АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-585/2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 67 Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця 10 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Полікарпової О.М.

Суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_2

при секретарі: Романовій Д.С.

з участю прокурора: Зельцер О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Каланчацького району Херсонської області на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 07 червня 2010 року в справі за заявою ОСОБА_3 ОСОБА_3, заінтересована особа - ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_3 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року, зазначаючи, що у відповідності до Міжурядової угоди про направлення та прийом вєтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й організаціях СРСР від 02.04.1981 року, батьки заявника: батько ОСОБА_4 Доа і мати ОСОБА_5 ОСОБА_6 з 1988 року по 1992 рік працювали на Ворошиловградській трикотажній фабриці. Після закінчення строку Міжурядової угоди та звільнення з вищевказаних підприємств його батьки залишилися проживати в Херсоні в гуртожитку за адресою: м. Херсон, вул. І. Куліка, 139/4. В 2002 році вони виїхали до ОСОБА_7, а він залишився проживати на території Україні в м. Херсоні, оскільки мав постійну роботу та місце проживання в гуртожитку в м. Херсоні по вул. І. Куліка, 139/4, на даний час зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлення факту проживання батьків на території України до 24.08.1991 року необхідно йому для отримання громадянства за територіальною ознакою, згідно ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 07 червня 2010 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Встановлено факт постійного проживання батьків ОСОБА_4 ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Доа і ОСОБА_5 ОСОБА_6 до 24.08.1991 року на території України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Каланчацького району Херсонської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 ОСОБА_3.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_3 ОСОБА_3 факт постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року необхідно встановити для набуття громадянства України за територіальним походженням.

У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», яка регламентує набуття громадянства України за територіальним походженням, зазначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама, чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української ОСОБА_8 Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської ОСОБА_8 Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Так, із копії паспорта заявника та свідоцтва про його народження вбачається, що він є громадянином ОСОБА_8 Республіки ОСОБА_7 і термін дії його паспорта, як громадянина ОСОБА_7, продовжено до 27.05.2020 року. На підтвердження постійного проживання на території України ним не надано належних доказів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував вищезазначених норм матеріального права та не дав належної оцінки наявним у справі доказам.

На думку колегії заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що його батьки на законних підставах постійно проживали на території України до 24.08.1991 року.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст. 1 Закону України «Про громадянство України»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Із матеріалів справи вбачається, що батьки заявника знаходилися на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом ОСОБА_8 Республіки ОСОБА_7 про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, а тому проживали на території України тимчасово, на період роботи, та після завершення мали повернутися до ОСОБА_7. Однак повернулися вони до ОСОБА_7 лише в 2002 році, а тому до часу виїзду перебували на території України без законних підстав.

Також, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року, необхідно було встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України»).

Заявник не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою зобовязанням про припинення громадянства ОСОБА_7.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз»яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»від 31.03.1995 р. №5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Розглядаючи заяву про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції не взяв до уваги, що положення Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Про громадянство України»з урахуванням Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006 «Про внесення змін до Указу Президента України від 27.03.2001 №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України»передбачають інший порядок його встановлення. Доказів неможливості одержання документів, що посвідчують факт постійного проживання батьків заявника на території України до 1991 року, у іншому порядку, ніж судовий, заявник не надав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заяви з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст. 8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Каланчацького району Херсонської області задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 07 червня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 ОСОБА_3 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді