АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.

суддів: Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі: Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ КБ "Надра", треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, договору застави та зобов*язання вчинити дії , -

в с т а н о в и л а:

В березні 2011 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.03.2008 року між ним та відповідачем була укладена кредитна угода № 782466/ФЛ, відповідно до якої він отримав кредит в сумі 182 902 доларів США 13 центів та зобовязався його повернути на обумовлених сторонами умовах з кінцевим терміном повернення 12.02.2033 року, що суперечить чинному законодавству України, оскільки банк не мав законних підстав для використання іноземної валюти як засобу платежу за цією угодою за відсутністю у нього індивідуальної ліцензії. Тому позивач просив суд визнати недійсними вказану кредитну угоду та укладений в порядку забезпечення виконання зобовязань за нею договір іпотеки від 04.03.2008 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 04 березня 2008 року за кредитною угодою № 782466/ФЛ позивач отримав у відповідача 182 902 доларів США 13 центів, зобовязавшись повернути отриманий кредит, сплатити відсотків і винагороду у встановлені терміни в валюті кредиту не пізніше 12.02.2033 року. В забезпечення взятого позивачем кредитного зобовязання, між сторонами, був укладений договір іпотеки № 782466/ФЛ від 04.03.2008 року, за яким позивач передав банку земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, за адресою с. Піщанка, вул. Чкалова, б/н, Дніпропетровської області.

Умовами кредитного договору була передбачена сума погашення заборгованості в іноземній валюті, про що при підписанні цієї угоди позивачу було відомо і він усвідомлював всі наслідки його укладання.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А за ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони в договорі мають право визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл ОСОБА_6 банк України.

Згідно п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_6 банку України № 275 від 17 липня 2001 р., за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_6 банку, банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями, видано відповідачу за номером 21-2 від 23 серпня 2002 року та дозвіл, що діє на даний момент на право здійснення операцій з валютними цінностями за № 21-2 від 04 листопада 2005 року, у додатку до якого до переліку операцій, які має право здійснювати ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», включено, зокрема, право залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, що в повній мірі відповідає характеру укладених з позивачем угоди, в якій валютою кредитування є саме іноземна валюта.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про ОСОБА_6 України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_6 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються ОСОБА_6 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_6 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи такий договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу. Будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане, в сторін не було.

Суд першої інстанції також прийшов до вірного висновку про те, що договір іпотеки не може бути визнаний недійсним, оскільки в іпотеку було передано майно, право власності на яке за позивачем зареєстровано не було.

Відповідно до частини п'ятої статті 18 Закону України "Про іпотеку", у разі, якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в

майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, договір іпотеки є похідним договором від договору кредиту, який в свою чергу є похідним від договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого нотаріально, питання дійсності якого не оспорювалось.

Оскільки передбачених законом підстав для визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки по справі не встановлено, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дав належну оцінку всім доказам у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Тоді, як доводи позивача в апеляційній скарзі, зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства, лише на свою користь, та не спростовують правильність вищезазначених висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: