Справа № 2-1209/11
Номер стат. звіту 20
Код суду 0707
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2011 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Куропятник О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за зміненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Мукачівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Мукачівської державної нотаріальної контори про скасування договору дарування житлового будинку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона, будучи власницею квартири АДРЕСА_1, дала згоду сину ОСОБА_2 на укладення договору про довічне утримання з одночасним переоформленням на нього права власності на належну їй квартиру за умови, що останній буде про неї турбуватися та матеріально забезпечувати. 21 серпня 1999 року позивач підписала в Мукачівській міській державній нотаріальній конторі договір, який вважала договором довічного утримання, а її квартира була переписана на сина ОСОБА_2. Наступні декілька років сина про неї турбувався, навідувався до неї та матеріально забезпечував, однак в подальшому припинив виконувати взяті на себе обовязки. Влітку 2010 року вона звернулася до Мукачівської міської державної нотаріальної контори з метою отримати копію підписаного нею договору, де довідалася, що замість договору довічного утримання вона підписала договір дарування квартири. Вважає, що договір дарування укладений внаслідок помилки.

Просить поновити строк позовної давності та скасувати договір дарування укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, посвідчений Мукачівським міським державним нотаріусом від 21.08.1999 року по реєстру № 111-2183.

05 квітня 2011 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просила визнати недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, посвідчений Мукачівським міським державним нотаріусом від 21.08.1999 року по реєстру № 111-2183.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги та їх мотиви підтримують повністю, просять їх задоволити, а справу розглянути у їх відсутності.

В судове засідання відповідач не зявився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Мукачівської державної нотаріальної контори не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно довідки Мукачівського малого державного міжрегіонального підприємства технічної інвентаризації № 2686 від 18 листопада 1998 року, ОСОБА_3 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_3.

З довідки КП «Мукачівського міського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»№ 264 від 17.02.2011 року, АДРЕСА_4 зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно договору дарування від 21.08.1999 року, посвідченого Мукачівською ДНК по реєстру за № ІІІ-2183.

Згідно вимог ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до вимог ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 215 ч.3 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його

дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з доводів позивача, викладених у позовній заяві, матеріалів справи, дії ОСОБА_1 були спрямовані на укладення договору довічного утримання, а не на укладення договору дарування, так як іншим житлом позивач не забезпечена, а тому не могла себе позбавити права на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач при підписанні договору дарування від 21 серпня 1999 року помилялася щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, що привело до того, що вона втратила своє право власності на квартиру, в якій проживає на даний час, а тому договір дарування підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до вимог ст. 267 ч.5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачу слід поновити строк позовної давності як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки позивач є пристарілою особою, юридично необізнаною та мала надію, що відповідач ОСОБА_2 змінить своє ставлення до неї, та буде виконувати домовленість, яка передувала укладенню спірного договору. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не наполягав на застосуванні пропуску строку позовної давності як підстави для відмови в задоволенні зміненого позову.

З відповідача в користь позивача слід стягнути 250 грн. 00 коп. державного мита та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст.10, 15, 60, 73, 208, 209, 212, 218, ЦПК України, ст. ст. 203, 215 ч.3, 229, 267 ч.5, 744 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Змінену позовну заяву ОСОБА_1 задоволити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності щодо визнання недійсним договору дарування від 21 серпня 1999 року.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_5, від 05.08.2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений Мукачівським міським державним нотаріусом від 21.08.1999 року по реєстру № 111-2183.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 грн. 00 коп. державного мита та 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Куропятник