АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія : трудові доповідач : Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П., Трішкової І.Ю.,

при секретарі Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи охорони здоров»я Міська поліклініка № 21, третя особа Територіальна державна інспекція праці у Харківській області про визнання звільнення незаконним, стягнення незаконно утриманих коштів та стягнення суми у відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2009 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунальної установи охорони здоров»я Міська поліклініка № 21, третя особа Територіальна державна інспекція праці у Харківській області про визнання звільнення незаконним, стягнення незаконно утриманих коштів в сумі 193 грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що наказом від 06.10.2008 року вона була звільнена з посади молодшої медсестри урологічного кабінету міської поліклініки № 21 на підставі п.4 ч.І ст. 40 КЗпП України за прогул без поважної причини. Своє звільнення ОСОБА_1 вважала незаконним, оскільки в період з 02.10.2008 р. до 13.10.2008 р. вона була відсутня на роботі у зв»язку з тяжкою хворобою - запаленням нирок. За медичною допомогою вона не зверталась у зв»язку із відсутністю коштів на госпіталізацію.

Представник відповідача проти позову заперечувала. В обгрунтування заперечень проти позову посилалась на те, що в період з 06.10.2008 р. до 16.10.2008 р. позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин. Лист тимчасової непрацездатності або медичну довідку про хворобу відповідного зразка не надала. За погодженням з профспілковим комітетом 16.10.2008 р. ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.4 ч.І ст. 40 КЗпП України за прогул без поважної причини. В день звільнення ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом про своє звільнення та їй була вручена трудова книжка, про що свідчить, на думку відповідача, власноручний підпис ОСОБА_1 на цьому наказі. Позовні вимоги про стягнення 193 грн. представник відповідача вважала необгрунтованими, оскільки вказана сума була стягнута з ОСОБА_1 на підставі бухгалтерських розрахунків. У задоволенні позовних вимог про стягнення суми у відшкодування моральної шкоди представник відповідача просила відмовити, оскільки в діях відповідача відсутні протиправні дії, що призвели до спричинення такої шкоди. Також представник відповідача вважала, що позивачем пропущено процесуальний строк звернення до суду.

Представник третьої особи Територіальної державної інспекції праці у Харківській області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 червня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж докази, що і в суді першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2011 року вказана цивільна справа повернута до суду першої інстанції, так як стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення утриманих відповідачем з її заробітної плати 193 грн. суд рішення не ухвалив. З приводу цих вимог сторони подавали докази і давали пояснення.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунальної установи охорони здоров»я Міська поліклініка № 21 про стягнення 193 грн..

Вказане додаткове рішення сторонами не оскаржено.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний процесуальний строк звернення до суду за захистом своїх прав без поважних причин. Оскільки відмовлено у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та вимогам закону

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 14.04.1995 року була прийнята на роботу в МСЧ № 8 м. Харкова на посаду санітарки хірургічного відділення. 10.04.1997 р. МСЧ № 8 м. Харкова перейменована в 17 клінічну багатопрофільну лікарню Заводу ім. Малишева. 28.02.2006 р. у зв»язку з реорганізацією КМБ № 17 ОСОБА_1 звільнена з переводом на роботу в міську поліклініку № 21 м. Харкова. на посаду молодшої медсестри урологічного кабінету.

06.10.2008 р. ОСОБА_1 звільнена з займаної посади за прогул без поважних причин на підставі п.4 ч.І ст. 40 КЗпП України, згідно з наказом № 209 від 06.10.2008 (а.с.7-11).

Згідно копії витягу з протоколу № 22 від 16.10.2008 р. засідання профспілкового комітету КЗоЗ «Міська поліклініка № 21», на засіданні профспілкового комітету прийнято рішення дати згоду на звільнення молодшої медсестри ОСОБА_1 за прогул без поважної причини (а.с. 40.)

З копії наказу № 209-К від 16.10.2008 р. вбачається, що ОСОБА_1 звільнена з посади молодшої медсестри урологічного кабінету з 16.10.2008 р. за прогули без поважних причин в період з 06.10.2008 до 16.10.2008 р. відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. На представленій суду копії наказу підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом відсутній (а.с. 41)

В особовій картці, копія якої вивчена в судовому засіданні районного суду, ОСОБА_1 поставила підпис про отримання трудової книжки, датований 16.10.2008 р. (а.с. 43)

Відповідно до п.4 ч.І ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин. В той же час не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності працівника, що передбачено положенями ч.4 ст. 40 КЗпП України.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача надала копію картки диспансерного огляду ОСОБА_1, з якої вбачається, що станом на 14.03.2007 р. ОСОБА_1 мала задовільний стан здоров»я, однак відповідачем не спростовано факт, що в період з 06.10.2008 р. до 16.10.2008 р. ОСОБА_1 тяжко хворіла.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що в період з 06.10.2008 р. до 16.10.2008 р. вона тяжко хворіла запаленням нирок, температура тіла була більше 39 °С. Однак від звернення в медичну установу вона добровільно відмовилась у зв»язку із відсутністю коштів на госпіталізацію.

Районний с обґрунтовано дійшов висновку,що відсутні підстави піддавати сумніву такі пояснення позивача .

В зв»язку з наведеним, суд першої інстанції обґрунтовано визнав причину відсутності ОСОБА_1 на робочому місці в період з 06.10.2008 р. до 16.10.2008 р. поважною та дійшов правильного висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ч.І ст. 40 КЗпПУ було проведено з порушенням встановленого порядку та без законних підстав.

Між тим, судом першої інстанції правильно та відповідно до вимог закону встановлено, що позивачем пропущено місячний процесуальний строк звернення до суду за захистом своїх прав без поважних причин.

Тому в задоволенні позову районний суд обґрунтовано та відповідно до норм закону відмовив саме з цих підстав.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В судовому засіданні суду першої інстанції з пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що трудову книжку вона отримала в грудні 2009 року, в той же день була ознайомлена з наказом про своє звільнення. Зазначене вона підтвердила і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що трудова книжка та копія наказу про звільнення була видана відповідачу у встановлений законом строк - у день звільнення 16.10.2008 р. районний суд правильно до уваги не прийняв, оскільки пояснення про обставини отримання трудової книжки ОСОБА_1 були суперечливими. Зокрема, представник відповідача в суді першої інстанції не заперечувала, що запис в трудову книжку внесено 06.10.2008 р., а наказ про звільнення видано 16.10.2008 р. ОСОБА_2 ж суперечливі пояснення щодо обставин звільнення ОСОБА_1 давали в судовому засіданні районного суду свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5

12.12.2008р. ОСОБА_1 звернулась з листом в Територіальну інспекцію праці Харківської області з заявою про проведення перевірки щодо законності її звільнення, про що суду надані позивачем відповідні письмові докази (а.с. 12).

27.01.2008р. ОСОБА_1 отримала листа, з якого їй стало відомо, що вищевказана перевірка проведена не була.

27.01.2009Отже, як встановлено судом першої інстанції, сплив встановленого законом процесуального строку, з якого позивачеві стало відомо про порушення своїх прав, почався саме 27.01.2009 р. Зазначене не спростовано позивачем та її представником та підтверджується також і матеріалами справи.

27.01.2010 Не дивлячись на це, протягом місяця з 27.01.2009 р. до 27.02.2009 р. ОСОБА_1 в суд з позовом про захист своїх прав не звернулась. З матеріалів справи вбачається, що з позовом в суд за захистом своїх прав вона звернулася 01.04.2009 року ( а. с. 3-6). Заяви про поновлення строку звернення до суду за весь період розгляду справи не подала, будь яких причин пропуску процесуального строку не наводила.

27.01.2011Посилання ОСОБА_1 в апеляційному суді, що вона пропустила вказаний строк, так як хворіла не підтверджується ніякими доказами.

27.01.2012За таких обставин, відповідно до ч.І ст. 233 КЗпП України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем пропущено місячний процесуальний строк звернення до суду за захистом своїх прав без поважних причин. Тому в задоволенні позову відповідно до закону відмовлено саме з цих підстав.

В зв»язку з відмовою позивачці в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, правильно зазначено районним судом, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вони фактично повторюють доводи, викладені відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коміниернівського районного суду м. Харкова від 29 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: