Справа № 22-ц-2246/11 Головуючий у І інстанції Коцюрба М.П.
Провадження № 22-ц/8113/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 21.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_3, ОСОБА_1 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Боярської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за позовом третіх осіб із самостійними вимогами: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на ? частину спадкового будинку, виділ частки та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2007 року позивачка пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.1997 року, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою позивачка є власником 1/2 частини будинку №33 по вул. Шевченка у м. Боярка, Києво-Святошинського району у порядку спадкування після смерті ОСОБА_10

Крім того, 25.01.1997 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на другу частину цього будинку на ім'я ОСОБА_11 - чоловіка померлої та ОСОБА_12 - її сина.

ОСОБА_13 помер 02.06.1998 року. ОСОБА_12 помер 11.05.1997 року. Після смерті ОСОБА_13, який був батьком позивачки вона є його спадкоємцем 1 черги. ОСОБА_12 є її братом по матері, то вона є спадкоємцем другої черги.

Позивачка володіє на праві власності ? частиною спадкового будинку, а іншою половиною цього приміщення вона фактично користується, сплачує всі рахунки, тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку№33 по вул. Шевченка у м. Боярка, Києво- Святошинського району, що належала в рівних частках ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину жилого будинку № 33 по вулиці Шевченка в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 63 303 шістдесят три тисячі триста три гривні 75 коп. вартість ? частини спадкового будинку в рівних частках по 15 825(п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять п'ять) гривень 97 коп. кожному.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок витрат пов'язаних з проведенням експертизи.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції неправильно визначився із ціною будинку, оскільки вартість будинку 253215 грн. експертом зазначена із врахуванням вартості земельної ділянки. Апелянт вважає, що суд, при стягненні з позивачки компенсації на користь відповідачів вартості належних їм часток у будинку мав виходити із залишкової вартості будинку у розмірі 49215 грн. Також апелянт не погоджується із стягненням з неї на користь ОСОБА_15 вартості експертизи, оскільки ця експертиза не пов»язана із вимогами третіх осіб.

Апелянт просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог третіх осіб і відмовити їм в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.1997 року, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 є власником 1/2 частини будинку №33 по вул. Шевченка у м. Боярка, Києво-Святошинського району у порядку спадкування після смерті ОСОБА_10

Крім того 25.01.1997 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на другу частину спірного будинку на ім'я ОСОБА_13 - чоловіка померлої та ОСОБА_12 - її сина.

11.05.1997року помер ОСОБА_12.

03.06.1997року помер ОСОБА_13.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 є спадкоємцями 1 черги майна, що належало померлому ОСОБА_12, оскільки ОСОБА_6, ОСОБА_8 є сином та дочкою померлого, ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_9 внук померлого та син померлої ОСОБА_16 - дочки ОСОБА_12.

Факт прийняття третіми особами спадщини після смерті ОСОБА_12 суд встановив на підставі ощадної книжки ОСОБА_12 на рахунок № 1290 в філії № 5399 Ощадного банку України в м. Боярці (а.с.165), а також сертифікату акцій ОСОБА_12 в кількості 38 шт. у ВАТ Воронізький цукровий завод (а.с.163).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивачка має права лише на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_13 Після смерті ОСОБА_12 спадкоємцями першої черги є треті особи, які пред»явили позов про визнання за ними права на спадщину. Оскільки виділити в натурі ? частку будинку неможливо, суд прийшов до висновку про стягнення з позивачки на користь третіх осіб із самостійними вимогами компенсації на належну їм частку.

Суд першої інстанції при вирішенні спору правильно застосував ст. 549 ЦК УРСР, відповідно до якої спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_12, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про задні в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) н автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім.»я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

З врахуванням наведених норм, суд першої інстанції визнав належними і допустимими доказами факту прийняття третіми особами спадщини після смерті ОСОБА_12 наявність ощадної книжки сертифіката акцій на ім.»я спадкодавця.

Тому доводи апелянта щодо безпідставності висновків суду про встановленні факту прийняття третіми особами спадщини після смерті ОСОБА_12

Також суд першої інстанції правильно визначився із розміром компенсації за частку будинку, яка не може бути виділена в натурі третім особам.

Як роз»яснено у п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 4 жовтня 1991 р. при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29 червня 2010 року визначена дійсна (ринкова) вартість спірного житлового будинку, тобто вартість будинку, за яку він може бути проданий в даній місцевості. А тому доводи апелянта про те, що розрахунок мав проводитись виходячи із залишкової вартості будинку є необґрунтованими, оскільки залишкова вартість будинку є лише вартістю конструктивних елементів будинку без врахування місця його розташування.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо стягнення з позивачки коштів, сплачених за проведення експертизи.

Треті особи пред»явили позов про виділ в натурі належної їм частки будинку, для чого була призначена експертиза. Експерт визначив вартість будинку і прийшов до висновку, що виділити в натурі ? часту будинку неможливо. Оплата експертизи була покладена на ОСОБА_14, яка її і оплатила.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки право третіх осіб на частку будинку позивачкою не визнавалось, вони змушені були звернутись до суду з позовом і по справі за їх клопотанням призначалась експертиза, яка була оплачена ОСОБА_14, їх позов задоволено, позивачка, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України має повернути їм понесені ними судові витрати.

Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга висновків суду не спростовує, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: