Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4891 Головуючий у 1 інстанції: Іваніна Ю.В.
2011 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17 жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Дашковської А.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. треті особи: Запорізька міська рада, Управління земельних ресурсів Запорізької міської ради, Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, Державне підприємство „Придніпровська залізниця, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, Запорізького міського управління земельних ресурсів, ОП „ЗМБТІ, третя особа: ДП „Придніпровська залізниця в особі відокремленого структурного підрозділу „ Дистанція колії Запоріжжя-1 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спонукання до оформлення права користування земельною ділянкою, який уточнив у травні 2005 року і просив визнати за ним права власності на гараж № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 64.

У позові зазначав, що 29.11.1996 року Запорізькому відділенню ДП „Придніпровська залізниця під будівництво житлових будинків по вул. Барикадній у м. Запоріжжі було надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,4253 га ( державний акт на право постійного користування землею). В грудні 1997 року було завершено будівництво 4-х квартирного будинку по вул. Барикадній, 64-а, однак передбачені проектом забудови гаражі не будувалися через брак коштів у підприємства. Акт державного приймання зазначеного будинку в експлуатацію був затверджений розпорядженням Запорізького міського голови № 838 від 16.12.1997 року.

З дозволу дистанції колії Запоріжжя-1 ДП „Придніпровська залізниця та згідно затвердженого генерального плану 8078-0-ОС і розбивочного плану 8078-0-ГП, біля будинку № 64-А та № 66 по вул. Барикадній в м. Запоріжжі ним за власні кошти був збудований гараж на земельній ділянці розміром 6х5,5 кв.м. (0,0035 га), позначений на плані №5.

04.09.2001 року на адресу голови Запорізької міської ради начальником дистації колії Запоріжжя-1 було направлено листа з клопотанням про закріплення за позивачем на термін 30 років земельної ділянки площею 0,33 га, на якій він збудував гараж.

09.11.2001 року позивач оформив технічний паспорт на гараж, 29.11.2001 року Державним управлінням екології та природних ресурсів Запорізької області був наданий висновок про можливість відведення зазначеної земельної ділянки. 03.12.2001 року аналогічний дозвіл надали органи державної санітарної служби.

Посилаючись на те, що хоча ним були оформлені всі необхідні документи, отримані відповідні дозволи та висновки для відведення земельної ділянки під гаражем в його особисте користування, однак земельна ділянка відведена не була, що виключає можливість оформити йому право власності на збудований гараж, після уточнення позову просив визнати за ним права власності на гараж № 5 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 64.

Ухвалене по справі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2005 року про задоволення позову і визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж №5, який розташований біля ділянки по вул. Барикадній,64 в м. Запоріжжі, було скасовано ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2010 року, справу передано на новий розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2010 року до участі у справі якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які, посилаючись на те, що є мешканцями будинку №64-А по вул. Барикадній у м. Запоріжжі, користуються спірним гаражем.

У серпні 2010 року ОСОБА_2 остаточно уточнив позов і в порядку ст. 33 ЦПК України заявив його до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Запорізька міська раду, Управління земельних ресурсів Запорізької міської ради, ОП „ЗМБТІ, дистанція колії Запоріжжя-1 ДП „Придніпровська залізниця, в якому просив визнати за ним право власності на гараж № 5 по вул. Барикадній, 64 у м. Запоріжжі з тих підстав , що гараж побудував з дозволу дистанції колії Запоріжжя-1 ДП „Придніпровська залізниця та за власні кошти. До теперішнього часу земельна ділянка для будівництва гаражу йому у встановленому порядку не відведена і зазначена обставина позбавляє його можливості оформити право власності .

При цьому зазначав, що до скасування рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по даній справі, на підставі зазначеного рішення ним було зареєстровано право власності на гараж в ОП „ЗМБТІ, а 05.06.2006 року, на підставі рішення Запорізької міської ради від 17.03.2006 року, з ним був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0035 га по вул. Барикадній, 64 для розташування капітального гаражу № 5, строком на 5 років.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2011 року в задоволені позову відмовлено.

Застосовано поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2005 року по даній справі та скасовано державну реєстрацію права власності на гараж №5, розташований біля ділянки по вул. Барикадній, 64 в м. Запоріжжі, за ОСОБА_2, здійснену на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2005 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове , яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав це не що інше, як передбачені заколном способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що, остаточно вточнивши позов у серпні 2010 року, ОСОБА_2 предявив його до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на гараж № 5, розташований на земельній ділянці площею 0,0035 по вул. Барикадній, 64-а у м. Запоріжжі( літ.Ж), який був зведений самочинно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд послався на відсутність правових підстав для визнання за ним права власності на нерухоме майно- гараж, яке за статусом є самочинним.

Висновок суду є обгрунтованим.

При прийнятті зазначеного рішення судом першої інстанції встановлені всі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, визначено, які саме правовідносини випливають із встановлених обставин, правові норми до вказаних правовідносин застосовані правильно.

Як зазначено у ч.5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що земельна ділянка пощею 0,0035 га, на якій було побудовано спірний гараж, входить до складу земельної ділянки загальною площею 0,4253 га, яка відповідно до рішення Запорізької міської ради № 465/27 від 31.10.1996 року була надана у постійне користування Запорізькому відділку Придніпровської залізниці для функціонування жилих будинків по вул. Барикадній( т.1,а.с.6-9,39).

Згідно ст. 26 Закону України від 21.05.1997 року „Про місцеве самоврядування в Україні вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції сільських, селищних, міських рад, а відповідно до п.п.1 п.б ч.1 ст. 31 зазначеного Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Будівництво ж капітального гаражу було здійснено за відсутності рішення ради про надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0035 га із вказаних земель, без відведення її у встановленому порядку, без погодженого саме позивачем проекту забудови та отримання відповідних дозволів на виконання будівельних робіт.

Судом також враховано, що діючим законодавством передбачений окремо визначений порядок вирішення питань про прийняття в експлуатацію обєктів нерухомості, який дотриманий позивачем не був.

Докази того, що питання прийняття в експлуатацію гаражу № 5(літ.Ж) по вул. Барикадній, 64-а було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, позивачем не надавались..

Посилання ОСОБА_2 на висновки Державного управління екології та природних ресурсів, державної санстанції щодо можливості вилучення земельної ділянки, на якій розташований самочинно збудований гараж(т.1, а.с.24, 25), та на лист начальника дистанції колії Запоріжжя-1 ДП „Придніпровська залізниця від 04.09.2001 року(т.1, а.с.17), суд обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки вони не змінюють самовільного характеру будівництва гаражу № 5 та не породжують у позивача право власності чи користування земельною ділянкою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують і правових підстав для скасування ухваленого по справі рішення не містять.

Посилання ОСОБА_2 на правові наслідки, що настали внаслідок ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2005 року по даній справі, безпідствні, оскільки правова дія зазначеного рішення була припинена його скасуванням

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2011 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: