Справа №22-ц-4463/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія56Доповідач у 2 інстанції Рудніченко
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Воробйової Н.С.,

суддів: Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

при секретарі: Бобко О.В.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2011 року в справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції про примусове входження до приміщення боржника ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18.05.2011 р. задоволено подання старшого державного виконавця відділу ДВС Бучанського міського управління юстиції про примусове входження до приміщення боржника. Надано дозвіл відділу ДВС Бучанського МУЮ на примусове входження до житла боржника ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2011 року і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучанського МУЮ про примусове входження до належного їй житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою, оскільки надаючи дозвіл на примусове входження до її житла, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що боржник не був належним чином повідомлений державним виконавцем про вчинення виконавчих дій щодо опису майна.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, осіб, які з`явилися на розгляд вказаної справи, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції, обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки державний виконавець позбавлений можливості здійснити опис майна, на яке звертається стягнення в рахунок погашення заборгованості, подання державного виконавця містить достатньо підстав для його задоволення.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так відповідно ст. 19 Конституції України правовий порядок України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про державну виконавчу службу»передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження»копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження надсилаються адресатам зі супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі виконання рішення за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту ст. 376 ЦПК України та п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України «про виконавче провадження»вбачається, що подання про примусове проникнення до житла боржника можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця до житла.

Судом встановлено, що Відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції 13.01.2011 року відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 58 233,36 грн.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно шляхом проведення прилюдних торгів: квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2

Згідно акту від 08 квітня 2011 року складеного державним виконавцем Смеречинською А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа двері квартири ніхто не відкрив. Державним виконавцем було залишено виклик зявитись до ВДВС Бучанського МУЮ для вирішення питання по суті . Але боржник до відділу не зявлявся.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь які підтверджуючі матеріали щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, та проведення процесуальної дії опису майна. Крім того, справу було розглянуто у відсутність державного виконавця, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 376 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, оскільки ст. 11 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, то висновок суду про те що державний виконавець позбавлений можливості здійснити опис майна боржника, на яке звертається стягнення в рахунок погашення заборгованості, оскільки боржник чинить дії, які ускладнюють виконання рішення є безпідставним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду від 18 травня 2011 року постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2011 року в справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції про примусове входження до приміщення боржника ОСОБА_2, справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді