Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц5593/2011 Головуючий у 1-й інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Запорізький оліяжиркомбінат» про скасування наказу про звільнення , поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

02.03.2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Запорізький оліяжиркомбінат» (в процесі розгляду назва була змінена на Публічне акціонерне товариство «Запорізький оліяжиркомбінат»), який неодноразово уточнював в процесі розгляду справи, про скасування наказу про звільнення , -поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В позовній заяві ОСОБА_3 вказував, що з 12.11.1996 р. він працював в ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат»: з 12.11.1996 р. по 31.12.2003 р. - машиністом екскаватора; з 31.01.2004 р. по 02.07.2006 р. - трактористом автотранспортного цеху; з 03.07.2006 р. -трактористом 4 розряду у цьому ж підрозділі.

Відповідно до наказу № 62к від 01.02.2011 його було звільнено 01.02.2011 р. з займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню цієї роботи.

В порушення вимог Закону України «Про охорону праці», Постанови КМУ № 1112 від 25.08.2004 р. «Про деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», керівництвом підприємства не було організовано комісію з розслідування його професійного захворювання, не складено відповідний акт та не надано йому копію цього акту про результати розслідування професійного захворювання.

Крім того, з наказом про звільнення його не було ознайомлено та копія його не видавалась, розрахунок було проведено не у день звільнення, а лише 08.02.2011 р.

Звільнення було безпідставним, відбулося без згоди профспілкового комітету, оскільки на його засіданні були присутні менше половини його членів та роботодавець не виконав вимоги ст. 170 КЗпП України, так як не перевів його на іншу вакантну посаду чи легшу роботу.

Зазначеними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала в моральних переживаннях, оскільки він втратив душевний спокій, постійно перебував в роздратованому стані, та через професійні захворювання не мав змоги знайти собі іншу роботу.

Посилаючись на ст.ст.184, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 9 Закону України «Про охорону праці», ОСОБА_3 просив скасувати наказ голови правління ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» від 01.02.2011 р. № 62к, поновити його на роботі в ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток на час вимушеного прогулу в розмірі 12984,73 грн. та моральну шкоду в розмірі 1700 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 12.11.1996 р. працював в ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат»: з 12.11.1996 р. по 31.12.2003 р. - машиністом екскаватора; з 01.01.2004 р. по 02.07.2006 р. - трактористом автотранспортного цеху

Наказом ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» № 208-К від 03 липня 2006 року ОСОБА_3 переведено з посади водія автотранспортних засобів (трактор) автотранспортного цеху з 03.07.2006 року трактористом 4 розряду в цьому ж підрозділі (а.с.26)

Згідно повідомлення про професійне захворювання українського науково- дослідного інституту промислової медицини від 26 січня 2011 року та довідки ВКК КУ «Міська лікарня №8 м.Запоріжжя» №25 від 28.01.2011 року ОСОБА_3 противопоказана робота в умовах вібрації, важкої фізичної праці, вимушеної робочої пози, охолодженого мікроклімату, дії пилу та шуму ( а.с.28-30, 32, 33)

Наказом ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» № 62к від 01 лютого 2011 року ОСОБА_3 звільнено з посади трактористом 4 розряду автотранспортного цеху на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню цієї роботи ( а.с.27)

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта про те, що підставою для звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України є лише висновок МСЕК не ґрунтуються на законі, так як підставою для звільнення є також медичний висновок про невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я працівника.

Крім того, висновком ВКК та актом огляду МСЕК встановлено ОСОБА_3 однаковий діагноз та містять аналогічні висновки про умови та характер праці ( а.с.98-106)

Посилання апелянта на те, що відповідач звільнив його з роботи не запропонувавши іншу роботу на товаристві є безпідставними, оскільки відповідно до довідки про перелік вакансій на ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» станом на 01 лютого 2011 року вакансій, які б відповідали стану здоров'ю позивача та рекомендаціям медичних установ про умови праціта характер праці позивача, на підприємстві відсутні ( а.с.38)

Названі обставини не спростовані позивачем належними та допустимими доказами у розумінні ст.. ст.. 58,59 ЦПК України.

Відповідно до витягу з протоколу засідання профкому первинної професійної організації ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» від 01 лютого 2011 року при розгляді питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 за п.2 ст. 40 КЗпП України, на засіданні були присутні 50% членів профкому, а тому доводи апелянта щодо нелегітимності названого засідання є неприйнятними ( а.с.35)

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставин справи, надані сторонами докази в їх сукупності та прийшов до вірного висновку, що звільнення позивача з посади проведено у відповідності до вимог трудового законодавства.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2011 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: