АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірна
Головуючий 1-ї інст: Бабкова Т.В,
Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 р. м.Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: ОСОБА_1., ОСОБА_2,

при секретарі Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання договору недійсним, стягнення грошової суми та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до районного суду з позовом про визнання договору доручення від 05.06.2009 року, укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 недійсним, стягнути з ОСОБА_5 незаконно отриману суму у розмірі 2200 доларів США, стягнути з відповідачів 2000 грн. моральної шкоди.

На обґрунтування позову послався на те, що вказаний договір, яким при укладенні договору купівлі-продажу квартири позивача передбачалася сплата ОСОБА_5 боргів ОСОБА_3В, та ОСОБА_6 за комунальні послуги, для чого їй було передана сказана сума коштів, - був підписаний ОСОБА_6 внаслідок обману з боку відповідачів. Наполягаючи на тому, що насправді ніяких боргів не існувало, що внаслідок цього йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення на його користь, посилаючись на порушення судом норм матеріально і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), за ч. 1 ст. 230 ЦК України такий правочин визнається судом недійсним. Згідно вказаній норми Кодексу обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Судом відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що 05.06.2009 року між ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7В, з одного боку, та ОСОБА_8 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Після укладення цієї угоди між ОСОБА_6, як колишнім співвласником проданої квартири, покупцем ОСОБА_8 та ОСОБА_5, як повіреною особою, було укладено договір доручення. Відповідно до умов договору доручення ОСОБА_6 зобов'язався до 12.06.2009 року погасити заборгованість за комунальні послуги, які надавалися мешканцям вказаної квартири. Для забезпечення виконання свого обовязку передати повіреній ОСОБА_5 2200 доларів США. ОСОБА_5 при належному виконанні цього зобовязання повинна була повернути ОСОБА_6 зазначену суму, а при невиконанні, за його згодою та дорученням сплатити за рахунок отриманої суми відповідну заборгованість по комунальним послугам.

Наявність вказаної заборгованості визнавався продавцями вказаної квартири під час підписання попереднього договору від 25.05.2009 року на укладення договору купівлі-продажу, суд дослідив надані ОСОБА_5 квитанції та довідки комунальних підприємств м. Харкова про повну сплату заборгованості за комунальні послуги після продажу зазначеної квартири, їх зміст нічим не спростований. Крім того, позивач пояснив, що при зверненні з позовами до комунальних підприємств з приводу скасування нарахованої заборгованості за спожиті комунальні послуги, він дізнався про те, що заборгованість була ким-то оплачена і провадження по справі у звязку з цим було закрито.

Згідно ст. 230 ЦПК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у п. 20 постанови Пленуму ВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Виходячи з наведеного, оскільки позивач без поважних причин не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність обману з боку відповідачів при укладенні спірного договору доручення, а доводи позивача про відсутність у його сина, який на той час був співвласником квартири, повноважень на укладення такого договору суперечать положенням ст. 162 ЖК України, - суд першої інстанції законно та обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України відмовив у задоволенні позову.

Посилання в скарзі про упередженість суду та обмеження права на надання доказів є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, тому з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд їх відхиляє і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 317, 319, 323-325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак на протязі 20 днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: