АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-8353/2011 р. Головуючий 1-ї інстанції: Куст Н.М.
Категорія: із соціальних правовідносин Доповідач: Солодков А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Солодкова А.А.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Харкові справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 28 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги як ветерану війни- інваліду війни, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії відповідача та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2009 року, у відповідності до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту та стягнути 3106 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є інвалідом війни ІІІ групи та згідно ст.13 вказаного закону має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Проте у 2009 році він отримав зазначену допомогу не в повному обсязі.

Відповідач подав письмові заперечення на позов. Вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 28 липня 2010 року позов задоволений частково. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області здійснити перерахунок на користь ОСОБА_3 недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як ветерану війни-інваліду війни ІІІ групи до 5 травня за 2009 рік, згідно вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести виплату із урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача сплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 18,50 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соцільними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748-У 1, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріати справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач визнаний інвалідом війни ІІІ групи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач повинен провести нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня виходячи з розміру, встановленого Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а не постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року із змінами та доповненнями, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, щорічно до 05 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи -десять мінімальних пенсій за віком; II групи-вісім мінімальних пенсій за віком: ІІІ групи-сім мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин обгрунтованим і таким, що відповідає закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на виплату щорічної разової грошової допомоги в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд обгрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення вказаних витрат визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

В 2009 році ОСОБА_3 виплачено разову грошову допомогу за 2009 рік - 380,00 грн., розмір якої встановлювався Законом України Про державний бюджет України на 2009 рік.

Проте, розмір проведених соціальних виплат значно менший, ніж передбачено ст. 13 Закону України 'Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобовязуючи відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2009 рік, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 вказаних виплат необхідно керуватися Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року із змінами та доповненнями, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, яким зміни в Закон щодо надання права Кабінету Міністрів України визначати розміри соціальних виплат, визнано неконституційними, та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_3 має право на отримання щорічної грошової допомоги за 2009 рік у розмірах, встановлених цими законами, оскільки вказані виплати були проведені після 22.05.2008 року, тобто після ухвалення рішення Конституційного Суду України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Враховуючи той факт, що з вказаним позовом позивач звернувся до суду за правилами цивільного судочинства та він розглянутий судом першої інстанції в порядку цивільного судочинства на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691-VI, судова колегія не застосовує до спірних правовідносин ст. 99, 100 КАС України щодо строку звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 197. п. 1,ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області - відхилити.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 28 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: