АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1560/11 Номер провадження 22-ц/55/11Головуючий у 1-й інстанції Хіль Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Антонова В.М.

Суддів: Тимчук Л.А., Чічіля В.А.

при секретарі: Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2010 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Полтаськівй області та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання іпотечного договору, позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання змін (доповнень до договору про іпотечний кредит нікчемними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості по договору про іпотечний кредит залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання іпотечного договору від 25.04.2008 року задоволено у повному обсязі.

Розірвано іпотечний договір № PLKPG6 від 25.04.2008 року укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» .

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання додаткової угоди від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит № PLKPG6 від 28.04.2008 року недійсною задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит № PLKPG6, укладену між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 недійсною.

Зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» зробити перерахунок і оплачені ОСОБА_5 кошти за додатковою угодою від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит № PLKPG6 від 28.04.2008 року, зарахувати на розрахунковий рахунок, зазначений у первісному договорі, в рахунок погашення тіла кредиту.

З рішенням не погодився ПАТ КБ «Приватбанк». В своїй апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовільнивши його позовні вимоги. Посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарги слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 28.04.2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір про іпотечний кредит № PLKPG6.

Відповідно до п.п. 1.1 кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 155 000, 00 грн., а позичальник зобовязується прийняти , належним чином використати та повернути кредит в сумі 155 000,00 грн. вплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку і на умовах та в строки , визначені договором.

Кредит надано строком до 25.04.2018 року, на поліпшення якості окремої квартири за адресою АДРЕСА_2.

У забезпечення виконання зобовязання за дововлром про іпотечний кредит від 28ю04ю2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали 25.04.2008 року іпотечний договір № PLKPG6 квартири за адресою АДРЕСА_2, яка належить відповідачам на підставі свідоцтва на право власності на житло від 07.04.1993 року.

17.10.2008 року ОСОБА_5 подав до банку заяву про продаж іноземної валюти, відповідно до якгої , позичальник погасив кредитне зобовязання за договором про іпетечний кредит № PLKPG6 від 28.04.2008 року шляхом продажу валюти через уповноважений банк та перерахування отриманих в гривнях коштів на розрахунковий рахунок призначений для зарахування кредитних коштів.

Отримані від продажу валюти кошті банк спрямував на погашення заборгованості в гривнях за кредитним договором №PLKPG6 від 28.04.2008 року на спеціально відкритий для цього рахунок.

Крім того, місцевим судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 17.10.2008 року було укладено новий кредитний договір за умовами якого, банк зобовязувався надати позивачшьникові кредитні кошти в сумі 29883,46 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 14,04 % річних а також інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання , а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або до його розірвання, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що якщо б сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або укладали б його на інших умовах.

З матеріалів справи вбачається та це достовірно встановлено місцевим судом при укладенні 17.10.2008 року додаткової угоди , іпотекодавців до відома не ставили, зміни до іпотечного договору не вносились.

Як вірно встановлено місцевим судом, зміст додаткової угоди від 17.10.2008 року, яким встановлено обовязок позичальника сплачувати кредит та проценти за користування кредитом в доларах США , суперечить ч.ч. 1,2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить приписам Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ЗУ «Про Національний банк України», ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Отже, з наведеного слідує, що місцевий суд прийшов до вірного висновку про визнання додаткової угоди до кредитного договору недійсною.

Згідно п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавець зобовязаний перед укладенням договору (або додаткової угоди, яка суттєво змінює умови основного договору) про надання споживчого кредиту повідомити споживача у письмовій формі про всі істотні умови.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_5 про зміну умов договору у встановленому законом порядку не повідомляли.

Крім того, необхідно зазначити, що за час існування кредитних зобовязань ОСОБА_5 жодного разу не допускав затримки погашення відсотків чи основної суми кредиту, не порушував інші умови договору.

Як встановлено місцевим судом, відповідно додаткової угоди від 17.10.2008 року , умови кредитного договору від 28.04.2008 року були істотно змінені, а саме: сума кредиту за додатковою угодою перевищує отриману ОСОБА_5 суму кредиту за основним договором, отримавши кредит у національній валюті гривні, повертати та сплачувати відсотки за отриманий кредит позичальник повинен у валюті долари США, також додатковою угодою передбачено винагороду за резервування ресурсів, ка істотно збільшує суму повернення кредиту.

З наведеного вбачається, що місцевий суд, при повному та всебічному дослідженні обставин справи, прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст., 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: