Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4799 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
2011 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„21 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Стрелець Л.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Посник Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк „Індустріалбанк в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк „Індустріалбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року ПАТ АКБ „Індустріалбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позові зазначало, що 13 грудня 2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 2 940 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами, строком дії договору по 21 грудня 2008 року включно.

Починаючи з 17 вересня 2007 року відповідач припинив належне виконання своїх зобовязань за кредитним договором, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 09.04.2010 року складає 3 266 грн. 89 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 2 100 грн., прострочені відсотки - 3 грн. 31 коп., пеня в сумі 1 163 грн. 85 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просило стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 3 266 грн. 89 коп. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКБ „Індустріалбанк заборгованість за тілом кредиту в сумі 2 100 грн. 00 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 3 грн. 31 коп., судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ АКБ „Індустріалбанк в особі представника ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та уточнивши фактичні вимоги поданої апеляційної скарги, просить заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду пршої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_3 та АКБ „Індустріалбанк 13 грудня 2006 року був укладений кредитний договір № КР/0101/2710/06 про надання кредиту у сумі 2940 гр. на строк по 12 грудня 2008 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 18 відсотків річних(а.с.4-5).

За умовами договору погашення кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.

Починаючи з 14.03.2007 року та 14 числа кожного місяця поспіль позичальник зобовязувався погашати кредит у рівних частках у сумі не менш ніж 140 гр., сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом щомісяця, в останній робочий день поточного місяця.

Відповідно до п.7.1 договору за порушення строку погашення заборгованості за кредитом та/або сплати нарахованих відсотків банк може нараховувати пеню в розмірі 1% від своєчасно не сплаченої суми за кожен день просточення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент построчення виконання зобовязання.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з доведеності того, що ОСОБА_3 належним чином не виконав обовязку по погашенню боргу за кредитним договором, а тому стягнув з відповідача заборгованість, що утворилась, у сумі 2100 гр. за тілом кредиту, 3 гр.31 коп. відсотків за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні вимог решти вимог, а саме, про стягнення передбаченої п.7.1 договору пені за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків, яка згідно наданого позивачем розрахунку за період з 17 вересня 2007 року за прострочення повернення кредиту та з 28.08.2007 за просточення сплати відсотків становить 1163 гр., суд послався на положення ч.1 ст. 617 ЦК України та ч.3 ст. 550 ЦК України, відповідно до яких особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, а кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання.

Мотивуючи відмову у стягненні пені, суд послався на світову фінансову кризу, як на загальновідому обставину, що не потребує доказування, і яка має ознаки непереборної сили, що призвела до стрімкого підвищення курсу долара США до національної валюти порівнянно з курсом, який існував на момент укладання кредитного договору.

При цьому суд не врахував фактичні обставини справи, за якими кредитні кошти надавалися ОСОБА_3 не в іноземній, а у національній валюті, отже коливання курсу долара США не мали впливу на належне виконання боржником зобовязань за договором щодо кредиту, наданого у гривнях України.

Відповідно до ч.2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення його від відповідальності за порушення зобовязання.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це сакція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення пені за кредитним договором, термін дії якого закінчився 12.12.2008 року, суд у порушення норм матеріального права одночасно послався також на пропуск позивачем встановленого п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України річного строку позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення неустойки, не врахувавши, що пропуск строку є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від того, чи дійсно права позивача порушені.

Ухвалюючи за відсутності відповідача заочне рішення про відмову у задоволенні вимог позивача про стягненні пені, суд також не врахував положення ч.3 ст. 267 ЦК України про те, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що така заява ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції до моменту винесення ним заочного рішення зроблена не була, позивачем також не заявлялась.

Отже рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені за прострочення виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договром у сумі 1163 гр ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуалього права, які призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, а тому підлягає скасуванню з одночасним постановленням нового рішення про задоволення зазначених вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк „Індустріалбанк в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2010 року по даній справі в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 пені у сумі 1163 гр. 58 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту: „Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ Акціонерний комерційний банк „Індустріалбанк пеню у сумі 1163гр. 58 коп..

В решті рішення не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: