Справа №2024/2-774/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

при секретарі Сова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ :

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2010р., ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, із випробувальним строком на 1 рік. При цьому з ОСОБА_3 стягнено на користь ОСОБА_2 50000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_1 135992,18 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 27.01.2011р. вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2010р. змінено, ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн. В частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 скасовано та справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що у 2006р. він купив автомобіль «Мерседес-Бенц 200Е» приблизно за 7 тис. доларів США, який знаходився у гарному стані та не був раритетним. На момент ДТП його автомобіль не був застрахований, деякі деталі та частини автомобіля після ДТП можливо к використовувати. Після ДТП він бажає відремонтувати свій автомобіль, відновлюваний ремонт якого становить 135992,18 грн. Питання щодо передачі цього майна після відшкодування збитків особі, яка спричинила шкоду не обговорювалося. Автомобіль, який є його власністю він не ремонтував, він не є приватним підприємцем.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася причину не повідомила, хоча була повідомлена належним чином про дату та час слухання справи.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6 позов підтримала у повному розмірі та зазначила, що відповідача вироком суду засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, із випробувальним строком на 1 рік. Цивільні позови задоволено, та стягнуто на користь ОСОБА_2 50000 грн. моральної шкоди, а на користь ОСОБА_1 135992,18 грн. відновлювального ремонту автомобілю. Ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок змінено, ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн., а в частині вирішення цивільних позовів скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства у звязку з тим, що в експертизі зазначено декілька термінів та не встановлено, чи був застрахований автомобіль ОСОБА_3 Вважала що відшкодування відновлювального ремонту автомобілю є реальними збитками та відновлення його порушеного права, який позбавлений права користування та розпорядження автомобілем, що зазначено також в Пленумі Верховного Суду України. Вона не знає чи є автомобіль раритетним чи ексклюзивним, та коли та за якою ціною він купувався позивачем. Страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 не отримував. У звязку з ДТП ОСОБА_2 були спричинені тілесні пошкодження середньої тяжкості, вона не могла самостійно пересуватись, у неї були проблеми з обличчям та ногою і вона витрачала кошти на лікування, але надати докази про це не має змоги.

Представник відповідача позови визнав частково в частині ринкової вартості автомобілю у розмірі 43813,70 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000 грн., вважав вимоги позивачів в частині стягнення відновлювального ремонту автомобілю, 1986 року випуску, який втричі більше ринкової вартості та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. не обґрунтованими та непідтвердженими, по моральній шкоді відсутній також і розрахунок такої шкоди. Автомобіль відповідача не був застрахований, та не було застраховано авто цивільну відповідальність, тому позивач і не отримав будь якого страхового відшкодування. У звязку з тим, що потерпіла ОСОБА_2 проходила лікування приблизно місяць, виходячи з середнього заробітку по Харківській області 2000 грн., вважав за можливе задоволення її вимог у цьому розмірі.

Експерт ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив проведення ним автотоварознавської експертизи №1225 від 17 травня 2010р., яка проводилася за участі представника власника автомобілю. Зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобілю це сума вартості робіт, вартості матеріалів що використовуються та вартості заміни деталей необхідних для відновлення автомобілю. Матеріальна шкода це вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу та втрати товарної вартості автомобілю. Згідно експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 в наслідок ДТП склала 135992,18 грн., а сума матеріальної шкоди склала 43813,70 грн. Відповідно до п.8.2.Методики вразі коли вартість відновлювального ремонту перевищує вартість ринкової вартості автомобілю, то матеріальна шкода дорівнює ринкової вартості автомобілю на момент пошкодження транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту враховує оригінальні запчастини та норми часу заводу виробника. В розрахунках експертизи щодо ремонту автомобілю,1986 р.в. також враховано і ПДВ. У вказаному автомобілі можливо використовувати його частини, яким не було спричинено шкоди: задня частина і права частина автомобілю та непошкоджені агрегати. Сума завданої матеріальної шкоди та сума відновлювального ремонту не співпадає, т.я. автомобіль старий, і сума відновлювального ремонту втричі перевищує ринкову вартість автомобілю. В розмір матеріальної шкоди не ввійшла втрата товарної вартості автомобілю, т.я. УТС нараховується для автомобілів іноземного виробництва з строком експлуатації не більше 7 років. Формула матеріального збитку не використовувалась відповідно до п.8.2.Методики.

Суд, вислухавши позивача та представника позивачів, представника відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Вироком Ленінського районного суду від 25 листопада 2010р. встановлено наступні обставини: 07 січня 2010 року приблизно о 17.30 год. ОСОБА_3, керуючи технічно справним транспортним засобом, який належав йому автомобілем НОМЕР_2, рухався в м. Харкові по вул.Муранова з боку вул. Рилєєва в напрямку вул. Соціалістичної зі швидкістю 70 км/год. В районі перехрестя з пров. Крутогорим, ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1 ПДД України, що знаходиться в причинному звязку з подією і виразилося в тому, що він при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху керуємого ним автомобіля, не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу. Не впоравшись з керуванням автомобілем, ОСОБА_3 допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення із зустрічним автомобілем НОМЕР_3 під керування ОСОБА_1 В наслідок зіткнення, пасажиру автомобіля «Мерседес-Бенц» ОСОБА_2 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому внутрішньої лодижки правого голеностопного суглобу з незначним зміщенням та легкі тілесні ушкодження у вигляді ссадин лобної області.

За висновком експерта №77-А/10, у ОСОБА_2 в звязку з подією, яка мала місце 07.01.2010р., виникли наступні ушкодження: ссадини лобної області (які є легкими тілесними ушкодженнями), закритий перелом внутрішньої лодижки правого голеноступного суглоба з незначним зміщенням (які віднесені до категорії ушкоджень середньої тяжкості).

За висновком судової автотоварознавської експертизи №1225 від 17 травня 2010р., сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 в наслідок ДТП склала 43813,70 грн., вартість відновлювального ремонту склала 135992,18 грн.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності зі ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим субєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом не добуто доказів про те, що ДТП відбулося внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

ОСОБА_4 та його представник не надали суду доказів, що дають підставу для звільнення ОСОБА_4 від матеріальної відповідальності та останній повинен нести повну майнову відповідальність перед позивачем ОСОБА_1

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2010р. в частині визнання ОСОБА_4 винним в скоєнні ДТП набрав законної сили і винність особи не повинна доказуватись при розгляді справи згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачами частково доведені обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог і позов підлягає частковому задоволенню.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Суд вважає, що частковому задоволенню підлягає вимога ОСОБА_1 про відшкодування 135992,18 грн. вартості поновлювального ремонту автомобілю НОМЕР_3, враховуючи, що згідно висновком судової авто - товарознавської експертизи №1225 від 17 травня 2010р. матеріальний збиток завданій власнику зазначеного автомобіля в наслідок ДТП склав 43813,70 грн. ринкової вартості та на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню 43813,79 грн.

Стягуючи з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану власнику автомобіля в розмірі 43813,70 грн. ринкової вартості автомобіля, суд враховує, що автомобіль НОМЕР_3 після ДТП має певну вартість.

Посилання позивача ОСОБА_1 та його представника на те, що це порушує його право по користуванню та розпорядження автомобілем та необхідність його поновлення у звязку з тим, що позивач бажає користуватися лише цим автомобілем не засновано на законі. Посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративних правопорушеннях на транспорті» №14 від 23.12.2005р. та положень п.1 ч.2 ст.22 ЦК України де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Однак при цьому слід враховувати що вартість відновлювального ремонту та розмір майнової шкоди можуть не співпадати, якщо майно після пошкодження не може бути використане за призначенням, оскільки його ринкова вартість менше за розмір відновлювального ремонту. У даному випадку застосовується правило за яким власнику відшкодовується розмір збитків, що визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, що передбачено ст.1192 ЦК України. У даному випадку розмір збитків відповідає вартості втраченого (пошкодженого) автомобіля.

Згідно ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб і незалежно від майнової шкоди яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заявлені позивачкою ОСОБА_2 вимоги про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 50 000 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 5 000 грн. При цьому суд враховує характер, обсяг і глибину заподіяних їй душевних страждань, стан здоровя та локалізацію ушкоджень, які були викликані ДТП, порушення її життєвих зв'язків, то, що вона не могла вільно пересуватися, істотність змушених змін в умовах її життя, що вимагали від неї додаткових зусиль в організації її життя і повязані з цим моральні страждання і переживання.

Крім того, суд вважає, що з ОСОБА_3 в порядку ст.88 ЦПК України, та Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів № 1258 від 21 грудня 2005 р. з відповідними змінами та доповненнями, враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судових витрат, необхідно стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 438,13 грн., та по вимогам немайнового характеру 8 грн. 50 коп., тобто 446,63 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215, 294, 296 ЦПК України ст. ст. 22, 23, 1167,1187,1188,1192 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 43813 (сорок три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 70 коп. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП 07 січня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 (пять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по сплаті державного мита судовий збір в розмірі 446 (чотириста сорок шість) грн. 63 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120 (сто двадцять) гривень.

В іншій частині позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Проценко