№ 2-79/11
№ 2/404/8448/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Скала А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності, виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинска, виконавчого комітету Дніпродзержинскої міської ради, третя особа Комунальне підприємство "Дніпродзержинське житлове обєднання, - про виключення квартири з числа службових,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в Баглійський районний суд м. Дн.іпродзержинська з позовом до У правління комунальної власності, виконавчого комітету Баглійської районної ради, в якому просить суд виключити квартиру АДРЕСА_1 з числа службових. Ухвалою суду у якості співвідповідача у справі залучено виконавчий комітет Дніпродзержинскої міської ради, у якості третьої особи - балансоутримувача квартири - Комунальне підприємство Дніпродзержинське житлове об'єднання.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 1992 року почала працювати у житлово-комунальній конторі тресту Ддіпрохімбуд техніком-наглядачем, з 01.01.1999 року працювала у Баглійському комунальному житловому підприємстві начальником служби охорони праці, а 21.02.2000 року була переведена в ЖЕК № 12 двірником, у зв'язку з чим 11 липня 2000 року їй було надано квартиру АДРЕСА_1 з числа службових, загальною площею 41,7 м.кв. Шсля отримання ордеру у 2000 році, позивачка разом з неповнолітньою донькою заселилися у службову квартиру, та відкрила особовий рахунок № НОМЕР_1. У житловому підприємстві позивачка відпрацювала понад 15 років, постійно проживала в квартирі, сплачувала комунальні послуги та квартирну плату. На протязі всіх цих років Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська не виявляло своєї зацікавленості у квартирі. Виконавчий комітет районної ради має право видати ордер на житло лише після виключення квартири з числа службових, внаслідок чого позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позові; пояснила, що у спірній квартирі за власні кошти робила ремонт, постійно підтримує її в придатному для проживання стані, користується разом з донькою квартирою вже понад десять років, протягом яких продовжує працювати у житлово-комунальній сфері; вважає, що через невизначений статус квартири порушуються її права та законні інтереси, оскільки у будь-який час її з донькою можуть виселити з квартири. Просить позов задовольнити в межах заявлених вимог, вважає, що за нею має бути визнано право постійного користування квартирою.

Представник співвідповідача Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 заявлений позов не визнав, надав суду письмові заперечення, згідно з якими (л.с.45-46) Фонд комунальної власності м.Дніпродзержинська визнає, що спірну квартиру рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 190 від 04.02.2000 року було включено до числа службових Баглійського комунального житлового підприємства. Згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 448 від 11.06.2008 року Фонд комунальної власності виконує повноваження власника комунального майна, а також здійснює контроль за належним використанням об'єктів комунальної власності. Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 встановлено, що сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться .лише на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням

виконавчого комітету7 відповідної районної, міської, районної в місті ОСОБА_4 народних депутатів. Таким

чином вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та просить у позові відмовити.

Представник співвідповідача - виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинска

окремих заяв та клопотань щодо розгляду справи не мав, просив згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України

розглянути справу без участі представника.

Представник співвідповідача - виконавчого комітету Дніпродзержинскої міської ради ОСОБА_5 проти

заявленого позову заперечував; письмові заперечення проти позову (л.с. 85-86) мотивував тим, що

відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в

Українській РСР, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37

встановлено, що сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців,

які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для

виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових

провадиться виключно на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням

виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ОСОБА_4 народних депутатів. Таким

чином у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи - Комунального підприємства Дніпродзержинське житлове обєднання

ОСОБА_6, просив суд розглянути справу без його участі, окремих заяв та клопотань щодо предмету

позову не мав (л.с. 68).

Суд, вислухавши позивача, представників відповідачів, взявши до уваги позицію третьої

особи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що пред'явлений позов підлягає частковому

задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. З ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення

рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У

відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК

України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може грунтуватись на

припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для

заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем

роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням

виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_4 народних депутатів. Під службові

жиліприміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ч. 2 ст. 121, ст. 122 Житлового кодексу України службові жилі приміщення надаються за рішенням

адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої

кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого

приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ОСОБА_4 народних депутатів видає

громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле

приміщення.

У відповідності до ст. 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові

відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого

приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 125 Житлового кодексу України без надання іншого жилого приміщення у випадках,

зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на

підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як

десять років; осіб, що звільнені з посади, у звязку з якою їм було надано жиле приміщення, але не

припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення;

осіб, звільнених у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скоронеии_ям

чисельності чи штату працівників.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачці 11.07.2000 року виконкомом Баглійської районної ради м.

Дніпродзержинська видано ордер № 17 на заселення до службового жилого приміщення квартири №

42 по вул.Алтайській, 34 у м. Дніпродзержинську загальною площею 41,7 кв.м; до складу її родини

входила її донька ОСОБА_7 (л.с.6). Позивачка з листопада 1992 року працювала у житлово-

комунальній сфері, стаж її роботи перевищує десять років, що видно з копії її трудової книжки (л.с.8-11).

11.07.2000року їй було відкрито особовий рахунок на спірну квартиру (л.с. 12), де зареєстровані позивачка та її донька. Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради 190 від

05.06.2000року вивільнену двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, включено до числа службових приміщень Баглійського комунального житлового підприємства (л.с. 26). 25.05.2009 року

директор Дочірнього підприємства Сонячне комунального підприємства Дніпродзержинське житлове об єднання звернувся з клопотанням на адресу міського голови та голови Баглійської районної ради щодо переведення службової квартири АДРЕСА_3 в ордерну (л.с.31). Листом від 12.06.2009 року за вих. № 1355/5 заступником голови Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська відмовлено у розглялі зазначеного клопотання у зв'язку з тим, що відповідно до Положення Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення включається до числа службових і виключається на підставі клопотання підприємства, установи, організації, якому це приміщення було надано. З ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2008 року вбачається, що стосовно Баглійського комунального житлового підприємства триває процедура .ліквідації у справі про банкрутство, .ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8, який повідомив суду, що спірна квартира не перебуває на балансі Баглійського комунального житлового підприємства, у жовтні 2000 року житловий фонд підприємства передано до Управління житлового господарства міста, таким чином підстав заявляти будь-які клопотання щодо чужого майна у ліквідатора підприємства немає (л.с. 47). Однак .листом від 16.11.2008 року за вих. № 2933 Управління житлового господарства Дніпродзержинської міської ради повідомило суду, що спірна службова квартира на балансі управління не теж перебуває, а знаходиться на балансі КП Дніпродзержинське житлове об'єднання, тому управлінням клопотання стосовно виключення квартири з числа службових не подавалось (л.с.53). З листів генерального директора комунального підприємства Дніпродзержинське житлове об'єднання вбачається, що зазначеним підприємством позивачці спірна квартира не надавалася, клопотання щодо виключення квартири з числа службових і переведення її до ордерного житлового фонду для подальшого користування позивачкою не оформлялося (л.с. 77, 83 ).

Із заперечень представника Фонду комунальної власності Дніпродзержинської міської ради вбачається, що підстав для задоволення вимог позивачки щодо виключення квартири з числа службових Фонд не знаходить.

Ст. 17 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, що орган місцевого самоврядування здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду.

Згідно ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і виріїпуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідні судові рішення щодо оскарження позивачкою дій або бездіяльності посадових осіб місцевих органів виконавчої влади стосовно результатів розгляду клопотання, внесеного 25.05.2009 року директором ДП Сонячне КП Дніпродзержинське житлове об'єднання на адресу міського голови та голови Баглійської районної ради про переведення спірної службової квартири в ордерну, в матеріалах справи відсутні, позивачкою не надано доказів звернення за судовим захистом в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав дляя задоволення вимог позивачки щодо виключення спірної квартири з числа службових, оскільки це питання відноситься до компетенції" органу місцевого самоврядування, що не позбавляє позивачку права постійного користування зазначеною квартирою в контексті ст. 124 Житлового кодексу України, а також права звернення за судовим захистом в порядку адміністративного судочинства з приводу оскарження рішень місцевих органів виконавчої влади стосовно розгляду зазначеного вище клопотання. Судові витрати, понесені позиваною при зверненні до суду, суд вважає необхідним віднести на рахунок позивачки.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 118, 121, 122, 125, 124 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 143, 212 - 216 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління комунальної власності, виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинска, виконавчого комітету Дніпродзержинскої міської ради, третя особа Комунальне підприємство "Дніпродзержинське житлове обєднання.

Визнати за ОСОБА_1 право постійного користування квартирою Л° 42 по

вул.Алтайській, 34 у м. Дніпродзержинську.

У задоволенні вимог про виключення квартири АДРЕСА_4

зі списку службових, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської

області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення

апеляційної скарги . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання

копії цього рішення.

Головуючий у справі ОСОБА_9.