Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4470 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
2011 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„03 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Стрелець Л.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

за участю прокурора: Костяновської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2011 року у справі за позовом першого заступника прокурора м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Запорізької міської ради, Запорізької міської ради, 3 особи: обєднання співвласників багатоквартирного будинку „Гармонія-17, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним рішення та свідоцтва про право власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року перший заступник прокурора м. Запоріжжя звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є власниками квартир у будинку № 17 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі, до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету № 349/5 від 30.10.2003 року Про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості в частині пункту 5 додатку, яким включено приміщення (літера А-5) підвалу № 64(№84), загальною площею 367, 5 кв.м, за адресою: вул. Сталеварів, 17 у м. Запоріжжі, та визнання незаконним та скасування виданого на його підставі виконавчим комітетом Запорізької міської ради свідоцтва від 13.11.2003 року серії САА №091938 про право власності на нерухоме майно- нежитлове приміщення № 64(№ 84) підвалу (літ А-5) по вул. Сталеварів, 17 у м. Запоріжжі.

У позові також зазначалось, що 21.09.2004 року між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради та ПП Маловічко був укладений договір № 68 купівлі-продажу зазначеного приміщення.

Посилаючись на те, що, виходячи з наданих у Законі України „Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку , у затверджених 17.05.2005 року Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій та у затверджених наказом Держбуду України № 80 від 18.05.2005 року Державні будівельні норми України „Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005 визначеннях терміну „допоміжні приміщення, який є тотожнім терміну „підсобні приміщення, приміщення підвалу № 64(№ 84) є допоміжним, враховуючи, що за поясненнями інженера ОП „ЗМБТІ та наданою спеціалістом КП „Управління капітального будівництва оцінкою проекту будівництва кварталу № 125, житлового будинку № 1( в подальшому- будинок № 17 по вул. Сталеварів) в приміщенні підвалу № 64(№ 84) перебувало 35 сараїв, 2 кладові та 1 коридор, на підставі приписів Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду просив задовольнити позов, оскільки вказане приміщення мало безоплатно передаватися у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2009 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Запорізьку міську раду ( т.1,а.с.202).

Ухвалою суду від 12 серпня 2009 року в якості третіх осіб до участі у справі залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_5І.(т.1,а.с. 157).

12.08.2009 року заступником прокурора м. Запоріжжя заявлялося клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, обєднання співвласників багатоквартирного будинку „Гармонія-17, зареєстроване 03.05.2007 року(т.1,а.с.146-147).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2011 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 349/5 від 30.10.2003 року 2011 року Про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості в частині п.5 Додатку до рішення, яким включено приміщення (літера А-5) підвалу № 64(84) за адресою: вул. Сталеварів, 17 у м. Запоріжжі.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 091938, видане 13.11.2003 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради на не житлове приміщення № 64(84) підвалу (літера 5-А) по вул. Сталеварів, 17 у м. Запоріжжі.

В апеляційній скарзі третя особа по справі- СПД ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог першого заступника прокурора м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3, якій в результаті приватизації, на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира АДРЕСА_1, та ОСОБА_4, якій в результаті приватизації, на підставі свідоцтва від 02.08.2005 року належить ? частка квартири № 53 у зазначеному будинку(т.1,а.с.21, 142-144) і в інтересах яких заявлено позов, є співвласниками вказаного багатоквартирного житлового будинку.

За актом прийому передачі обєктів житлово-комунального господарства від 09.02.2000 року будинок № 17 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі з вбудованими нежитловими приміщеннями площею 1919, 46 кв.м у складі обєктів житлового фонду був переданий ВАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь Запорізькій міській раді, яка прийняла його до комунальної власності(т.1,а.с.96-111,т.2,а.с.14-16), відповідна реєстрація була здійснена 17.11.2000 року(т.2,а.с.43).

30 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийняте рішення № 349/5 про оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості згідно з додатком, відповідно до якого до цих обєктів включено А-5 -приміщення № 64 у підвалі та на 1 поверсі будинку № 17 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі, площею 367,5 кв.м(т.1,а.с3-4).

На підставі вказаного рішення право власності на нежиле приміщення 84(64) у підвалі та на першому поверсі літ.А-5 загальною площею 364,6 кв.м було зареєстроване за територіальною громадою м. Запоріжжя, про що 13.11.2003 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно(т.1,а.с.5).

За змістом ст.ст.1,10 Закону України від 19 червня 1992 року „Про приватизацію державного житлового фонду у процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення.

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і при будинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї та інші) передаються у власність квартиронаймачеві безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Разом з тим нежилі приміщення в жилому будинку, які призначені для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять(ч.3 ст. 4 ЖК України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Задовольняючи заявлений в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов першого заступника прокурора м. Запоріжжя, суд виходив з того, що приміщення № 64(№ 84)(літера А-5) по вул. Сталеварів, 17 у м. Запоріжжі є допоміжним, оскільки в зазначеному приміщенні підвалу знаходяться всі комунікації, необхідні для забезпечення експлуатації будинку і обслуговування мешканців, а саме: тепло-, водопостачання, каналізація і т.д., а тому оспорюване рішення органу місцевого самоврядування, яким зазначене приміщення передавалось до комунальної власності, порушувало права ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як власників приватизованих квартир, а отже і як співвласників допоміжних приміщень будинку.

В обґрунтування висновку суд зазначив на те, що згідно з проектною документацією та первинною інвентаризацією в підвалах підїзду №№7 та 8 будинку значаться сараї мешканців будинку, а технічна документація свідчить про проходження у спірному приміщенні систем комунікації, що в сукупності з іншими матеріалами справи спростовує висновок судової будівельно-технічної експертизи від 11.08.2010 року про те, що внутрішньо будинкові інженерні комунікації, які транзитом проходять в одному із приміщень № 84, яке після реконструкції складається з трьох відособлених приміщень, не є такими , що забезпечують експлуатацію будинку і побутове обслуговування його мешканців, а наявні у одному із належних ПП Маловічко приміщень вентилі на холодне та гаряче водопостачання за довідкою КП „ВРЕЖО № 13№ є дублюючими і на експлуатацію будинку, обслуговування якого здійснюється вказаним ВРЕЖО, не впливають.

З висновками суду повністю погодитися не можна, оскільки, ухвалюючи рішення, суд не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозвязку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Між тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що наявні у справі докази досліджені та оцінені судом з порушенням вимог ст. 212 ЦПК України.

Обставини справи належним чином суд не зясував, і виходив з того, що приміщення № 64(84) літера А-5 є приміщенням підвалу за адресою вул. Сталеварів, 17 у м. Запоріжжі, не звернувши уваги на те, що предметом спору є обєкт нерухомості А-5 приміщення № 64 загальною площею 367, 5 кв.м, яке розташоване як у підвалі, так і на першому поверсі зазначеного будинку.

За даними первісної проектної документації будинку , до складу приміщення, яке стало предметом спору, включалися розташовані на першому поверсі службові приміщення проектованого дитячого садочку, а також розташовані у підвалі і належні до садка приміщення пральні, холодильної камери, сходів, коридорів(т.1,а.с.134-135), призначення яких не повязувалось з забезпеченням експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців.

За визначенням ст. 1 Закону України „Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку, нежиле приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин.

Відповідно до п.9 ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, нежилі приміщення житлового фонду, які до початку приватизації державного житлового фонду використовувались підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передавалися у комунальну власність відповідних міських рад.

Отже сам по собі факт знаходження певних приміщень в підвалах, цокольних поверхах не є безумовною підставою віднесення їх до допоміжних приміщень, які підлягають приватизації разом з приватизацією квартир.

Як вбачається з матеріалів справи, на час предявлення у листопаді 2008 року зазначеного позову до виконавчого комітету Запорізької міської ради про скасування рішення № 349/5 від 30.10.2003 року щодо оформлення права комунальної власності на обєкти нерухомості - розташованого на першому поверсі та у підвалі приміщення № 64(№84) літ. А-5 та виданого на його підставі свідоцтва, власником 48/50 часток зазначеного приміщень на підставі договорів купівлі-продажу від 21.05.2004 року та від 21.09.2004 року являлася ОСОБА_2А.(т.1,а.с.140-141), а придбані нею за цими договорами приміщення першого поверху та підвалу складалися із кімнат, коридорів, кладових, душевої, туалетів, сходових клітин та складів.

За наданими відповідачами копіями договорів(т.2,а.с.18-30), нежитлові приміщення на першому поверсі площею 39 кв.м та площею 32 кв.м у підвалі ще з 1995 року, передавалися ВАТ „Запоріжсталь у оренду на підставі договорів і використовувалися на умовах оренди ТОВ „Поіск під аптеку та склад, з 20.03.2001 року орендувалися ПП Маловічко, а у період 1983-1985 років там розташовувалась бактеріологічна лабораторія Орджонікідзевської районної санепідемстанції, що підтверджується відповідною довідкою від 16.08. 2011 року, однак ніякої оцінки зазначеним доказам суд не надав і доводів відповідачів з цього питання ніяким чином не спростував.

Допоміжні та нежитлові приміщення є різними за за своїм призначенням.

Між тим, поклавши в основу рішення лише загальні ознаки допоміжності приміщення, із врахуванням наданих прокурору письмових пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9П.(т.1,а.с. 18,19 т.2, а.с.94-96), суд на порушення вимог ч.1 ст. 59 ЦПК України на предмет їх допустимості в якості доказів не перевірив, а незгоду з висновками проведеної по справі судової будівельно- технічної експертизи № 1330 від 11.08.2010 року належним чином не обґрунтував, обмежившись неконкретними посиланнями на те, що вони спростовуються технічною документацією у сукупності з іншими матеріалами справи, оскільки у спірному підвальному приміщенні знаходяться всі комунікації, необхідні для забезпечення експлуатації будинку і обслуговування мешканців, а саме: тепло-, водопостачання, каналізація і т.д.

За довідкою балансоутримувача будинку - КП „ПРЕЖО № 13 від 11.05.2010 року (т.2,а.с.71), в приміщеннях, належних ПП Маловічко, отже розташованих у приміщенні літ.А-5, відсікаючі вентилі на холодне та гаряче водопостачання відсутні, знаходяться дублюючі відсікаючі вентилі на стояки опалення, які на експлуатацію будинку не впливають. Дані зазначеної довідки підтверджуються також експертним дослідженням, проведеним експертом регіонального судово-експертного бюро (т.2, а.с.39-79).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені апевними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже виходячи з матеріалів справи, колегія вважає, що достатніх доказів належності до приватизованих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартир приміщення № 64 у підвалі та на 1 поверсі будинку № 17 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі позивач не надав і наявності ознак порушення оспорюваним рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради їх прав або інтересів, які потребували б судового захисту, не довів.

Відповідно, передбачені законом підстави як для скасування рішення виконавчого комітету № 349/5 від 30.10.2003 року в частині п.5 додатку, так і для визнання недійсним виданого на його підставі свідоцтва про право комунальної власності на приміщення 84(64) у підвалі та на першому поверху літ.А-5 площею 364,6 кв.м відсутні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням вищезазначених норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307,309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу СПД ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2011 року по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову першого заступника прокурора м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Запорізької міської ради, Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 349/5 від 30.10.2003 року „Про офрмлення права комунальної власності на обєкти нерухомості в частині п.5 додатку до рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САА № 091938, видане 13.11.2003 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради,- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: