АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/775/11 Справа № 22ц-9180/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В.,Куценко Т.Р.

при секретарі: Качур Л.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2011 року

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 27 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МК-39, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22230,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних на суму залишку заборгованості терміном до 27 квітня 2012 року. Відповідачка свої зобов'язання перед Банком не виконала, у зв'язку з чим станом на 18 червня 2010 року її заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 21097,84 доларів США, з яких: 17660,29 доларів США - заборгованість за кредитом; 2904,83 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 532,72 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Для забезпечення виконання відповідачкою зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір поруки № МК-39-3 від 27 квітня 2007 року, а тому позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 18 червня 2010 року у розмірі 21097,84 доларів США (а.с.2-3).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2011 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено (а.с.51-52).

В апеляційній скарзі (а.с.54-57) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі оскільки:

- судом порушено процесуальні принципи рівності, змагальності сторін перед законом і судом, диспозитивності цивільного судочинства, а також вимоги ст.cт.60, 179,212 ЦПК України, оскільки доказування не може грунтуватися на допущеннях;

- судом не застосовані ст.ст.526,527,543,546,553,554,629 ЦК України щодо обов'язку боржника виконати свої зобов'язання за договором;

- судом не враховано та не досліджено в судовому засіданні, що 05 липня 2010 року заставне майно автобус реалізовано за риночною вартістю у розмірі 18180,51 доларів США, у зв'язку з чим залишок боргу відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором становить 2817,33 доларів США.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 22230,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних терміном до 27 квітня 2012 року, а між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № МК-39-3 від 27 квітня 2007 року, за яким поручитель солідарно з боржником відповідають перед банком за повернення боргу та сплату відсотків за кредитним договором; у зв'язку з не виконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором її заборгованість перед банком станом на 18 червня 2010 року становить 21097,84 доларів США; разом з тим 07 липня 2010 року банк вилучив у відповідача ОСОБА_3 автотранспортний засіб, що знаходився в заставі, та здійснив його реалізацію в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, з огляду на що на думку суду позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог щодо наявності у відповідачів заборговності за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МК-39 від 27 квітня 2007 року у розмірі 21097,84 доларів США станом на 18 червня 2010 року (а.с.2-3).

Відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку заборгованость за кредитним договором № МК-39 від 27 квітня 2007 року у розмірі 21097,84 доларів США нарахована станом на 26 травня 2010 року (а.с.6-7).

Згідно відомостей, наданих позивачем у апеляційній скарзі, 05 липня 2010 року заставне майно автобус реалізовано за риночною вартістю у розмірі 18180,51 доларів США, у зв'язку з чим залишок боргу відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором становить 2817,33 доларів США, при цьому не зазначено станом на яку дату відповідач має заборгованість у такому розмірі (а.с.54-57).

В судовому засіданні в суді апеляційнї інстанції позивачем надано виписку з транзитного рахунку кредитного договора, згідно якої 05 липня 2010 року на рахунок надійшло 11300,51 доларів США (а.с.115,116-122).

Відповідно до наданого банком суду апеляційної інстанції розрахунку заборговність з кредитним договором з урахуванням погашення частини боргу за рахунок суми, отриманої від реалізації автотранспортного засобу, станом на 05 серпня 2011 року становить 13578,84 доларів США (а.с.123-126).

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову з тих підстав, що в погашення заборгованості за кредитним договором було реалізовано автотранспортний засіб, що знаходився в заставі в забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, суд першої інстанції не дослідив, в якому розмірі здійснено погашення боргу за рахунок реалізації заставного майна та який після цього залишився розмір боргу.

При цьому суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.214,215 ЦПК України щодо зазначення мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МК-39, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22230,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних, а позичальник зобов'язалась здійснювати погашення кредиту та відсотків згідно графіку (а.с.9-11, 12).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 27 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № МК-39-3 від (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За наявності непогашеної заборгованості позивач з урахуванням вимог ч.2 ст.1050 ЦК України правомірно до настання строку, передбачвеного кредитним договором, звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно наданого банком розранку з урахуванням погашення кредиту за рахунок реалізації заставного автотранспортного засібу розмір заборговності за кредитним договором станом на 05 серпня 2011 року становить 13578,84 доларів США, в тому числі: кредит у в сумі 10702,92 доларів США, відсотки у сумі 2239,35 доларів США, пеня у сумі 636,57 доларів США (а.с.123-126).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі доказів, які спростовують зазначений банком розмір боргу за кредитним договором, суду не надали.

За курсом Національного банку України станом на 05 серпня 2011 року один долар США = 7,9712 грн.

З огляду на це колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачів на користь банку солідарно заборговність за кредитним договором у сумі 108239,65 грн., еквівалентній 13578,84 доларам США по курсу НБУ на 05 серпня 2011 року, в тому числі: кредит у сумі 85315,12 грн., еквівалентній 10702,92 доларам США, відсотки у сумі 17850,30 грн., еквівалентній 2239,35 доларам США, пеню у сумі 5074,23 грн., еквівалентній 636,57 доларам США.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2011 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № МК-39 від 27 квітня 2007 року станом на 05 серпня 2011 року у сумі 108239,65 грн., еквівалентній 13578,84 доларам США по курсу НБУ на 05 серпня 2011 року, в тому числі: кредит у сумі 85315,12 грн., еквівалентній 10702,92 доларам США, відсотки у сумі 17850,30 грн., еквівалентній 2239,35 доларам США, пеню у сумі 5074,23 грн., еквівалентній 636,57 доларам США.

В решті в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: