АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" на заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ фірма "Консоль ЛТД" про розірвання договору та стягнення грошових коштів. Позивач вказував на те, що 4 серпня 2008 року між ним та ТОВ фірма "Консоль ЛТД", з метою об'єднання своїх пайових внесків для проектування, будівництва й введення в експлуатацію 108-квартирного трисекційного житлового будинку "Утьос - Карасан" у селищі Утьос, Автономної республіки Крим, був укладений договір пайової участі в будівництві №3073/397-64(р). Згідно з п. 3.1. цього договору та додатковими угодами №1 і №2, укладеними відповідно 28 лютого 2008 року і 17 червня 2009 року, позивач, виступаючи в якості пайовика, зобов'язався внести кошти, загальна сума яких на дату укладання договору становила еквівалент 166 622 доларам США, у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату зарахування на розрахунковий рахунок відповідача або внесення в касу відповідача, згідно зі строками зазначеним у п.3.1. вищевказаної додаткової угоди.

На виконання умов договору він перерахував відповідачеві 71 333, 65 доларів США. Відповідач згідно п.3.2. основного договору взяв на себе зобов'язання, "у якості свого внеску за даним договором власними та залученими силами, власними та залученими трудовими ресурсами, що володіють професійними навичками, кваліфікацією, діловою репутацією й діловими зв'язками, на підставі наявних у неї ліцензій, дозвільних документів, з використанням власних механізмів, устаткування, а також пайових і позикових коштів юридичних і фізичних осіб, залучених на підставі укладених із "Консоль ЛТД" договорів із третіми особами в межах частки фірми в загальній пайовій власності учасників у відповідності зі ст.361 ЦК України, завершити будівництво об'єкту відповідно до проекту й вимог ДБН".

Умовами основного договору був передбачений планований строк закінчення будівництва (яким слід вважати дату затвердження акту державної приймальної комісії) - перший квартал 2011 року, а планований строк виділення "частки в натурі" - четвертий квартал 2010 року.

Відповідно до графіка будівництва об'єкта, в період з четвертого кварталу 2008 року по третій квартал 2009 року відповідач повинен був виконати огородження будівельного майданчика та відповідні земельні роботи; в період з першого по третій квартал 2009 року - здійснити винос мереж і тимчасові мережі; в період з першого по четвертий квартал 2009 року - повинні були встановлюватися протизсувні елементи, палі.

Взяті на себе обов'язки відповідач не виконав, об'єм фактично виконаних будівельно-монтажних робіт станом на момент обстеження не перевищує 5% від загального об'єму робіт, які виконуються при будівництві аналогічних багатоповерхових житлових будинків.

У зв'язку з тим, що роботи з будівництва об'єкта у серпні 2009 року фактично не почалися, виконання відповідачем п.п.1.2.,1.3. основного договору, (а саме строк виділення "частки в натурі" - четвертий квартал 2010 року й строк закінчення будівництва - перший квартал 2011 року), є неможливим.

Крім того, станом на вересень 2009 року відповідач без попереднього письмового повідомлення позивача змінив фактичну площу та інші умови будівництва, які були передбачені умовами основного договору та додатками №1 та №2 до основного договору. Тобто, фактично, відповідач поставив позивача перед фактом отримання іншого майна ніж те, на яке розраховував позивач.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив розірвати укладений між ним та відповідачем 4 серпня 2008 року договір пайової участі в будівництві №3073/397-64(р), стягнути з відповідача на свою користь 568 529,19 грн. внесеного паю, що еквівалентно 71 333,65 доларам США та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення як незаконного, необґрунтованого, постановленого з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що 4 серпня 2008 року між сторонами був укладений договір пайової участі в будівництві №3073/397-64(р), предметом якого є будівництво житла на основі дольової участі, яке полягало у тому, що позивач фінансує будівництво шляхом внесення коштів на рахунок відповідача з метою отримання двокімнатної квартири будівельний номер 28 на сьомому поверсі 108-квартирного трисекційного житлового будинку "Утьос-Карасан" у селищі Утьос, Автономної республіки Крим.

Умовами основного договору та додатковими угодами №1 і №2, укладеними відповідно 29 лютого 2008 року і 17 червня 2009 року, був передбачений планований строк закінчення будівництва (яким слід вважати дату затвердження акту державної приймальної комісії) - другий квартал 2011 року, а планований строк виділення "частки в натурі" - перший квартал 2011 року.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачеві суму еквівалентну 71 333, 65 доларам США. Відповідач взяті на себе обов'язки не виконав, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність розірвання укладеного між сторонами договору та стягнення з відповідача на користь позивача внесеної ним суми 568 529,19 грн.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача правових підстав вимагати розірвання договору, строк виконання якого ще не настав, не можуть бути підставою для скасування рішення в зазначеній частині оскільки вже настав плановий строк виділення позивачеві частки в натурі, передбачений п.3.6.1. договору та п.1.2 додаткової угоди №1 від 29 лютого 2008 року. Проте з висновку №58/11 ПП "Укрбудреконструкція", представленого суду апеляційної інстанції, вбачається, що станом на січень місяць 2011 року об'єм фактично виконаних будівельно-монтажних робіт на будівельному майданчику 108-квартирного трисекційного житлового будинку "Утьос - Карасан" у селищі Утьос, Автономної республіки Крим складає не більше 5% від загального об'єму робіт, що виконуються при будівництві аналогічних жилих будинків.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір пайової участі в будівництві і, таким чином, позивач не є споживачем, тобто особою, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари, роботи, послуги. За укладеним договором позивач у відповідача не придбавав ніяких товарів, не замовляв роботу або послугу, тому застосування судом до зазначених правовідносин норм Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковим.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що невиконанням умов договору відповідач спричинив позивачеві моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ст. 24 Закону України "Про захист прав споживачів". При цьому суд не взяв до уваги, що у відповідності зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті.

Оскільки укладений між сторонами договір про пайову участь в будівництві №3073/397-64(р) від 4 серпня 2008 року не передбачає відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за вказаним договором, а дія Закону України "Про захист прав споживачів" на зазначені правовідносини не розповсюджується, у суду не було підстав для задоволення позову у цій частині.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, підлягає зміні в частині обґрунтування задоволення позову щодо розірвання договору та стягнення суми внесеного паю. В частині відшкодування моральної шкоди рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні даної частини позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Консоль ЛТД" задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2010 року в частині відшкодування моральної шкоди скасувати. В задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Обґрунтування рішення в частині розірвання договору та стягнення суми внесеного паю змінити відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: