Справа № 2/2506/2493/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Пассервіс» відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

25.05.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 45506 грн 13 коп. у відшкодування майнової шкоди, що завдана пошкодженням автобуса під час виконання відповідачем своїх трудових обовязків, а також витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 550 грн та понесених судових витрат в розмірі 581 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні.

Відповідач позов не визнав. Він вважає себе не винним у пошкодженні належного позивачеві автобуса, у звязку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач працював у позивача водієм транспортних засобів з погодинно-тарифною оплатою праці. Він здійснював перевезення пасажирів на автобусі «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1, по маршруту № 34 «Вокзал завод «Автодеталь» в місті Чернігові. 13.10.2010 року о 22 годині 50 хвилин, виконуючи свої трудові обовязки та рухаючись на вказаному автобусі по вулиці Кільцевій в місті Чернігові, під час обїзду перешкоди відповідач не дотримався безпечного бокового інтервалу і здійснив наїзд на причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок чого належний позивачеві автобус «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, чим останньому завдано майнової шкоди.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 16.11.2010 року (а.с. 5) відповідача визнано винним у порушенні вимог пунктів 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди, та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила пошкодження автобуса «Рута», являється доведеною.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 18.02.2011 року № КС-107/10 (а.с. 16 зв.) розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автобуса «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 45506 грн 13 коп. Посилаючись на укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність позивач просить стягнути з відповідача суму завданих збитків у повному розмірі.

Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Зокрема, пунктом 1 статті 134 цього Кодексу передбачено повну матеріальну відповідальність у разі укладення між підприємством і працівником в порядку, встановленому статтею 1351 Кодексу, письмового договору про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей.

У свою чергу, статтею 1351 КЗпП України визначено, що договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з працівниками, які займають посади або виконують роботи, що передбачені спеціальним переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В Україні діє такий перелік, затверджений постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по труду і соціальним питанням і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24, який не передбачає укладення договорів про повну матеріальну відповідальність з водіями автобусів. За таких обставин, укладений сторонами договір про повну матеріальну відповідальність відповідача не має юридичного значення для вирішення даного спору.

Отже, відповідальність відповідача за завдану позивачеві пошкодженням автобуса «Рута» майнову шкоду обмежується його середньомісячним заробітком, який, як убачається з довідки позивача, правильність якої відповідачем не спростовано, складає 813 грн 80 коп.

З метою доведення розміру завданої відповідачем майнової шкоди позивач замовляв автотоварознавче дослідження автобуса «Рута», за що сплатив 550 грн. Складений за результатами дослідження висновок використаний судом в якості доказу, а тому понесені позивачем витрати підлягають відшкодуванню у повному розмірі.

Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Пассервіс»відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс»813 грн 80 коп. у відшкодування майнової шкоди, 550 грн у відшкодування витрат на автотоварознавче дослідження, та 171 грн у відшкодування судових витрат, а всього 1534 грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному статтею 294 ЦПК України.

Головуючий: