АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 41 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Городничої В.С.,

суддів: Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі: Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпродзержинського міського об`єднання військового комісаріату, Дніпропетровського військового гарнізону, виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіна Регіна Євгенівна) про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним та виселення, визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпродзержинського міського об`єднання військового комісаріату, Дніпропетровського військового гарнізону, виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіна Р.Є.) про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним та виселення, визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2006 року позивача ОСОБА_1 поновлено у списку під номером 1 осіб, які перебуваю в черзі на одержання житлового приміщення в Дніпродзержинському об`єднаному міському військовому комісаріату станом на 30 травня 2006 року. Вид забезпечення житловим приміщенням позачерговий.

Рішенням житлової комісії Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату від 05 лютого 2007 року за №9 позивачеві на сім`ю у складі двох осіб (позивача та його сина ОСОБА_4 , 1990 року народження) надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 житловою площею 27,2 кв.м., загальною 44,0 кв.м.

12 лютого 2007 року на засіданні житлової комісії Дніпропетровського гарнізону (протокол №46) розглядалося питання необхідності перерозподілу вищезазначеної квартири на другого кандидата ОСОБА_2 , якщо ОСОБА_1 до 15 лютого 2007 року не будуть надані необхідні документи на розподілене житлове приміщення.

15 лютого 2007 року на засіданні житлової комісії Дніпродзержинського ОМВК постановленого на підставі рішення житлової комісії Дніпропетровського гарнізону від 12 лютого 2007 року №46 постанову житлової комісії Дніпродзержинського ОМВК про надання старшому прапорщику ОСОБА_1 двохкімнатної квартири скасовано, оскільки ОСОБА_1 не надані необхідні документи на розподілене житлове приміщення в установлений термін, тобто до 15.02.2007 року.

Спірна квартири надана відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 21 березня 2007 року за №85. Згідно зазначеного рішення для вселення в спірну квартиру ОСОБА_2 було видано ордер №57 від 27 березня 2007 року.

12 січня 2010 року Фондом комунально власності м. Дніпродзержинська міської ради відповідачеві ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на вказану спірну квартиру.

04 березня 2010 року відповідач ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_3 . Договір купівлі-продажу спірної квартири посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, реєстр №172.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, суд виходив з того, що спірна квартира була спочатку розподілена позивачеві, але, оскільки він не надав житлову облікову справу, квартиру було перерозподілено ОСОБА_2 . Згідно рішення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 21 березня 2007 року за №85 для вселення в спірну квартиру йому було надано ордер №57 від 27 березня 2007 року, який не може бути визнано недійсним, оскільки порушень при його видачі судом не встановлено. Суд прийшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки воно видано ОСОБА_2 відповідно чинного законодавства.

Також, суд першої інстанції визнав позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири укладеного між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, реєстр №172 необгрунтованими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, а матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, він придбав спірну квартиру у відповідача ОСОБА_2 , який мав право на її відчуження.

Суд вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , однак, з таким обґрунтуванням підстав відмови в задоволенні позовних вимог погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та діючому матеріальному закону, а тому колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову.

Так, згідно ст. 59 ЖК України передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення…

Згідно вимог ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Оскарження рішень з питань обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень передбачено ст. 57 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу ОСОБА_2 ордер на спірну квартиру було видано згідно рішення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 21 березня 2007 року за №85, яке було прийняте з урахуванням рішень гарнізонної житлової комісії та житлової комісії Дніпродзержинського ОМВК. Вищеназвані рішення, які були підставою для видачі ордеру ОСОБА_2 на момент його видачі були чинними, ніким не оскаржені та не скасовані, як і саме рішення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 21 березня 2007 року за №85. Таким чином, підстави для визнання ордеру недійсним відсутні і відповідно відсутні підстави для визнання недійсними свідоцтва про право власності на спірну квартиру та договору купівлі-продажу спірної квартири. На сьогоднішній день рішення, на підставі яких було видано ордер відповідачу ОСОБА_2 також ніким не оскаржено.

Таким чином, підставою для відмови в задоволенні позовних позивача ОСОБА_1 є вищезазначені обставини.

Отже, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги позивача про те, що у суду не було підстав для відмови в задоволенні позову, з урахуванням викладеного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать матеріалам справи.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314,319 ЦПК України, колегiя суддiв,

ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року - змінити в частині обгрунтування мотивів відмови в позові ОСОБА_1 .

В решті рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2011 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: