АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5426/11 Справа № 22ц-7141/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Куць О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», -

В с т а н о в и в :

У лютому 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «УФА «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 06 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KILOGA00000104, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 180270,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, та виконанням інших зобов'язань, обумовлених договором, зі строком повернення до 05 грудня 2022 року. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язання станом на 07 грудня 2010 року виникла заборгованість в розмірі 163891,15 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1302934,64 грн. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 12 лютого 2009 року між позивачем та ТОВ «УФА «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська було укладено договір поруки № 467, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання за виконання обов'язків по договору у загальному розмірі 200,00 грн. (а.с.1-2).

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним посилаючись на те, що дійсно 06 грудня 2007 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2М було укладено кредитний договір № KILOGA00000104 про надання кредиту в розмірі 180270,00 доларів США, але при підписанні якого зі сторони банку не було виконано ряд вимог, додержання яких є необхідним для дійсності договору, а саме було порушено право на отримання своєчасної, повної, необхідної, доступної та достовірної інформації (а.с.32-34).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по кредитному договору 1302734,64 грн., стягнуто з ТОВ «УФА «Верус» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200,00 грн., стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус» та ОСОБА_2 судові витрати по справі, в іншій частині в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.57-58).

В апеляційній скарзі (а.с.60-64) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, оскільки:

- перед укладенням кредитного договору з боку банку порушено право позивача на отримання своєчасної, повної, необхідної, доступної та достовірної інформації, що суперечить вимогам Закона України «Про банки і банківську діяльність», Закона України «Про захист прав споживачів», Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджену постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року;

- ПАТ КБ «ПриватБанк» усвідомлював, що ОСОБА_2 буде не в змозі здійснювати щомісячні платежі по кредиту, враховуючи її майновий стан, але все однак підписав договір, що є порушенням вимог ч.5 ст.49 Закона України «Про банки та банківську діяльність», а тому відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України кредитний договір укладений за таких обставин є недійсним;

- у звязку з подорожчанням вартості долару США сума кредитного договору зросла на 43 %, що відповідно до п.2 ст.19 Закона України «Захист прав споживачів» кредитний договір є несправедливим;

- в позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні розрахунки суми боргу, а тому вартість позовних вимог є необґрунтованою, що є порушенням вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України;

- суд не взяв до уваги прохання в зустрічній позовній заяві витребувати у ПАТ КБ «ПриватБанк» довідку про доходи ОСОБА_2

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмововши в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 180270,00 дол.США, в забезпечення виконання якого укладено договір поруки з ТОВ «УФА «Верус», у визначений строк відповідач заборгованість за кредитом договором не сплачує і станом на 07 грудня 2010 року загальна сума заборгованості складає 163891,15 доларів США, що становить 1302934,64 грн., а свої зустрічні позовні вимоги відповідач не довела.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобо-в'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Право кредитора вимагати від боржника дострокового повернення кредиту передбачене ст.1050 ЦК України, ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та умовами кредитного договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 уклала кредитний договір № KILOGA00000104 від 06 грудня 2007 року та отримала кредит у сумі 180270,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 05 грудня 2022 року (а.с.12-14), але свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 07 грудня 2010 року виникла заборгованість у розмірі 163891,15 доларів США, що становить 1302934,64 грн. (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, доводам зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 щодо визнання недійсним кредитного договору судом першої інстанції дана правильна оцінка з урахуванням наявної у банку ліцензії на здійснення операцій по залученню та розміщенню іноземної валюти та дозволу Наційонального банку України (а.с.17-18).

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання банком інформації про умови кредитного договору не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення щодо вирішення спору про виконання зобов'язань за кредитним договором, з умовами якого відповідач погодилась, отримала кредитні кошти та здійснювала часткове погашення боргу.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання банківською установою нормативів, встановлених Національним Банком України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Подорожчання курсу долару США не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти (гривні) та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність розрахунку заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем платежів є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доказів, які спростовують наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, суду не надано.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: