АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/435/11 Справа № 22ц-9122/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер» на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер», треті особи: публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.88) до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер» про стягнення страхового відшкодування. Позивачка вказувала на те, що 13 лютого 2009 року вона уклала з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту №111К-101, предметом якого є її майнові інтереси, що повязані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем НОМЕР_1. Вигодонабувачем за договором є ПАТ «Альфа-Банк», оскільки цей договір був укладений з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №490020549 від 28 грудня 2006 року.

25 квітня 2009 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди стався страховий випадок. За висновком спеціаліста автотоварознавця матеріальна шкода складає 106 098,30 грн., а страхова сума за вказаним договором дорівнює 94 000 грн.

Відповідно до п.4.4.3 договору страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну сплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені за кожний день прострочення платежу у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, але не більше 10% розміру страхового відшкодування. Позивачка вважає цей пункт договору незаконним, вказуючи на те, що він обмежує обсяг майнової відповідальності страховика, оскільки у відповідності з п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець, що прострочив обумовлений договором термін надання послуги, за кожен день прострочення споживачу сплачує пеню у розмірі 3% вартості послуги.

Посилаючись на те, що страхова компанія відмовилася виплатити страхове відшкодування, позивачка просила визнати таку відмову незаконною; стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 94 000 грн. на користь вигодонабувача в рахунок погашення існуючої заборгованості за кредитним договором; визнати не чинним друге речення пункту 4.4.3 договору страхування; стягнути з відповідача на її користь 94 000 грн. пені за невиконання обовязків щодо виплати страхового відшкодування, 94 000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду та судові витрати.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року визнано незаконною відмову ПАТ «СК «Партнер» у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №11К-101 від 13 лютого 2009 року та стягнуто з відповідача страхове відшкодування в розмірі 94 000 грн. на користь вигодонабувача ПАТ «Альфа-Банк». В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального права та про ухвалення нового рішення.

В судовому засіданні представник відповідача уточнила межі апеляційного оскарження рішення, пославшись на те, що вказане рішення оскаржене тільки в частині задоволення позову, а в іншій частині рішення не оскаржується.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України та ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Судом встановлено, що на виконання укладеного 28 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» кредитного договору 13 лютого 2009 року між сторонами був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №111К-101, за умовами якого було застраховано належний позивачці автомобіль НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за вказаним договором страхування є ПАТ «Альфа-Банк».

25 квітня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої застрахований автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

27 квітня 2009 року позивачка повідомила відповідача про подію з транспортним засобом за програмою добровільного страхування автомобільного транспорту (а.с.64) та поставила питання про виплату страхового відшкодування.

Установивши, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 25 квітня 2009 року, є страховим випадком, а відповідач безпідставно відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що страховик порушив узяті на себе зобовязання за договором страхування, визнав зазначену відмову незаконною і стягнув з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму страхового відшкодування.

Посилання апеляційної скарги на те, що застрахованим транспортним засобом керувала особа, що не мала права керування, спростовуються довіреністю позивачки від 20 лютого 2009 року, якою вона уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси в органах ДАІ, та інших установах, підприємствах та організаціях з питань, повязаних з техобслуговуванням, страхуванням, проходженням технічного огляду і ремонтом належного їй автомобіля НОМЕР_1 та надала право керування цим автомобілем під час здійснення зазначених повноважень.

З пояснень позивачки та третіх осіб встановлено, що в момент ДТП ОСОБА_3 керував застрахованим автомобілем у звязку з виконанням наданих йому повноважень, а саме ремонтом цього автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт від 24 квітня 2009 року, складених ПП ОСОБА_4

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_3 тимчасового реєстраційного талону, оскільки у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України №124 від 11 лютого 2009 року «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» наявність такого талона не є обовязковою.

Інші доводи апеляційної скарги не мають суттєвого значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують. Рішення суду в оскарженій частині відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі дана оцінка відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Партнер» відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: