АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Горлакова Ю.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну спра-ву за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2011 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що 15 листопада 2010 року між нею та ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір про намір купівлі-продажу нерухомості -квартири, і вона в якості авансу надала відповідачці гроші в розмірі 5600грн. Однак в подальшому угода купівлі-продажу квартири не відбулася. Сторони дійшли згоди про відсутність будь-яких претензій щодо не укладення договору купівлі-продажу квартири. Відповідач не маючи коштів для повернення авансу за договором від 15 листопада 2010 року, 08 грудня 2010 року надала розписку про те, що після продажу своєї квартири іншому покупцеві поверне не пізніше 20 квітня 2011 року гроші в розмірі 5600,00 грн. На даний час відповідачка продала свою квартиру, однак аванс не повернула, переховується від неї. Позивач вказує, що в даному випадку кошти в розмірі 5600,00 грн., які повинна повернути їй відповідачка є авансом, а не завдатком, з тих причин, що договір про намір купівлі продажу нерухомості від 15 листопада 2010 року укладений в простій письмовій формі, нотаріально він не посвідчувався, а тому не є угодою про завдаток, яка повинна забезпечувати виконання основної угоди щодо придбання нерухомості - квартири. Просила суд стягнути з відповідачки на її користь суму авансу в розмірі 5600,00 грн. та понесені судові витрати (а.с.1-2).

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено, на її користь з ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти в сумі 5600,00 грн. та судові витрати (а.с.20-22).

В апеляційній скарзі (а.с.25-26) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки:

- сума 5600,00 грн. ОСОБА_3 передала в якості завдатку;

- суд не взяв до уваги те, що в договорі про намір купівлі-продажу квартири зазначено, що договір вважається розірваний з вини покупця;

- розписка про зобовязання повернення 5600,00 грн. написана внаслідок відсутності правових знань та на прохання експерта ОСОБА_5;

- судом зазначено, що згідно розписки квартира належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про приватизацію від 02 грудня 2010 року, але такі відомості в розписці відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що сторони укласти попередній договір купівлі-продажу належної ОСОБА_2 квартири, внаслідок чого позивач передала ОСОБА_2 5600,00 грн. в якості підтвердження намірів та зобовязань, а 08 грудня 2010 року сторони цей договір розірвали і відповідач видала на імя ОСОБА_3 розписку, в якій зобовязалась після продажу квартири, але не пізніше 20 квітня 2011 року, повернути кошти у розмірі 5600,00 грн., які визнані судом авансовим платежем.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2010 року між сторонами укладено договір намірів про купівлю-продаж квартири ОСОБА_2, яка отримала від ОСОБА_3 5600,00 грн., які у договорі зазначені як завдаток, та зазначені наслідки відмови Продавця та Покупця від укладення договору купівлі-продажу, передбачені ст. ЦК України (а.с.4).

З п.5.8.3. зазначеного договору вбачається, що сторони не вважають цей договір попереднім.

Згідно ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Отже, встановивши, що між сторонами не було укладено договору про купівлю-продаж нерухомого майна, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що отримані відповідачем від позивача при підписанні договору намірів про купівлю-продаж квартири грошові кошти в сумі 5600,00 грн. є авансом і підлягає стягненню на користь позивача тому, що сторони відмовились від наміру укласти договір купівлі-продажу.

З цих підстав доводи апеляційної скарги про те, що зазначена сума є завдатком, не можуть бути визнані обгрунтованими.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про помилкове написання відповідачем розписки про повернення позивачу зазначеної суми, оскільки сама по собі ця розписка не є підставою задоволення позивних вимог, а лише доказом неповернення цієї суми.

Зі справи вбачається, що відповідач не заперечує отримання нею від позивача 5600,00 грн. по договору від 15 листопада 2010 року і неповернення цієї суми на час розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги ніяким чином не впливають на правильність судового рішення.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: