АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 34 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2

Вікторівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Закритого (у теперішній час Приватного) акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО») про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 листопада 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_4, який застрахував свою відповідальність, уклавши з відповідачем 27 жовтня 2009 року договори обовязкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, в сумі 25500 грн. та 100000 грн. відповідно. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 94913грн.32коп. Проте відповідач виплатив йому страхове відшкодування в сумі 25500грн., що відповідає ліміту відповідальності, передбаченому договором обовязкового страхування, і відмовився виплатити страхове відшкодування згідно договору добровільного страхування, поставивши під сумнів кваліфікацію ДТП як страхового випадку. Тому просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 69213 грн. 32 коп., яке становить різницю між розміром спричиненої матеріальної шкоди і виплаченим відповідачем страховим відшкодуванням, а також поновити строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення оплати, передбачену п. 18 договору добровільного страхування, що, враховуючи дату складання страхового акту та умови п. 13 договору, становить 15961 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 «СК «ВУСО» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що 09 вересня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу ухвалене рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування збитку, заподіяного джерелом підвищеної небезпеки, яким позов ОСОБА_3 задоволений частково та на його користь стягнуто за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № -03 від 27 жовтня 2009 року в рахунок відшкодування матеріального збитку 67131,63 грн., пеню в розмірі 9264,17 грн., понесені витрати на проведення експертизи в сумі 650 грн. та повернення державного мита в розмірі 964,81 грн. Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що рішення суду було виконано і кошти були в повному обсязі виплачені ОСОБА_3, тому зобовязання за договором добровільної цивільної відповідальності припинилися у звязку з його виконанням.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_3 автомобіля марки Mitsubishi Lancer 1.6і, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, якого постановою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2009 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпроАП.

Водій ОСОБА_4 застрахував свою цивільну відповідальність, уклавши з відповідачем 27 жовтня 2009 року договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів-Поліс № ВС/3468344 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 25500грн. на одного потерпілого, а також договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 071382 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в сумі 100 000грн.

Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_3 автомобіль зазнав механічних пошкоджень, у звязку з чим позивачу завдано збитків, розмір яких визначений висновком спеціаліста-автотоварознавця № 265 від 03 грудня 2009 року і складає 94 913грн.32коп.

02 квітня 2010 року відповідачем складено страховий акт №1198-24 за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3468344 від 27 жовтня 2007 року, на підставі якого позивачеві виплачено страхове відшкодування в сумі 25500грн., що відповідає передбаченому цим Полісом ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну.

Спір між сторонами виник з приводу невиплати відповідачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 071382, яке становить різницю між спричиненою позивачеві матеріальною шкодою в сумі 94913грн.32коп. та виплаченим відповідачем страховим відшкодуванням у сумі 25500грн. У звязку з невиплатою такого страхового відшкодування, розмір якого становить 69213грн.32коп., позивач ОСОБА_3 просив також стягнути пеню в сумі 15961 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_3 в повному обсязі, проте колегія суддів погоджується з висновками суду не в повній мірі.

Так, рішення суду в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 69213грн.32коп.. на думку колегії суддів, є правильним, оскільки воно відповідає обставинам справи та підтверджено наявними у справі доказами.

Доводи апеляційної скарги про подвійне стягнення з відповідача суми спричинених позивачеві збитків є безпідставними.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 до ЗАТ СК «ВУСО» про відшкодування збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки, задоволений частково, на користь позивача стягнуто матеріальні збитки 67131,63 грн., пеню 9264,17 грн., понесені витрати за проведення експертизи в сумі 650,00 грн. та повернення держмита в розмірі 964,81 грн., а всього 78010,61 грн.

02 листопада 2010 року відповідачем складено страховий акт №4139-33 за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 071382, згідно якого платіжним дорученням №13678 від 02 листопада 2010 року позивачеві виплачено 78010грн.61коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2011 року за заявою ОСОБА_3 рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2010 року скасовано та позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

24 травня 2011 року ПАТ Страхова компанія «ВУСО» звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з заявою про поворот виконання рішення та стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 78010грн.61коп., отриманих ним за скасованим рішенням.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про припинення зобовязань за договором добровільної цивільної відповідальності у звязку з його виконанням та подвійне стягнення з відповідача суми спричинених позивачеві збитків є безпідставними, тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Проте, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 пені в сумі 15961грн., на думку колегії суддів, є неправильним.

Як убачається із умов п.п. 13, 18 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 071382, протягом пяти робочих днів після складання страхового акта, якщо подія була кваліфікована як страховий випадок, страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування, а у разі порушення сторонами будь-яких грошових зобовязань за цим договором винна сторона сплачує іншій пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення оплати.

Як зазначено вище, 02 листопада 2010 року відповідачем складено страховий акт №4139-33 за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 071382, у той же день позивачеві виплачено страхове відшкодування в сумі 78010грн.61коп. і ця сума до теперішнього часу перебуває в розпорядженні позивача.

За таких обставин суд першої інстанції не мав підстав для стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення з ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_3 пені в сумі 15961грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 серпня 2011 року в частині стягнення з Закритого (у теперішній час Приватного) акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_3 пені в сумі 15961грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 06 грудня 2011 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_6