АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Петешенкової М.Ю., Волошина М.П.

при секретарі Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 січня 2007 року, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, він є власником квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачем закрито спірну квартиру та в ній знаходяться його речі, він просить виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, а його вселити в дану квартиру.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенні у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухваленні нового рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову, зазначаючи, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.231 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно відповідати на питання: чи мале місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Згідно до вимог ст.224 ЦПК України, яка діяла на час розгляду справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї з сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Ухвалюючи заочне рішення, суд виходив з того, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки причини його неявки до суду належним чином не перевірялись.

Розглянувши справу за відсутності відповідача, участь якого у справі є його процесуальним правом, суд позбавив його змоги надати докази та заперечення по суті спору, а згідно зі ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів, що є безумовною підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2006 року ОСОБА_3 на прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна, належного ОСОБА_2, придбав квартиру АДРЕСА_1. 11 січня 2007 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, на підставі акту про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, складеного 10 січня 2007 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Кіровському районі м.Дніпрпоетровська, йому було видане свідоцтво про право власності на дану квартиру.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст.303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду з позовом про виселення відповідача та його вселення, позивач ОСОБА_3 посилався на ст.ст.48,50 Закону України „Про власність та ст.311 ЦК України. Проте, обєктом власності є жиле приміщення, тому режим проживання в ньому регулюється нормами ЖК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального й процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,307,309,311,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2007 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: