АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1073/11 Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленка О.О.

Суддів : Триголова В.М., Омельченко Л.М.,

При секретарі : Ачкасовій О.Н.,

розглянула у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2010 року

у справі за позовом Полтавської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за користування автостоянкою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за користування автостоянкою. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 15 серпня 2002 року між сторонами був укладений договір довготермінового зберігання транспортного засобу марки Фольксваген днз 03295 СК на автостоянці № 7. Відповідно до умов зазначеного договору відповідачі зобовязані здійснювати оплату за зберіганні автомобіля до 05 числа поточного місяця. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не виконують взятих на себе зобовязань, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 3 820 грн. за період з 01 травня 2007 року по 01 липня 2009 року . Відповідно до ст. 635 ЦК України заборгованість підлягає стягненню з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 470,36 грн. та пені в сумі 6 971,50 грн., яка передбачена п. 2.4 договору.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2010 року позовні вимоги Полтавської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів задоволено частково..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Полтавської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів заборгованість за користування автостоянкою за період з 01 травня 2007 року по 01 червня 2009 року в розмірі 3 820 грн., пеню 6 971 грн. 50 коп., 357 грн. 92 коп. судових витрат, а всього 11 149 грн. 42 коп..

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт вважає рішення таким, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково за наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що 5 серпня 2002 року між сторонами укладений договір № 7/33 ( далі Договір) довготермінового зберігання транспортних засобів на автостоянках Полтавської обласної організації всеукраїнської спілки автомобілістів, відповідно до якого відповідачі здали на довготермінове зберігання на автостоянку № 7 транспортний засіб Фольксваген днз 03295 СК, 1983 року випуску, колір зелений, а позивач прийняв на себе зобовязання на постійне зберіганню вищенаведеного транспортного засобу. Зазначений договір відповідачами визнаний та не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов»язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Ч.1 ст. 945 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно п. 2.3 Договору відповідачі брали на себе зобовязання щомісячно, не пізніше 5 числа поточного місяця вносити встановлені членські внески.

Окрім того, згідно пункту 1.5 цього ж Договору визначено, що Полтавська обласна організація всеукраїнської спілки автомобілістів встановлює розміри щомісячних членських внесків для покриття витрат по експлуатації автостоянки і переглядає їх в залежності від зміни індексу інфляції та цін в народному господарстві України.

Постановою президії Полтавської обласної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів № 6 від 20 березня 2007 року внесено зміни та затверджено розміри щомісячних членських внесків, які сплачуються членами ВСА, що користуються правом організаційного зберігання транспортних засобів з 01 квітня 2007 року у розмірі 95 грн.,

Окрім того, далі були встановлені наступні тарифи: постановою № 16 від 09 жовтня 2007 року з 01 листопада 2007 року 120 грн., Постановою № 3 від 29 січня 2008 року з 01 лютого 2008 року - 140 грн., Постановою № 24 від 28 липня 2008 року з 01 серпня 2008 року - 150 грн., Постановою № 37 від 20 листопада 2008 року з 01 грудня 2008 року - 180 грн., Постановою № 3 від 30 січня 2009 року з 01 лютого 2009 року 190 грн.

Встановивши, що з 01 травня 2007 року відповідачі оплату за зберігання належного їм автомобіля, який знаходиться на автостоянці № 7 не здійснюють, внаслідок чого за період з 01 травня 2007 року по 01 липня 2009 року заборгованість відповідачів за користування автостоянкою складає 3 820 грн., суд обґрунтовано дійшов висновку про стягнення в солідарному порядку вказаної заборгованості.

Відповідно до п. 2.4 Договору при порушенні членом ВСА вимог п. 2.3 цього договору, встановлена пеня у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу, вірним також є висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідачів пені.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо розміру стягуваної пені за наступних підстав.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом , пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з обрахованої позивачем розміру суми пені, її розмір знано перевищує розмір збитків, у звязку з чим має бути зменшений.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріальне становище відповідачів досить скрутне. Так, їх сукупний щомісячний сімейний дохід згідно довідок, наданих відповідачем ( а.с. 67 ) становить 1988,09 гривень.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягуваної за договором пені до 2000 гривень.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про зміну рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2010 року в частині розміру пені В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2010 року змінити в частині суми пені, зменшивши її розмір з 6971 гривні 50 копійок до 2000 гривень, всього стягнувши з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Полтавської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів 6197 гривень 92 копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: _________________В.М.Триголов _________________Л.М.Омельченко