Справа № 2-238/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Баштаненко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємицею після померлого та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та визначені сторони по справи. В обґрунтування позовних вимог позивачка в уточненій позовній заяві посилалася на те, що 21 грудня 2000 року помер її дід ОСОБА_3, якому належав будинок по пров. Добрий, №14 в м. Дніпропетровську. Разом з дідом мешкала його дружина, а її баба ОСОБА_4, яка після смерті продовжувала мешкати у вказаному будинку. 25 грудня 2004 року її бабуся ОСОБА_4 померла. Після смерті діда та баби у будинку продовжували проживати їх діти її батько ОСОБА_5 та його рідна сестра, її тітка відповідачка ОСОБА_2, які були зареєстровані за вказаною адресою. Після смерті батьків ОСОБА_2 і ОСОБА_5 до нотаріуса з заявою про отримання спадщини не звертались, однак оскільки її батько ОСОБА_5 був зареєстрований за вказаною адресою, мешкав в домоволодінні, вів господарство то згідно ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк не відмовився від спадщини. 05 жовтня 2007 року її батько ОСОБА_5 помер, у встановлений законом строк вона звернулася до Шостої нотаріальної контори м. Дніпропетровська з заявою про отримання спадщини після померлого. Оскільки вона є єдиною донькою батька ОСОБА_5, то згідно до законодавства України має право на отримання спадщини після батька у вигляді Ѕ частини домоволодіння по пров. Добрий №14 в м. Дніпропетровську, загальною площею 89,5 кв.м., літньої кухні, гаражу, сараю, вбиральні, душу, земельної ділянки 600 кв.м. Просила суд: визнати її ОСОБА_1 спадкоємицею після ОСОБА_5, померлого 05 жовтня 2007 року та визнати за нею ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння по пров. Добрий №14 в м. Дніпропетровську.

В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників позивачки, відповідачку та представника відповідачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, відповідно свідоцтва про право власності від 26 березня 1974 року, виданого Виконавчим комітетом Індустріальної районної ради, домоволодіння під №52/1 по пер. Лісозаводському в м. Дніпропетровську належить на праві власності ОСОБА_3 ( а.с.20). Згідно витягу із Реєстру прав власності на нерухоме майно свідоцтва №15943761 від 17.09.2007 року домоволодіння Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пров. Лісозаводський, буд.14, відповідно до свідоцтва про право власності від 26.03.1974 року, виданого виконавчим комітетом Індустріальної районної ради належить на праві власності ОСОБА_3. Земельна ділянка площею 600 кв.м. згідно рішення виконкому Індустріальної райради №404 від 04.07.1973 р. Крім того лишки -21 кв.м. Самовільно переобладнано: в житл. буд. А-1 прим. 1-5,1-6,2-1 пл.274 кв.м. в нежитлові, прим. 1-4 пл.10,5 кв.м. в житлове. Загальна площа 89,5 кв.м. , житлова 57,9 кв.м. ( а.с.11). Відповідно до інформаційної довідки КП ДМБТІ від 14.05.2010 року №5020 домоволодіння №14 по провулку Добрий в м. Дніпропетровську належить на праві власності померлому ОСОБА_3 ( а.с.12). Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння №14 по пров. Добрий в м. Дніпропетровську поточні зміни 04.12.2009 року перейменування із пер. Лісозаводського,12.05.2010 року є самовільні переобладнання ( а.с. 13-20).

ОСОБА_3 помер 21 грудня 2000 року ( а.с.24) його дружина ОСОБА_4 померла 25 грудня 2004 року ( а.с.25).

Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16.08.2011 року №1265/01 спадкові справа після смерті ОСОБА_3, померлого 21.12.2000 року та ОСОБА_4, померлої 25.12.2004 року не заводилися ( а.с.99).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4 , є їх діти: син - ОСОБА_5 і донька ОСОБА_6, які були зареєстровані та проживали в домоволодінні ( а.с.102-111).

05 січня 2007 року помер ОСОБА_5 ( а.с.22). Спадкоємцем першої черги після його смерті є його донька ОСОБА_1 ( а.с.21).

Згідно до спадкової справи №323/07 заведеної ЩШостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 06.04.2007 року після смерті ОСОБА_5, померлого 05.01.2007 з заявою про прийняття спадщини звернулася донька ОСОБА_1 ( а.с. 89-93) .

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 вересня 2011 року, державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_1, у вчинені нотаріальних дій, - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №14 у м. Дніпропетровську, с. Самарівка, пров. Добрий, після смерті ОСОБА_5, померлого 05.01.2007 року, в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно ( а.с.101) .

Позивачкою заявлено позовну вимогу щодо визнання її спадкоємицею після смерті померлого ОСОБА_5, померлого 05 жовтня 2007 року, однак оскільки вона, як донька померлого відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги, що ніким не оспорюється, то в даній частині позовних вимог відсутній предмет спору, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Щодо заявлених вимог про визнання за нею права власності на Ѕ частину домоволодіння, то як встановлено в судовому засіданні, позивачці відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, тому, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та те, що оригінали документів на спадкове майно є у відповідачки, та наявність самовільного переобладнання в будинку і наявність умов для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року № 7, ст.ст. 1258,1261,1268-1270 ЦК України , ст.ст. 3, 7, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар