АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2200/11 Номер провадження 22-ц/368/11Головуючий у 1-й інстанції Карпушин Г.Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А.

Суддів: Абрамова П.С., Корнієнка В.І.

при секретарі : Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 11 травня 2011 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання транспортних засобів та іншого майна спільним сумісним майном та поділ його в натурі ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 11 травня 2011 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання транспортних засобів та іншого майна спільним сумісним майном та поділ його в натурі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації вартості 1/2 частки у їх спільному сумісному майні, кошти в сумі 44 023 грн. 50 коп.

Визнано за ОСОБА_3, з моменту сплати компенсації за частку у спільному сумісному майні, право власності на автомобіль «CHERY ELARA» 2007 року випуску, днз ВІ 1541 ВС та автобус «RENAYLT MASTER» 2000 року випуску, днз ВІ 6172 АС.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору кошти в сумі 583 грн. 50 коп., на оплату витрат на ІТЗ розгляду справи кошти в сумі 60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та подали на нього апеляційні скарги. Вважають що суд виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права..

Просять скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити в повній мірі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 1.1, за безпідставністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що з 08 жовтня 2000 року по 2010 рік позивачка та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сімєю.

За час спільного проживання позивачка та ОСОБА_3 набули у власність наступне майно: легковій автомобіль «CHERY ELARA» 2007 року випуску, днз ВІ 1541 ВС, автобус «RENAYLT MASTER» 2000 року випуску, днз ВІ 6172 АС та легковій автомобіль «SUBARO LIBERO» 1991 року випуску, днз ВІ 5725 АА.

Встановлено, що 19.07.2010 року легковий автомобіль «SUBARO LIBERO» 1991 року випуску, днз ВІ 5725 АА Корнієнко ОСОБА_5 відчужив відповідачу ОСОБА_2. Даний факт ОСОБА_4 1.1, в судовому засіданні не оспорювала.

На момент розгляду справи в суді першої інстанції автомобіль «CHERY ELARA» 2007 року випуску, днз ВІ 1541 ВС та автобус «RENAYLT MASTER» 2000 року випуску, днз ВІ 6172 АС перебувають у власності ОСОБА_3.

Вартість автомобілів відповідно становить - 53 787 грн. за «CHERY ELARA» 2007 року випуску, днз ВІ 1541 ВС та 34 230 грн. за автобус «RENAYLT MASTER» 2000 року випуску, днз ВІ 6172 АС.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 СК України.

Врахувавши надані сторонами докази, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що на час розгляду справи питання про добровільний розподіл майна між сторонами не вирішено.

За час спільного проживання сторони також не визначили окремий порядок розпорядження та розподілу спільного майна, письмова форма такого розподілу відсутня, тому спільне майно підлягає поділу в натурі.

При цьому суд правильно не прийняв до уваги твердження ОСОБА_3 про те, що спірне майно придбано на його особисті кошти та кошти його батьків.

Будь-яких доказів в підтвердження даного твердження відповідач не надав.

Також судом встановлено, що причіп «ПЕА-1» 2002 року випуску, днз 15799 СК придбаний відповідачем ОСОБА_3 до вступу в дію положень ст. 74 СК України. ОСОБА_4 1.1, не надала доказів в підтвердження того, що причіп «ПЕА- 1» 2002 року випуску, днз 15799 СК придбано за спільні кошти. Тому суд прийшов до вірного висновку про те, що це майно не можна віднести до обєктів спільного сумісного майна.

Також до обєктів спільного сумісного майна правильно суд не відносить холодильник «LG», компютер «SAMSUNG», дитячу меблеву стінку та спальний меблевій гарнітур, адже доказі того, що дане майно придбане в результаті спільної праці та за спільні кошти сторонами не надано.

Статтею 69 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 71 СК України).

Вирішуючи питання про поділ майна сторін, суд враховував вищевказані норми та прийшов до вірного висновку, що розміри часток позивачки та ОСОБА_3 є рівними - складають по 1/2 частині.

Враховуючи рід занять ОСОБА_3, його інтереси та наявність у нього прав на керування транспортними засобами, суд правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 1.1, та про стягнення з відповідача ОСОБА_3 половини вартості майна, що є обєктом їх спільної сумісної власності.

При вирішенні даного питання та визначенні вартості автомобілів суд правильно брав до уваги звіт про належну оцінку майна, який відображає реальний технічний стан автобуса «RENAYLT MASTER» 2000 року випуску, днз ВІ 6172 АС, а також вірно прийняв до уваги довідку вартості автомобіля «CHERY ELARA» 2007 року випуску, днз ВІ 1541 ВС надану позивачкою. Відповідач зі свого боку не оскаржував дану довідку.

З урахуванням викладено, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення районного суду.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду. Задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 11 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1