АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/127/11 Справа № 22ц-9003/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

24 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів Каратаєвої Л.О., Черненкової Л.А.

при секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівел-2005» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівел-2005» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівел-2005» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позивач вказував на те, що 08 серпня 2007 року в будинку №30-А по вул. Електрична в м. Дніпропетровську створено вказане обєднання, яке діє на підставі статуту, затвердженого загальними зборами співвласників, протокол від 19 травня 2008 року № 2.

Власником квартири №33 в цьому будинку є відповідач, який не є членом обєднання, але відповідно до його статуту та ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирних будинків», як і його члени, зобовязаний сплачувати обовязкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна.

Посилаючись на те, що відповідач не в повному обсязі вносить обовязкові платежі, позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 9158,87 грн., судові витрати та зобов»язати ОСОБА_3 укласти з позивачем договір про надання послуг (а.с. 51 54).

Рішенням Самарського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2011 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, посилаючись на неповне зясування судом обставини справи та на порушення норм чинного законодавства.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, згідно якої цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно зі ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями повязаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. п. 6, 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобовязані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Положеннями ст.13 ЗУ «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики.

Водночас даною нормою закону встановлено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обовязкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна обєднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

Судом встановлено, що власники квартир багатоквартирного будинку по вул.Електрична,30-А в м. Дніпропетровську створили у 2007 році обєднання співвласників «Будівел-2005», а пізніше встановили розміри платежів на утримання та обслуговування будинку, визначили тарифи на комунальні послуги.

Відповідач є власником квартири №33 в даному будинку, проте не є членом обєднання співвласників. Договір, яким би регулювались відносини власника вказаної квартири і управителя, між сторонами не укладався. Незважаючи на це відповідач щомісячно здійснює на рахунок позивача платежі за надані житлово-комунальні послуги та обовязкові платежі.

Проте розмір плати не завжди відповідає встановленому позивачем розміру платежів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в кошторис витрат на утримання та обслуговування будинку позивач включив, зокрема, витрати на утримання консьєржів.

Відповідно до п.25 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529, який був чинним на день ухвалення рішення, вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання замково-переговорних пристроїв тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

Позивач не надав доказів про наявність таких договорів і безпідставно включив витрати на утримання консьєржів до загальних обовязкових витрат.

Отже, місцевий суд зробив правильний висновок про недоведеність тверджень позивача про несплату відповідачем комунальних послуг.

Колегія звертає увагу, що позовна вимога про зобов»язання відповідача укласти певну угоду суперечить вимогам ст. 627 ЦК України щодо свободи договору.

Виходячи з викладеного місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 9158,87 грн., судових витрат та зобов»язання ОСОБА_3 укласти з позивачем договір про надання послуг.

Доводи апеляційної скарги про неповне зясування судом обставини справи та про порушення норм чинного законодавства безпідставні. Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі дана оцінка відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівел-2005» - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді