Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 -4608 / 2011 р. Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Стрелець Л.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ПАТ «Банк «Кліринговий дім» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ними та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 050110/20-2008 від 11 червня 2008 р. на загальну суму 55 000 доларів США, з терміном погашення кредиту до 10 червня 2018 року.

ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язувався сплачувати нараховані проценти за користування коштами у розмірі 14% річних, здійснюючи погашення кредиту щомісячно у сумі 459 доларів США(п.3.2). 11 червня 2008 р. на умовах зазначеного кредитного договору банк надав відповідачу ОСОБА_3 готівкові грошові кошти у сумі 55 000 доларів США на споживчі потреби.

Виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 по кредитному договору забезпечено порукою ОСОБА_2, яка уклала з банком договір поруки №056/14-2008 від 11.06.2008 року.

Починаючи з 01.12.2008 року, відповідач ОСОБА_3 порушив умови п.п.3.2, 4.4 договору і здійснювати щомісячні платежі за кредитним договором перестав.

20.02.2009 року, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань по кредитному договору, банк надіслав йому та ОСОБА_3 повідомлення № 12/36 з вимогою достроково погасити заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним та сплатити пеню, а 28.05.2009 року між банком та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір, відповідно до якого позичальник зобовязувався погашати кредит щомісяця в сумі 485 доларів США, починаючи з листопада 2009 року, останній платіж в рахунок кінцевого погашення кредиту здійснити у сумі 455 доларів США не пізніше 10 червня 2018 року, до останнього робочого дня жовтня 2009 року погасити всю прострочену заборгованість за кредитом та процентами, в тому числі за простроченими процентами, однак зазначені зобовязання не виконав, платежі не вносив.

Внаслідок невиконанням зобовязань за кредитним договором станом на 02.06.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 59 455 дол. США 56 центів , що за курсом НБУ станом на 28.05.2010 року становило 487 558, 76 гривень, з яких:

заборгованість по кредиту - 52 942,99 дол. США;

заборгованість по відсотках 6 512,57 дол. США;

а також сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі 16367,53 грн.

Збільшивши у ході розгляду справи позовні вимоги, позивач зазначав, що у звязку з невиконанням зобовязань станом на 12.05.2011 року розмір заборгованості збільшився до 570 225 грн. 40 коп., а саме: заборгованість по кредиту у сумі 52 942, 99 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 421 870, 92 грн.; заборгованість по відсоткам 13 595, 16 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 108 331, 69 грн., та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за останній рік у сумі 40 022, 79 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 570 225, 40 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Банк «Кліринговий дім» 572045 гр. 40 коп., з яких заборгованість за кредитом у сумі 198 079 грн. 70 коп.; дострокове стягнення за кредитом у сумі 332 122 грн. 91 коп., судові витрати у сумі 1 820 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між ПАТ «Банк «Кліринговий дім» та ОСОБА_3 був укладено кредитний договір № 050110/20-2008 на загальну суму 55 000 доларів США з терміном погашення кредиту до 10 червня 2018 року.

11 червня 2008 р. на умовах зазначеного кредитного договору банк надав відповідачу ОСОБА_3 готівкові грошові кошти у сумі 55 000 доларів США на споживчі потреби, а ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язувався сплачувати нараховані проценти за користування коштами згідно Кредитного договору.

Виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 по кредитному договору забезпечено порукою ОСОБА_2, яка уклала з банком договір поруки №056/14-2008 від 11.06.2008 року.

Починаючи з 01.12.2008 року відповідач ОСОБА_3 порушив п.п.3.2, 4.4 кредитного договору та здійснювати щомісячні платежі перестав.

20.02.2009 року, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань по кредитному договору, банк надіслав йому та ОСОБА_3 повідомлення № 12/36 з вимогою достроково погасити заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним та сплатити пеню(а.с.19), після отримання якої 28.05.2009 року між банком та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір, відповідно до якого позичальник зобовязувався погашати кредит щомісяця в сумі 485 доларів США, починаючи з листопада 2009 року, останній платіж в рахунок кінцевого погашення кредиту здійснити у сумі 455 доларів США не пізніше 10 червня 2018 року, до останнього робочого дня жовтня 2009 року погасити всю прострочену заборгованість за кредитом та процентами, в тому числі за простроченими процентами, однак зазначені зобовязання також не виконав.

Задовольняючи за вказаних обставин позов ПАТ«Банк «Кліринговий дім» про солідарне стягнення з ОСОБА_3В та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.05.2011 року становила 570 225 грн. 40 коп., а саме: заборгованість по кредиту у сумі 52 942, 99 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 421 870, 92 грн.; заборгованість по відсоткам 13 595, 16 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 108 331, 69 грн., та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за останній рік у сумі 40 022, 79 грн., суд виходив з того, що сума заборгованості підтверджена наданими позивачем розрахунками(а.с.80,81) і не спростована відповідачами, які відповідають перед банком як солідарні боржники в силу вимог закону та п.1.1 договору поруки (а.с.23).

Зазначений висновок суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Як передбачено ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання, кредитор має право вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох разом.

Відповідно до ст. 555 ЦК України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобовязаний повідомити про це боржника, а у разі предявлення до нього позову подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Порядок направлення банком письмової вимоги про дострокове повернення кредиту у звязку з порушенням строків погашення щомісячних платежів умовами кредитного договору та договору поруки не визначався, із претензією щодо погашення заборгованості за кредитним договором та договором поруки банк звертався до відповідачів 20.02.2009 року.

За вказаних обставин доводи ОСОБА_2 щодо неналежного повідомлення її про наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором не можна визнати переконливими.

Крім того, доводи ОСОБА_2 про неналежне повідомлення її, як поручителя, про необхідність погашення заборгованості за укладеним ОСОБА_3 кредитним договором за змістом ст. 555 ЦК України не є підставою для звільнення поручителя від зобовязань за договором поруки у разі стягнення заборгованості у судовому порядку, враховуючи, що боржник ОСОБА_3 був залучений до участі у справі в якості співвідповідача.

Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Враховуючи, що доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 р. відповідачі суду не надавали, доводи скарги правильність судового висновку з цього питання не спростовують.

Доводи скарги, що при розгляді спору суд вийшов за межі заявлених ПАТ «Банк «Кліринговий дім» позовних вимог до відповідачів, матеріалами справи не підтверджуються і є надуманими.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення по справі колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: