Справа № 0417/2-2468/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.,

при секретарі: Баштаненко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2011 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що їй на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2003 року, належить квартира АДРЕСА_1. Окрім неї в квартирі проживає її донька ОСОБА_3 зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які поселилися та проживають в квартирі за її згодою. В квартирі також став проживати відповідач по справі - ОСОБА_2, колишній чоловік її доньки, однак вона (позивачка) згоди на його вселення не давала, була категорично проти проживання відповідача у належній їй квартирі. До того ж відповідач не дотримується правил спільного проживання, спричиняє фізичне та психологічне насильство над позивачкою, своїм сином та жінкою.

Відповідач будучи зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, маючи інше постійне місце проживання, без згоди позивачки проживає в належній їй квартирі АДРЕСА_1, чим перешкоджає останній користуватися своїм майном. Просила суд: усунути їй перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що він бажає брати участь у вихованні свого сина, який є дитиною інвалідом, оскільки його колишня дружина не приділяє уваги сину. Ніякого насильства в сімї він не спричиняє.

Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8), що підтверджується і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1669874 від 08.10.2003 року ( а.с.9).

Відповідно до довідки ЖКП Північневід 04.04.2011 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, корп. б кв. 87 та з 21 грудня 1985 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 ( а.с.20) . Рішенням Нікопольського міського суду від 27 травня 2002 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано ( а.с.34). В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про розірвання шлюбу сторонами не отримувалося, та фактично вони перебувають у шлюбі ( а.с.20, а.с.53). В шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є дитиною інвалідом до 18 років ( а.с.33).

Як показала в судовому засіданні представники позивачки, окрім позивачки в квартирі АДРЕСА_1 проживає її донька ОСОБА_3 зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які поселилися та проживають в квартирі за її згодою. В квартирі також став проживати відповідач по справі - ОСОБА_2, колишній чоловік її доньки, однак позивачка згоди на його вселення не давала, була категорично проти проживання відповідача у належній їй квартирі. До того ж відповідач не дотримується правил спільного проживання, спричиняє фізичне та психологічне насильство відносно позивачки та ОСОБА_3 й неповнолітнього сина, що підтверджується копіями постанов про відмову в порушенні кримінальних справ та відповідними листами (а.с.11,12,36,38,40,42-43,44,46).

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_3 вказала, що після того, як її колишній чоловік вигнав її із сином з квартири, вона переїхала з м. Нікополя в м. Дніпропетровськ і із 2003 року з дозволу матері стала проживати з сином в її квартирі. Її мати згоду на проживання її колишнього чоловіка не надавала, вона стала вмовляти матір дозволити йому проживати в квартирі. З мовчазної згоди матері він став проживати в квартирі з 2006 року, спочатку він вів себе нормально, але в останній рік він став вчиняти фізичне та психологічне насильство, знущатися над ними та вчиняти бійки. Вказала, що якщо виселять відповідача, то вона напевне піде з ним.

Свідок ОСОБА_5, онука позивачки, підтвердила той факт, що відповідачем вчиняється насильство та терор в сімї.

Відповідно до ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселятися в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. Однак дозволу на вселення відповідача в належну позивачці квартиру остання не давала та будучи людиною похилого віку, більше 84 років, не бажає, щоб відповідач проживав в належній їй квартирі, так як останній має своє приватизоване житло в м. Нікополь .

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Факт проживання відповідача в квартирі, яка належить позивачці на праві власності, не дозволяє їй на свій розсуд розпоряджатися власністю.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 45 грн.50 коп.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст.3,7,11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 45 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар