в, г, д ст. 17 контракту - для позивача і лише пункти а, б, в ст. 17 контракту для відповідача); відповідач наділений правом не повертати кошти (внески), сплачені позивачем, у разі розірвання контракту з власної ініціативи (п. б ст. 17 контракту); встановлення у контракті умов, з якими позивач не мав реальної можливості ознайомитися перед його укладенням (статті 7, 8, 9, 11 і інші контракту); обмеження відповідальності відповідача стосовно прийнятих ним зобов'язань (весь контракт сформований так, що у випадках порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач не буде нести відповідальності, або ж буде нести незначну відповідальність, яка полягає у сплаті невеликого розміру штрафів). Важливим є і той факт, що більшість положень спірного контракту не містять чітких тверджень, а в таких зазначаються додаткові умови, що робить даний контракт нечітким, незрозумілим і складним для сприйняття клієнтів, у тому числі і позивача.

Тому суд вірно вказав, що у даному випадку має місце порушення принципу рівності сторін контракту (договору), обмеження певним чином права на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послуги, що у відповідності із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» є порушенням права споживача.

Крім того пізніше було встановлено, що модель автомобіля, яку замовляв позивач, була відсутня, і останній змушений був подати заявку на автомобіль іншої марки, що було ним зроблено 09.05.2008 року. Це пов'язано з тим, що знову ж таки спірним контрактом зазначені вкрай несприятливі умови для клієнтів при закупівлі автомобілів, вибору моделі, а також зміни або припинення виробництва моделі (статті 10, 12 контракту), що підтверджує твердження позивача про несправедливість умов контракту.

При таких обставинах суд вірно прийшов до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання у момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу, є підставою недійсності такого правочину, у зв'язку з чим контракт № 0511147 про надання послуг, укладений 24.11.2007 року між позивачем та відповідачем визнано недійсним.

З врахуванням наведених доказів не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що підписавши контракт 24.11.2007 року та сплативши перший щомісячний внесок 01.04.2008 року тобто лише, приблизно, через 4 місяці, а 21.04.2008 року, відповідно до умов контракту, сплатив запропоновані кошти на торги, позивач усвідомлював умови контракту та бажав користуватись послугами відповідача і контракт не містить несправедливих умов, що обмежують права позивача, відтак, правові підстави для визнання цього контракту недійсним відсутні.

При цьому судова колегія враховує і те, що згідно зі ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору, які встановлюють жорсткий обовязок споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору, визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Зазначення умов у контракті від 24.11.2007 року про неможливість повернення власних коштів у разі його розірвання є обмеженням прав позивача у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 19 цього ж Закону забороняється як такі, що вводять в оману утворення пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержати компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено які послуги вважаються фінансовими. Перелік фінансових послуг, передбачений законом, не є вичерпним, визначення послуг як фінансових можливе при відповідності операцій критеріям, встановленим п. 5 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону.

Також не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що не враховано, що договір розірвано, т.я. це інші правовідносини, які не мають преюдиції щодо визнання недійсним контракту.

Суд також прийшов до висновку, що підлягає відшкодуванню частково моральна шкода у розмірі 1500 грн.

Однак такі висновки не відповідають вимогам закону.

Згідно з п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Суд дійшов висновку про те, що слід стягнути моральну шкоду, однак не судом встановлено, що така завдану неякісним виконанням робіт чи послуг, які визнані як такі, що є небезпечними для життя і здоров'я людей.

За таких обставин задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на законі, а тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Відповідно з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» стягненню підлягає у користь ОСОБА_5 сума 39 023 грн. 02 коп. (40 523 грн. 02 коп.-1500 грн. = 39 023 грн. 02 коп.)

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В решті частині рішення висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків судув решті частині рішення, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, п.1 ч.2, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 4 ч.1 ст. 309, п.1 ч.1, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 8 квітня 2011 року в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» у користь ОСОБА_5 1 500 грн. моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті частині рішення Сколівського районного суду Львівської області від 8 квітня 2011 року про стягнення з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» на користь ОСОБА_5 39 023 грн. 02 коп. залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: