Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц-4652/2011 р. Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В. Ю.

Суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2011 року ОСОБА_4. ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, до ОСОБА_3 про шкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

В червні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.06.2006 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, на вул. Чумаченка в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів „PEUGEOT-605", державний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4, та „ЗАЗ-DAEWOO T 13110", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

У листопаді 2006 року ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2008 року було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини позивача, тому ОСОБА_3 в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24.12.2008 року зазначене рішення залишено без змін.

В своєму позові ОСОБА_4 зазначав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_3С, було пошкоджено автомобіль „ PEUGEOT-605", державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу на праві власності, чим завдано позивачу матеріальних збитків в розмірі 15 203,92 грн. На підтвердження обґрунтованості вимог щодо розміру матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля в результаті його пошкодження, позивач надав суду звіт № 303 від 06.07.2006 р. про оцінку автомобіля „PEUGEOT-605", державний номер НОМЕР_1, згідно якого розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, склав 12 962,24 грн. Також матеріальні збитки, заподіяні позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складаються з витрат на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 370,00 грн., витрат на проведення судової трасологічної експертизи у розмірі 1421.68 грн., витрат на: транспортування автомобіля після ДТП у розмірі 450 грн.

Крім того, під час ДТП в автомобілі позивача знаходився його малолітній син: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в результаті зіткнення отримав легкі тілесні ушкодження, що зумовили короткочасний розлад здоров'я. Отриманими ушкодженнями ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди, яка виявилася в душевних стражданнях і переживаннях, депресивному стані через тривале лікування у лікарні в літній період, зміну укладу життя. Крім того, позивачу також була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінився уклад життя родини, тому що автомобіль використовувався в особистих інтересах сім'ї.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється відшкодовувати збитки добровільно, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 15 203,92 грн. на відшкодування матеріальних збитків, на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 7000 грн., на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати, понесені під час подачі позову до суду.

Рішенням Комунарського районного суду Запорізької області від 10 червня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 15203,92 грн. на відшкодування матеріальних збитків та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 154, 82 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 27.06.2006 року сталася з вини ОСОБА_3 Зокрема, судом встановлено, що у даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів визначалась однобічними діями водія ОСОБА_3 і в його діях вбачається невідповідність вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП, а в діях водія ОСОБА_4 невідповідності вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху України не вбачається (а. с. 28).

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2008 року ухвалою апеляційного суду від 24.12.2008 року залишено без змін, тому набрало законної сили 24.12.2008 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно визначено, що обставини стосовно вини ОСОБА_3 мають преюдиційний характер, а тому доказуванню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача, суд вірно виходив з положень статей 1166, 1187 ЦК України, оскільки встановив, що саме з вини відповідача була заподіяна майнова шкода.

Суд першої інстанції правильно прийняв як належний доказ висновок № 303 від 06 липня 2006 року про оцінку автомобіля «PEUGEOT-605», державний номер НОМЕР_1, , який підтверджує розмір завданої дорожньо-транспортною пригодою майнової шкоди - 12 962,24 грн. (а.с. 17).

Витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 370 грн., підтверджені квитанцією № 303 від 17.07.2006 року

Тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків в розмірі 12 962,24 грн. в якості відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль та витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 370 грн. є обґрунтованим.

Задовольняючи решту позовних вимог щодо відшкодування матеріальних збитків, пов'язаних із проведенням трасологічної експертизи по справі, витрат на транспортування автомобіля після ДТП, суд дослідив письмові докази, надані позивачем, не надавши їм належної правової оцінки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Позивач надав суду квитанцію № 000178 на суму 1407,60 грн. та квитанцію № 000179 на суму 14,08 грн. в рахунок банківської комісії. Але матеріали справи не містять доказів призначення та проведення трасологічної експертизи по зазначеній справі, а тому доводи позивача не можуть бути взяті до уваги.

Вимоги позивача щодо стягнення витрат у розмірі 450 грн. на транспортування автомобіля „PEUGEOT-605", державний номер НОМЕР_1 також є безпідставними, оскільки позивачем не доведений зв'язок понесених витрат із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини відповідача і в результаті якої було пошкоджено зазначений автомобіль.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення матеріальних збитків підлягає зміні, оскільки позивачем не доведені вимоги про стягнення витрат на проведення трасологічної експертизи в сумі 1407,60 грн. та банківської комісії в сумі 14,08 грн., а також витрат на транспортування автомобіля в сумі 450 грн.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю, душевних стражданнях через протиправні дії, пошкодження майна і відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а в разі завдання моральної шкоди ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від вини.

Судом враховано вимоги ч. З, 4 ст. 23 ЦК України, згідно яких моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача моральної шкоди відповідає зазначеним нормам матеріального права, засадам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду про стягнення моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і, документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції змінюється в частині стягнення майнової шкоди, колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір стягнутого рішенням судового збору відповідно розміру задоволеної частини позовних вимог, тобто в розмірі 133 грн. 32 коп. ( 1% від розміру задоволених позовних вимог, який становить 13332 грн. 24 коп.)

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307,309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2011 року по цій справі змінити в частині стягнення матеріальних збитків та судового збору.

« Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 12 962 грн. 24 коп., витрати за проведення судової експертизи в сумі 370 грн. а всього на загальну суму 13332,24 грн. (тринадцять тисяч триста тридцять дві гривні двадцять чотири копійки)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 133 грн. 32 коп. ( сто тридцять три гривні тридцять дві копійки).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: