Справа № 22-ц-3163/11 Головуючий у 1 інстанції: Крет А. І.
Категорія - 27 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді : Шумської Н.Л.

суддів: Кота І.Н., Приколоти Т.І.

секретар: Карнидал В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Радехівського районного суду від 31.03.2011року про забезпечення позову,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 31.03.2011року забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалу оскаржила відповідач. У апеляційній скарзі вказує про незаконність та безпідставність оскаржуваної ухвали попереднього судового засідання, відсутність законних підстав для забезпечення позову, оскільки рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 16.02.2011року залишено дитину ОСОБА_4 проживати з батьком позивачем в м.Сокалі лише до 1 квітня 2011року. Фактично оскаржуваною ухвалою вирішено спір про місце проживання дитини до його розгляду судом.

На судовому засіданні апелянт вимоги апеляційної скарги підтримала. Пояснила суду, що малолітня дитина після народження постійно проживала з нею. Після погіршення відносин з позивачем, вона з обома дітьми стали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Житлове приміщення опалюється пічкою, температура нормальна для проживання дітей. Дітей доглядає, піклується про них. Вважає, що законнох підстав для забезпечення позову шляхом визначення місця проживання динити з батьком не було. Наполягає, що донька проживала з нею та старшим сином.

Позивач ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечив, мотивуючи бажанням, щоб дитина проживала з ним в м.Сокалі, де взмозі забезпечити їй належне приживання та догляд. Хоча на судовому засіданні при вирішенні питання забезпечення позову відповідача не було, вважає, що суд прийняв таку ухвалу законно, оскільки рішенням комісії з питань захисту прав дитини Радехівської РДА від 16.02.2011року рекомендовано залишити малолітню ОСОБА_4 тимчасово до 01.04.2011року проживати з батьком.

Представник Радехівської РДА апеляційну скаргу підтримала. Прояснила суду, що у квітні 2011року комісія з питань захисту прав дитини Радехівської РДА прийняла рішення про доцільність проживання дитини з матірю ОСОБА_2 Оскільки щодо можливості проживання з батьком після 01.04.2011року рішення Радехівською РДА не приймалось, то ухвалу суду вважає незаконною.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, зясувавши доводи апеляційної скарги та заперечень, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованіть апеляційної скарги.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 19.06.2009року (а.с.4), її батьками є сторони по справі.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28.12.2010року визнано ОСОБА_3, позивача по справі, батьком дитини ОСОБА_4

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини від 16.02.2011року №2 (а.с.7) виходячи з інтересів дитини рекомендовано відповідачу вирішити питання встановлення в помешканні опалення відповідно до правил техніки безпеки. (Опалення будинку матері дитини, згідно акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.9) відбувалось газавою духовкою); залишити дитину тимчасово, до 01.04.2011року, до вирішення матірю питання із встановлення в помешканні належного опалення, проживати з батьком позивачем в м.Сокалі по вул.Героїв УПА, 28/3.

Встановлено безспірно, що сторони у шлюбі не перебували, спільно проживали в Радехівському районі. Після припинення фактичних шлюбних стосунків дитина проживала з матірю в с.Бабичі Радехівського району Львівської області, де зареєстрована, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов.

Сам позивач, звертаючись до Радехівського районного суду про визначення місця проживання дитини, тобто за місцем проживання дитини, підтверджує, що дитина має постійне місце проживання з матірю.

Згідно ст. 151ч.3 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому суд, вирішуючи питання забезпечення позову у вказаний спосіб, мав пересвідчитись про наявність обставин, за яких можуть виникнути труднощі з виконанням рішення суду, що буде прийняте внаслідок судового розгляду. Однак, беручи до уваги матеріали справи та встановлені обставини, колдегія суддів не вбачає навності підстав для такого забезпечення позову.

Декларація про права дитини від 20.11.1959року містить принцип, за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

Колегія суддів погоджується з мотивами апеляції, щодо відсутності передумов для забезпечення позову у названий спосіб, оскільки відсутні підстави вважати, що за умови проживання дитини з матірю виниктуть будь-які труднощі з виконанням майбутнього рішення суду.

Крім того, позивач звернувся до суду з позовом 24.03.2011року, суд в той же день відкрив провадження по справі та призначив попереднє судове засідання на 31.03.2011року. Однак у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про те, що копія позовної заяви та додані матеріали направлялись відповідачута тертій особі. Враховуючи законодавчо встановлені строки призначення судового засідання та повідомлення сторін за 5 днів до засідання, відсутність доказів належного повідомлення відповідача про надіслання ухвали про відкриття провадження та про призначення попереднього судового розгляду, колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта про порушення процесуального закону та її процесуальних прав суддею при відкритті провадження та призначення справи. Також на попередньому судовому засіданні, згідно журналу а.с.15, питання про можливість проведення розгляду у відсутності відповідача судом не вирішувалось, з цього приводу ухвали із занесенням до журналу судових засідань не постановлялось.

Виявивши такі процесуальні порушення, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала була також винесена без дотримання норм Гл.3 ЦПК України.

Тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 31.03.2011року про забезпечення позову шляхом залишення малолітньої ОСОБА_4 2009р.н. проживати з батьком в АДРЕСА_1 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини скасувати.

Справу направити до суду першої інстранції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20-ти днів з часу набрання законної сили, шляхом подання на неї касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованеого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

С у д д і: