АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Пищиди М.М., Кіктенко Л.М.

при секретарі - Коляді О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому посилалась на те, що 01 червня 1996 року було зареєстровано шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем у справі ОСОБА_3, від якого є неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між подружжям припинилися із червня 2008 року і вони стали проживати окремо. Відповідач добровільно не сплачує аліменти на утримання сина, а тому вона просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень щомісячно.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17 червня 2011 року, на користь матері ОСОБА_2

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_3 судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та не врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції необхідно частково скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що 01 червня 1996 року було зареєстровано шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 Від цього шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям припинилися з червня 2008 року і вони стали проживати окремо. Також сторонами не заперечувався той факт, що до звернення до суду відповідач добровільно брав участь в утриманні сина і продовжує надавати матеріальну допомогу, однак доказів регулярності та розміру такої допомоги суду не надано. Відомостей про незадовільний стан здоровя сторін, неповнолітньої дитини під час судового розгляду суду сторонами не повідомлено.

З наданої відповідачем суду довідки про доходи від підприємницької діяльності відповідача не вбачається наявність у відповідача розміру доходу, виходячи з якого можливо визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі і саме у розмірі 1500 грн., на чому наполягає позивач. Позивачем суду не надано будь-яких доказів про розмір отримуваних позивачем доходів, в усній формі повідомлено про отримання заробітної плати в сумі 1200 грн.

З наданої позивачкою суду ухвали Баглійського районного суду від 12.06.2011 року вбачається, що дійсно за заявою позивачки забезпечено її позов до відповідача у справі про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту на майно, однак по суті вказану справу ще не вирішено, факт знаходження майна та використання його відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, отримання прибутку у певному розмірі від цієї діяльності позивачкою в даному судовому засіданні не доведений, у тексті позовної заяви позивачка не послалась на обставини, визначені ст.184 Сімейного кодексу України як на підставу для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому на думку суду відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, у розмірі 1500 грн., на чому наполягала позивачка.

А тому суд вважав за необхідне стягнути із відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2011 року і до досягнення дитиною віку повноліття, на користь позивачки.

Але із висновками суду в частині визначення аліментів у частці від доходу відповідача погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі.

Згідно довідки про доходи від підприємницької діяльності не вбачається наявність у відповідача будь-якого доходу за 2010 рік. Сам же відповідач вказав на те, що від підприємницької діяльності він має мінімальний дохід, розміри якого він вказував різними. Крім того, за відповідачем зареєстрована значна кількість транспорту, призначеного для вантажних перевезень. Даних про припинення підприємницької діяльності відповідач суду не надавав.

Враховуючи ці обставини, і те що відповідач має мінливий дохід, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, що відповідає вимогам ст.184 СК України, та враховує майновий стан відповідача, який здійснює підприємницьку діяльність в галузі вантажних перевезень. Вказана грошова сума буде в більшій мірі забезпечувати інтереси неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 серпня 2011 року скасувати в частині стягнення аліментів.

ОСОБА_5 Вячеславівни до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати аліменти із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи із 17 червня 2011 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Судді: