Справа № 2/0913/659/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2011 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Витвицького В.В.

секретаря судового засідання Коваль В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини, -

в с т а н о в и в:

позивачка просить винести рішення, яким стягнути з відповідача в її користь 2 000 грн. витрат, понесених нею на їхнього сина ОСОБА_3, для оплати за його навчання за період 2011-2012 навчального року в Калуському навчально консультативному центрі Тернопільського економічного університету згідно договору, укладеного 12 липня 2011 року, а також таких же витрат в сумі 6 100 грн. за навчання цього ж сина в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що з 24 лютого 1990 року по 25 грудня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час не працює і проживає разом з нею. Їхній син ОСОБА_4 навчається на платній формі навчання в Калуському навчально-консультативному центрі Тернопільського національного економічного університету згідно договору, укладеного 12 липня 2011 року та в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу згідно договору за 2011 рік. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо), а згідно ст.199 цього ж Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Вона понесла витрати по оплаті за заочне навчання сина за 2011-2012 навчальний рік, зокрема 2 000 грн. за платну форму навчання сина в Калуському навчально-консультативному центрі Тернопільського національного економічного університету та 6 100 грн. за навчання сина у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу. З аналогічними позовами вона вже зверталась до суду у 2010 та 2011 роках і виконавчі листи, на виконання рішень Рожнятівського районного суду від 7 листопада 2010 року та 15 серпня 2011 року, передано до виконання у ВДВС Рожнятівського районного управління юстиції про стягнення з відповідача в її користь, відповідно 5 500 грн. та 2 000 грн. витрат, понесених нею за навчання їхнього сина.

Відповідач працює головним лікарем Брошнів Осадської лікарні, аліменти нікому не сплачує, отримує стабільний дохід і може брати участь у витратах на сина, який продовжує навчання, однак в добровільному порядку цього не робить.

Відповідач позов не визнав, просить врахувати, що син навчається на заочній формі навчання, є повнолітнім і може працювати. По-друге, при його матеріальній допомозі син уже здобув в 2011 році базову вищу освіту закінчив Тернопільський національний економічний університет та здобув кваліфікацію бакалавра з менеджменту. Крім того, в 2010 році син закінчив Надвірнянський коледж Національного транспортного університету і здобув кваліфікацію механіка. На даний час, як встановлено в суді, син поступив на навчання ще в два вищі навчальні заклади. По-третє, просить також врахувати, що витрати на платне навчання в цих двох ВУЗах на 2011-2012 навчальний рік поніс тільки їхній повнолітній син, а не позивачка, що підтверджується ксерокопіями квитанцій. По-четвертє, його середньомісячний заробіток становить 3 130 грн. і інших доходів не має. При цьому, за ним на даний час рахується несплачений кредит в сумі 10 079 грн. 74 коп. і з нього також стягуються кошти по виконавчих листах по рішенню суду за навчання сина минулих років. В звязку з цим вважає, що позов є безпідставним і просить в ньому відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, вважає, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1990 року по 25 грудня 2009 року (а.с.9).

Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується ксерокопією його паспорта (а.с.8).

З ксерокопій дипломів видно, що ОСОБА_4 в 2010 році закінчив Івано-Франківську філію Надвірнянського коледжу Національного транспортного університету і здобув кваліфікацію механіка, а в 2011 році Тернопільський національний економічний університет і здобув кваліфікацію бакалавра з менеджменту (а.с.10).

Копіями договорів про надання освітніх послуг від 12 липня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та Тернопільським національним економічним університетом, а також між ОСОБА_4 та Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу підтверджено, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 навчається у вказаних ВУЗах на заочній та платній формі навчання (а.с.11,12).

Копіями квитанцій №32/1 від 12 вересня 2011 року, №47 від 22 вересня 2011 року та №156.391.1 від 26 вересня 2011 року підтверджено, що сином сторін ОСОБА_4 сплачено 2 000 грн. за його навчання в Тернопільському національному економічному університеті та 6 100 грн. в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу (а.с.13,14).

Позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати за навчання сина, в порядку ст.ст. 185, 199 СК України.

У відповідності до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Зі змісту даної статті випливає, що такі додаткові витрати можуть бути стягнуті на дитину, а правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ст.6 СК України).

Син сторін ОСОБА_4 досягнув 21-річного віку і сам поніс витрати на навчання, будучи повнолітнім.

Більше того, ОСОБА_4, як видно з квитанцій про оплату за навчання, особисто вніс кошти за своє навчання в сумі, відповідно 2 000 грн. та 6 100 грн.

Покликання позивачки на ст.199 СК України також є безпідставним.

Так, згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Даною статтею передбачено право на аліменти у звязку з продовженням навчання після досягнення дитиною повноліття, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Однак позивачкою в даній позовній заяві такої вимоги не поставлено.

Зі змісту позовної заяви видно, що позивачка просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею додаткові витрати витрати на навчання повнолітнього сина. Однак жодних доказів про те, що позивачка особисто понесла такі витрати, остання суду не представила.

Більше того, як видно з акту обстеження матеріально-побутових умов відповідача від 27 жовтня 2011 року, його матеріально-побутові умови є незадовільними. Зокрема відповідач свого житла немає, сплачує залишок кредиту в сумі 10 079 грн., а також заборгованість по двох виконавчих листах в користь позивачки і його єдиним засобом до існування є середньомісячна заробітна плата в сумі 3 130 грн. При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідач не взмозі надавати додаткові витрати на сина ОСОБА_3, який є повнолітнім та працездатним, у вигляді додаткових витрат для оплати коштів за заочну форму навчання в двох ВУЗах.

На підставі ст.ст.185,199 СК України та керуючись ст.ст.209, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України суд, -

р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення в її користь 2 000 грн. витрат, понесених нею на їхнього сина ОСОБА_3, для оплати за його навчання за період 2011-2012 навчального року в Калуському навчально консультативному центрі Тернопільського економічного університету згідно договору, укладеного 12 липня 2011 року, а також таких же витрат в сумі 6 100 грн. за навчання цього ж сина в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя (підпис):

З оригіналом вірно

Голова Рожнятівського районного суду ОСОБА_5