Справа №2-2363/11
20 квітня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді Панченко О.М.
при секретарі - Буцко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила про їх задоволення, зазначивши, що відповідач ухиляється від повернення коштів, а також навмисно не з»являється до суду, тому просила суд про розгляд справи без участі відповідача в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, двічі судом було отримано телеграми в яких відповідач просив суд не проводити розгляд справи без його участі, проте не надав суду жодних документів на підтвердження поважних причин його неявки до суду. Тому, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до договору позики від 15.08.2006 року відповідач отримав від позивача ще 247 450 грн. та зобов»язався повернути вказані кошти до 15.08.2007 року.(а.с. 14-15).
Як вказала в судовому засіданні позивач по справі, станом на день подачі позову до суду сума не повернутої їй відповідачем позики становить 511 127 грн. 58 коп. з яких: 257 550 грн. сума позики, 128 517 грн. сума з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з вересня 2007 року по жовтень 2010 року, а також 3% річних від простроченої суми 24 709 грн. 34 коп., 85 350 грн. 79 коп. відсотки згідно облікової ставки НБУ.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Вищевказані договори позики від 15.08.2006 року були укладені сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписані відповідачем.
Крім того, матеріали справи містять звернення відповідача до позивача, в яких він визнає факт отримання зазначених коштів та обіцяє їх повернути (а.с. 20-22).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення процентів в розмірі 3 %, то судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.
Сума індексу інфляції за період з вересня 2007 року по жовтень 2010 року складає 128 517,45 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то судом було встановлено наступне.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: п. 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як зазначила в судовому засіданні позивач, діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 15 000 грн., що виразилася в переживаннях з приводу вчасного неповернення грошових коштів відповідачем, вона вимушена була звертатися до органів внутрішніх справ. В період, коли їй так були необхідні кошти на лікування сина, у неї їх не було, Крім того, не виконання відповідачем зобов»язання не дає їй змоги і на даний час вирішити певні життєві проблеми.
Суд задовольняючи частково позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди дещо завищені, тому задовольняючі позовні вимоги в цій частині, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60 , 84, 88 , 212-215, 224-233 ЦПК України , ст. ст. 526 , 611,625, 1046-1053 ЦК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 257 550 грн., що складає суму основної позики, 128 517 грн. 45 коп. сума з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з вересня 2007 року по жовтень 2010 року, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 24 709 грн. 34 коп., в рахунок моральної шкоди 1000 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн., а всього стягнути 413 596 грн. 79 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя