Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2- 10/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. Кагарлик

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Галабурда В.О.

З участю представників: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_5 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_6 про зобов»язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_5 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_6 про зобов»язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку, в якій позивач просив суд винести рішення, яким зобов'язати Кагарлицьку міську раду видати ОСОБА_7 державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га за адресою м. Кагарлик, вул. Загородній, 34.

Свої позовні вимоги позивач в позовній заяві обґрунтовував наступним.

В грудні 1996 року ОСОБА_8 звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, ОСОБА_5 про поновлення прав землекористувача.

В свою чергу ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_8, Кагарлицької міської ради про відновлення площі та меж земельної ділянки.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. в задоволені позову ОСОБА_8 було відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено та вирішено площу земельної ділянки землекористувача ОСОБА_5 відновити до 0,15 га за рахунок частини земельної ділянки ОСОБА_8

Не погоджуючись з рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.05.2000 р. рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 -змінено і відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

Не погоджуючись з Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.05.2000 р. Б орисейко В.О. звернувся із касаційною скаргою до Верховного суду України.

Ухвалою Верховного суду України від 14.02.2002 р. ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30.05.2000 р. було скасовано, а рішення Кагарлицького районного суду Київської області віл 21.03.2000 р. залишено без змін.

26.04.2002 р. ОСОБА_8 звернулась із заявою до Кагарлицького районного суду Київської області про перегляд рішення Кагарлицького районного суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 08.05.2002 р. рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. скасовано.

У лютому 2001 року ОСОБА_5 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, треті особи ОСОБА_9, Земельно-кадастрове бюро «Земпроект» про скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_8

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. позов ОСОБА_5 було задоволено.

На підставі вищезазначеного рішення від 04.04.2001 р. 17.04.2002 р. Кагарлицьким районним судом було видано виконавчий лист від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки ОСОБА_5 до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик.

Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області за заявою ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження.

23.05.2002 р. була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, яка була скасована Київським обласним управлінням юстиції.

12.09.2002 р. Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки ОСОБА_5 до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик.

30.09.2002 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_10 було складено акт державного виконавця, відповідно до якого було відновлено розмір земельної ділянки ОСОБА_5 до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик за рахунок земельної ділянки ОСОБА_8

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

З метою отримання державного акту на право власності на земельну ділянку на розміром 0,15 га ОСОБА_5 звернувся до Кагарлицької міської ради.

06.03.2009 р. Кагарлицькою міською радою на адресу ОСОБА_5 було направлено лист №231/02-28, в якому було зазначено, що Кагарлицька міська рада не може внести зміни до земельно-кадастрової книги по земельній ділянці, що знаходиться по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик.

Свою відмову Кагарлицька міська рада обґрунтувала тим, що 04.02.2005 р. Верховний суд України виніс ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду від 26.11.2002 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23.09.2003 р.

Однак, на думку позивача, такі доводи Кагарлицької міської ради є безпідставними, оскільки при прийнятті Обухівським районним судом рішення від 26.11.2002 р. питання про поворот виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. не вирішувалось та поворот виконання не здійснювався.

На думку позивача, відмовляючись видати ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку Кагарлицька міська рада порушує право ОСОБА_5 на таку земельну ділянку.

В подальшому позивач ОСОБА_11 змінив позовні вимоги, та просив суд винести рішення, яким зобов'язати Кагарлицьку міську раду Київської області видати ОСОБА_7 дозвіл гіа виготовлення технічної документації зі складання державного акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.15 га за адресою м. Кагарлик, вул. Загородній. 34., визнати недійсним державний акт серія ІІ-КВ №078311 на право приватної власності на землю, виданий Кагарлицькою міською радою ОСОБА_12, та визнати недійсним державний акт серія КВ №097106 від 09.08.2004 р. на право власності на земельну ділянку виданий Кагарлицькою міською радою ОСОБА_6.

В судове засідання позивач ОСОБА_11 не з»явився.

Представник позивача, - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав.

Представник Кагарлицької міської ради Київської області, - ОСОБА_4 проти позову заперечував.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила суду, що по даних спірних питаннях вже неодноразово судами України різних рівнів виносилися рішення, які знаходяться в матеріалах справи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився.

Суд, вислухавши представника позивача, - ОСОБА_1, вислухавши представника відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - ОСОБА_9 буру О.П., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

При винесенні рішення по даному спору суд буде керуватися наступними нормами матеріального та процесуального права України.

Що стосується застосування норм матеріального права, то в даному випадку суд застосовує положення ст..ст. 256 258, , 260 262, 267 ЦК України.

Так, згідно положень ст.. 256 ЦК України позовна давність, - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ст.. 258 ЦК України для окремих позовних вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена чи більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. В даному випадку для вирішення справи суд застосовує загальний строк позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, які встановлені ст..ст. 253 255 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду не залежно від спливу позовної давності, тому в даному випадку позовна заява ОСОБА_5 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_6 про зобов»язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку була прийнята до розгляду, хоча в даному випадку суд вважає, що позивачем ОСОБА_11 було порушено строки позовної давності, тому, на думку суду позивачеві необхідно було обґрунтувати в своїй позовній заяві причини пропуску ним строків позовної давності.

Крім того, позивач ОСОБА_5 в даній позовній заяві, яка подана 27.09.2009 року посилається як на підставу доводів на рахунок задоволення позову, - на акт державного виконавця від 30.09.2002 року.

Даний акт був винесений внаслідок наступних дій.

У лютому 2001 року ОСОБА_5 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, треті особи ОСОБА_9, Земельно-кадастрове бюро «Земпроект» про скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_8

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. позов ОСОБА_5 було задоволено.

На підставі вищезазначеного рішення від 04.04.2001 р. 17.04.2002 р. Кагарлицьким районним судом було видано виконавчий лист від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки ОСОБА_5 до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик.

Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області за заявою ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження.

23.05.2002 р. була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, яка була скасована Київським обласним управлінням юстиції.

12.09.2002 р. Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки ОСОБА_5 до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик.

Отже, 30.09.2002 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області ОСОБА_10 було складено акт державного виконавця, відповідно до якого було відновлено розмір земельної ділянки ОСОБА_5 до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик за рахунок земельної ділянки ОСОБА_8

Проте, як видно з письмових доказів, позивач ОСОБА_11 з метою отримання державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га звернувся до Кагарлицької міської ради Київської області лише в 2009 році, на що отримав відмову.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що згідно ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії та виконати рішення, не пов»язані з реалізацією майна боржника, не пізніше, ніж у двохмісячний строк з дня надходження виконавчого документа. Продовження зазначеного строку можливе лише у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно, в ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено загальний двомісячний строк, упродовж якого державний виконавець зобов'язаний виконати рішення.

Цей строк починається з дня надходження виконавчого документа і закінчується винесенням державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 1 ст. 39 цього Закону.

Таким чином, у вказаний двомісячний строк включається не лише встановлений законом строк на відкриття виконавчого провадження, й визначений державним виконавцем строк добровільного виконання рішення боржником.

Відповідно, у межах двомісячного строку повинно бути закінчено виконавче провадження по кожному рішенню, по якому воно відкрито.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були пропущені строки позовної давності по даній справі ( спору).

Отже, суд, підсумовуючи вищевикладене, в даному випадку в даній справі застосовує положення ст.. 257 ЦК , - загальна позовна давність та п. 3 ст. 267 ЦК України, де, зокрема, зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до дня винесення вирішення та застосовує до даного спору позовну давність, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Що ж стосується фактичних обставин справи, встановлених судом, то в судовому засіданні з пояснень сторін та письмових доказів встановлено наступне.

У своїй позовній заяві «Про зобов'язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку», поданої ОСОБА_5 до Кагарлицької міської Ради та ОСОБА_6 позивач посилається на ту обставину, що при прийняті рішення Обухівським районним судом від 26.11.2002 року, питання про поворот виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. - не вирішувалось, а поворот виконання не здійснювався.

Суд не погоджується з таким обґрунтуванням позовних вимог, враховуючи наступне:

26.04.2002 року ОСОБА_8 звернулась із заявою до Кагарлицького районного суду про перегляд рішення Кагарлицького райсуду від 08.05.2002р. за нововиявленими обставинами.

Рішенням Кагарлицького районного суду від 04.04.2001 року позов ОСОБА_5 було задоволено. Колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 21.08.2001 року рішення Кагарлицького районного суду від 04.04.2001 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд в той же суд іншим суддею. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2002 року касаційна скарга ОСОБА_5 про скасування ухвали апеляційного суду від 21.08.2001 року була залишена без задоволення.

Підсудність вказаної справи головою апеляційного суду Київської області була визначена Обухівському районному суду Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду від 26 листопада 2002 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8, Кагарлицької міської ради, виконкому Кагарлицької міської ради, про відновлення розміру земельної ділянки та усунення порушень прав землекористування, за позовом ОСОБА_5 до Кагарлицької міської ради, виконкому Кагарлицької міської ради, ОСОБА_8, земельно-кадастрового бюро «Земпроект» та про скасування рішень Кагарлицького міськвиконкому №139 від 15.09.1993 року, №145 від 28.12.1999 року, Кагарлицької міськради від 18.01.1994 року та Державного акту про право приватної власності на землю №549 від 12.04.2000 року було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2003 року вищезазначене рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 04 лютого 2005 року в задоволені касаційної скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Згідно ч. 2 ст. 347 ЦПК України від 18.07.1963 року (зі змінами і доповненнями внесеними від 07.03.2002 року). передбачено , що ухвала суду апеляційної і касаційної інстанції, якою було відхилено скаргу, подання на рішення суду першої чи апеляційної інстанції, в разі перегляду рішення чи ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами, - втрачає свою силу.

Пунктом 4 Статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами і доповненнями внесеними від 07.02.2002 року) передбачає закриття виконавчого провадження у разі скасування Рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню.

Виходячи з вищевикладеного, рішення Кагарлицького районного суду від 04.04.2001 р. не підлягає виконанню, оскільки воно було скасовано рішенням Обухівського районного суду від 26 листопада 2002 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», ст..ст. 256, 257, ч. 1 ст. 260, ч. 1ст. 261, ч. 3 ст. 267 ЦК України, ст..ст. 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_6 про зобов»язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України.

Суддя: Закаблук О.В.