Справа №22ц-1276,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 20 Доповідач Стародубець М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця «15»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Стародубця М.П.

Суддів Фурман Т.Г., Закарян К.Г.

при секретарі Третьяковій І.В.

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 жовтня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

Позивач зазначив, що 22.02.2010 року між ним та ОСОБА_4 був укладений попередній договір, за умовами якого останній зобовязався до 07.04.2014 року укласти з ним договір купівлі-продажу автомобіля «ОСОБА_6 с 200»за 126 000грн., а він як потенційний покупець сплачувати грошові суми та виконувати зобовязання за кредитно-заставним договором, укладеним між ПАТ «Приватбанк»та позичальником ОСОБА_4

Оскільки попередній договір вчинений з порушенням вимог закону та його прав, просив суд визнати його недійсним і відновити його права у обраний ним спосіб.

Рішенням від 26 жовтня 2010 року суд відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обємі, посилаючись на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, хибно витлумачив і застосував норми матеріального права та постановив незаконне рішення.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.02.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали нотаріально посвідчений попередній договір, за умовами якого в майбутньому в строк до 07.04.2014 року останній зобовязався продати потенційному набувачеві ОСОБА_3 автомобіль «ОСОБА_6 с 200», який на час укладення цієї угоди, був та є предметом застави за кредитно-заставним договором, укладеним 10.03.2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_4 з кінцевим строком проплати 07.03.2014 року.

За попереднім договором ОСОБА_3 зобовязався до укладення основного договору сплачувати грошові суми за кредитним договором та у підтвердження своєї платоспроможності сплатив в рахунок належних за основним договором платежів передплату в сумі 44 000грн.

До укладення цієї угоди заставодержатель дав письмову згоду на оформлення довіреності третій особі щодо керування предметом застави /а.с.40/.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив вказаних позивачем підстав для визнання договору недійсним, тому правомірно відмовив у задоволенні уточненого в процесі розгляду справи позову з наведених в рішенні підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, вважає їх правильними та такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відмова від виконання чи неналежне виконання однієї із сторін умов попереднього договору за законом не є підставою для визнання його недійсним.

З урахуванням специфіки попереднього договору та його правової природи передача предмета договору купівлі-продажу передбачається лише при укладенні основного договору, час укладення якого не настав, тому доводи апелянта про повернення ОСОБА_4 переданого йому раніше автотранспортного засобу не є додатковою підставою для визнання договору недійсним.

Безпідставними є посилання апелянта в скарзі на порушення позичальником заставодавцем умов кредитної угоди в частині заборони вчинення ним правочинів щодо відчуження заставного майна, оскільки за оскаржуваним договором цього не сталося. Крім того, він не є стороною цього правочину, а кредитор, який є третьою стороною у справі, дії позичальника з приводу укладення останнім попереднього договору неправомірними не визнає.

Суд оцінив неналежність, допустимість і достовірність наданих сторонами за правилами ст.10 ЦПК України доказів, а також достатність та взаємний зв'язок їх у сукупності. Доводи апелянта щодо неправильної оцінки судом зібраних у справі доказів та невідповідність покладених в основу рішення висновків суду фактичним обставинам справи позбавлені правового обґрунтування і не були підтверджені при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга не містить доводів та посилання на нові обставини і засоби доказування цих обставин, які б спростували висновки суду, передбачених процесуальним законом безумовних підстав для скасування ухваленого в справі рішення колегія суддів не вбачає, а тому вона підлягає відхиленню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303,307-308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 жовтня 2010року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Копія вірна:

Суддя: М.Стародубець