Справа № 22-ц-2562/2011 Головуючий у I інстанції Кулініч Ю.П.
Категорія цивільна Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:позивача ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра про розірвання кредитного договору,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2011 року відмовлено у позові ОСОБА_5 про розірвання кредитного договору № 36-05/06/14/11/304/2008/148, укладеного між сторонами у даній справі 02 жовтня 2008 року, за безпідставністю вимоги.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та розірвати кредитний договір. На думку апелянта, висновки суду по суті спору є безпідставними і такими, що суперечать сукупності досліджених доказів, наданих позивачем. Апелянт також вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, через неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи у зв'язку з неправильним дослідженням та неправильною оцінкою доказів, поданих позивачем. Позивач наполягає на тому, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доведені зміни істотних обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, та не застосував ч.2 ст. 652 ЦК України.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу. Відповідач у письмових запереченнях просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на недоведеність позивачем наявності одночасно всіх чотирьох умов, передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання договору судом.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 652 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду у випадку наявності одночасно чотирьох умов, які визначені даною нормою закону. Вимагаючи розірвання договору позичальнику необхідно довести впевненість сторін у момент укладання договору у тому, що зміна обставин не настане.

Доводи позивача щодо його розрахунку на стабільний курс національної валюти по відношенню до долара США та неможливість передбачити світову фінансову кризу не можуть бути визнані доказами впевненості сторін кредитного договору у тому, що ріст курсу валют та світова фінансова криза не настануть. Відповідно до положень Закону України „Про національний банк України, Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю та Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 р., курс національної валюти України по відношенню до іноземних валют не є незмінним і встановлюється Національним банком України щоденно. Крім того, посилання на істотну зміну обставин можливе лише у тому разу, коли сторони при укладенні договору визначили такі обставини як істотні. При укладенні договору надання кредиту, який позивач вимагає розірвати, курс національно валюти України по відношенню до іноземних валют не визначався як істотна обставина. Саме по собі зменшення прибутків позивача (заробітної плати його та поручителя) не є обставинами, які можна вважати форс-мажорними, а світова фінансова криза є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача можливості виконувати умови укладеного договору.

Посилання позивача на суттєве зменшення ціни іпотечної квартири, що була придбана за кредитні кошти, також не можна визнати підставою для задоволення апеляційної скарги. Ринкові ціни на нерухоме майно також не є сталими і можуть змінюватись в залежності від багатьох чинників як у бік зменшення, так і у бік збільшення. Рівно як і щодо курсу національної валюти, позивачем не доведена впевненість сторін на час укладення договору у тому, що ринкова ціна на обєкт іпотеки буде незмінною.

Коливання курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют, а також коливання цін на нерухоме майно є загально відомими фактами. Відтак, відсутні підстави для висновку про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Отже, суд не мав правових підстав для задоволення позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: