Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
Справа № 2- 1098/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2011 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакай І.А.

при секретарі Проць І.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької РДА, виконкому Запитівської селищної ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», Кам`янка- Бузька державна нотаріальна контора, про поновлення строку звернення до суду, визнання недійсними рішення Запитівської селищної ради № 85 від 09.09.1990 р., рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради № 208 від 20.08.1990 р., свідоцтва про право власності на будівлі на ім`я ОСОБА_5 , договору дарування будинку, визнання права власності на 4/5 житлового будинку та господарські будівлі, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 ,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, котрий в подальшому уточнила, та просить суд поновити строк позовної давності на звернення до суду та постановити рішення, яким визнати недійсними та скасувати рішення виконкому Запитівської селищної Ради народних депутатів №85 від 09 серпня 1990 року, рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради №208 від 20.08.1990 року, свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 29.09.1990 року, видане виконкомом Кам`янка- Бузької районної Ради Городецькому Василю Орестовичу на будинковолодіння АДРЕСА_1 , договір дарування будинку від 19.09.2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Приходько Н.М. Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу, визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яким є 4/5 частини будинку АДРЕСА_1 , а також господарські будівлі, визнавши її одноосібним власником вказаного будинковолодіння, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 майно, яким є будинковолодіння АДРЕСА_1 , скасувати рішення Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності будинковолодіння АДРЕСА_1 Запитові за ОСОБА_5 , скасувати рішення КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16. 10.2008 року про реєстрацію права власності зазначеного будинковолодіння за відповідачкою ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивує тим, що будинковолодіння в АДРЕСА_1 належало на праві власності її батькам: ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_6 усе майно належало на праві власності ОСОБА_7 . В подальшому, після її смерті будинковолодіння в АДРЕСА_1 було успадковане позивачкою та сестрою ОСОБА_8 по 1/5 ідеальній частині. Решта 3/5 частини спадкового майна залишилося відкритим для оформлення спадщини іншими спадкоємцями, якими були: ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оскільки жоден із вказаних спадкоємців не прийняли спадщини після смерті матері ОСОБА_10 , не вчинили жодної з дій. визначених ст.. 549 ЦК України, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: фактично не вступили в управління або володіння спадковим майном, не подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, тому у відповідності до ч.2, ст.553 ЦК України (в редакції 1963 року) вони вважаються такими, що відмовилися від спадщини.

Позивачці та її сестрі ОСОБА_8 Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою 20.11.1968 року видано свідоцтва про право на спадщину по 1/5 ідеальній частині будинку кожній.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 померла. Після її смерті ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги по смерті сестри ОСОБА_8 , фактично прийняла вказане спадкове майно, вступивши в його управління та володіння, а саме користувалася цією частиною будинку, обробляла сад, з якого збирала частину урожаю. Відповідач ОСОБА_4 , будучи єдиним спадкоємцем першої черги, не прийняв спадщину, а саме 1/5 частину будинку в с. Запитів, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, а тому згідно ст.. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки відповідач не прийняв спадкове майно по смерті матері ОСОБА_8 , а позивачка, як спадкоємець другої черги, прийняла таке фактично, то набула право власності на 1/5 частину будинку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8 . З врахуванням того, що позивачкою прийнято спадщину після смерті матері ОСОБА_7 , яким є 1/5 частина спірного будинковолодіння, 1/5 спадкового майна нею успадковано після смерті сестри ОСОБА_8 , 3/5 його частини теж їй належить, оскільки, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, прийнявши частину спадкового майна, вважається, що він прийняв усю спадщину, тому їй належить право власності на будинковолодіння в цілому.

Рішення Запитівської селищної Ради народних депутатів №85 від 09 серпня 1990 року, Кам`янка-Бузького райвиконкому №208 від 20.08.1990 року вважає недійсними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки такі прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. За наявними у позивача документами з 1968 року вона володіє 1/5 частиною будинковолодіння АДРЕСА_2 ідеальною частиною з цього ж часу до дня смерті володіла і ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 є сторонньою людиною, не є спадкоємцем, а тому йому незаконно було видано свідоцтво про право власності на спірну будівлю, яка належала на праві власності іншим особам. Договір дарування будинку від 19.09.2008 року та рішення КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.10.200В року про реєстрацію права власності зазначеного будинковолодіння за відповідачкою ОСОБА_3 підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_12 незаконно набув права власності на це майно і не вправі був його відчужувати. Просить постановити рішення про витребування майна у відповідачки згідно вимог ч.З, ст. 388 ЦК України.

Строк позовної давності на звернення до суду просить поновити, оскільки такий пропущено із поважних причин. Про те, що на спірне будинковолодіння видано ОСОБА_5 правовстановлюючі документи, чим порушено її право, дізналася

лише в січні 2009 року, коли звернулася в БТІ для реєстрації на своє ім`я права власності спірного будинковолодіння згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.12.2008 року (яке у подальшому було скасовано).

Представник відповідача Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації, в судовому засіданні проти позову не заперечила. Вказала, що рішення Кам`янка-Бузького райвиконкому №208 від 20.08.1990 року було прийнято на підставі рішення Запитівської селищної Ради народних депутатів №85 від 09 серпня 1990 року. Виконкомом не має проводитися перевірка, щодо правильності та законності прийняття рішень виконкомом селищної ради, тому станом на 1990 рік, на час прийняття оспорюваного рішення вважає його законним. Вирішення позовних вимог позивачки, щодо скасування рішення Кам`янка-Бузького райвиконкому №208 від 20.08.1990 року покладає на розсуд суду.

Представник виконкому Запитівської селищної ради, в судовому засіданні пояснив, що на час, коли приймалося оспорюване рішення виконкому Запитівської селищної Ради народних депутатів №85 від 09 серпня 1990 року в будинковолодінні проживав один ОСОБА_5 . Запитівській селищній раді не було відомо, що позивачкою та ОСОБА_8 прийнято спадщину і їм на цей час належало на праві власності по 1/5 частині будинку АДРЕСА_1 , і тому було видано свідоцтво на право власності на цей будинок ОСОБА_5 . На тещу останнього - ОСОБА_11 не було видано свідоцтво на право власності на вказаний будинок через те, що вона не була зареєстрована за цією адресою.

Вирішення даного спору покладає на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечила, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачка спірним будинковолодінням не користувалася, таку там ніхто ніколи не бачив. Пояснила, що не знає, чому право власності на дане будинковолодіння було оформлено на її батька ОСОБА_5 , однак їй відомо, що він сплачував необхідні податки за це будинковолодіння, про що подано до суду відповідні квитанції.

Бабця, ОСОБА_11 , була ще жива, коли оформлялося право власності на будинок, однак вважає, що право власності цього будинку за ОСОБА_5 було оформлено після смерті ОСОБА_11 .

Представник відповідачки адвокат Арутюнова Н.Ф. проти позову заперечила, вважає, що в задоволенні такого слід відмовити, оскільки позивачка не зареєструвала належним чином в бюро технічної інвентаризації спадкове майно, а отже не набула на нього права власності. Вважає, що спадщина по смерті ОСОБА_7 не відкрилася по тій причині, що в будинковолодінні АДРЕСА_1 залишалася проживати її донька ОСОБА_11 і спадщина на це будинковолодіння відкрилася по смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_5 , як останнього члена колгоспного двору.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав, подав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просить позов ОСОБА_1 задоволити, справу розглядати та закінчувати у його відсутність, через неможливість з`являтися в судові засідання.

Представники третіх осіб: комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явилися, хоча належно були повідомлені про день і час розгляду справи. З врахуванням спільної думки сторін, а також предмету та суті спору, зібраних документів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити рішення у відсутності осіб, що не з`явилися.

Перевіривши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши подані докази суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з таких мотивів.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що будинковолодінні АДРЕСА_1 належало

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Згідно оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг та долучених їх копій за вказаною адресою був колгоспний двір, членами якого значилися ОСОБА_7 (голова двору) та ОСОБА_6 .

У відповідності до ст. 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 24 06.1983 року із подальшими змінами, правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року.

Таким чином після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 останнього члена колгоспного двору по АДРЕСА_1 , яким була ОСОБА_7 , відкрилася спадщина. Таку у встановленому порядку прийняли позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , як спадкоємці першої черги по смерті матері, що стверджується спадковою справою, відкритою Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою (а.с.128). 20.11.1968 року Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою вказаним особам видано свідоцтво про право на спадщину, а саме по 1/5 ідеальній частині спадкового майна кожній, (а.с.129).

З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 та ОСОБА_8 набули права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 1/5 ідеальній його частині кожна.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідачки ОСОБА_3 , що спадщина по смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 не відкрилася, а відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_5 з дня смерті останнього члена колгоспного двору ОСОБА_11 , оскільки із наявних в матеріалах справи довідок Ременівської сільської ради №75/02.20 від 24.03.2009 року (а.с.37), №174/02.20 від 23.06.2009 року (а.с.94), копій та оглянутих в судовому засіданні оригіналів погосподарської книги господарства ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_11 не була членом колгоспного двору в господарстві по АДРЕСА_1 Запитові. В період з 1964 по 1967 роки відсутні дані про її реєстрацію в погосподарській книзі. Будь-яких доказів, що остання проживала у спірному будинковолодінні станом на 1967 - 1968 роки та приймала участь у веденні господарства відповідачкою ОСОБА_3 та її представником суду не надано.

Згідно ст.126 ЦК УРСР в редакції 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачає право на долю в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не приймав участі своєю працею та засобами у веденні загального господарства двору. Запис в погосподарській книзі суспільна група господарства колгоспна значиться за 1964 - 1967 роки. Відмітка про суспільну групу за 1968 рік відсутня, у 1969-1970 роках - суспільна група господарства перейменована в робітничу.

Із тексту довідки виконкому Ременівської сільської ради №79 від 23 квітня 1988 року, виданої ОСОБА_8 для пред`явлення в нотаріальну контору (аркуш спадкової справи 130), вбачається, що двір ОСОБА_7 вважався колгоспним до її смерті, з чого слід зробити висновок, що на час видачі вказаної довідки такий уже не був колгоспним.

Згідно архівної довідки ЛКП «Старий Львів» №51449 від 24.09.2010 року (а.с.262) ОСОБА_11 , 1923 року народження, була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_3 , виписана в с. Запитів, Кам`янка АДРЕСА_4 Бузького району, Львівської області 15.05.1968 року.

Аналізуючи перелічені докази суд приходить до висновку, що останнім членом колгоспного двору по АДРЕСА_1 .Запитові була ОСОБА_7 і спадщина відкрилася після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не заслуговують на увагу твердження представника відповідачки ОСОБА_3 , що позивачка не набула права власності на спадкове майно - будинок АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 , через те, що не зареєструвала належним чином в бюро технічної інвентаризації спадкове майно, оскільки чинним станом на 1968 рік законодавством не було визначено такої вимоги.

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 померла (а.с.13). Спадкоємцем першої черги по її смерті був її син - відповідач ОСОБА_4 .

Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 553 ЦК України, в редакції 1963 року, вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

У відповідності до п. 5 перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, який вступив в дію з 01.01.2004 року, «правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом».

Згідно ст.. 1272 цього Кодексу якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідач ОСОБА_4 визнав позов, просить суд його задоволити. Враховуючи вказане, а також те, що після смерті сестри ОСОБА_8 позивачка користувалася її 1/5 частиною будинковолодіння, обробляла сад, збирала урожай, що свідчить про фактичний вступ у володіння спадковим майном і це не спростовано сторонами, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/5 спадкового майна по смерті ОСОБА_8 , яким є 1/5 ідеальна частка будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

У відповідності до пункту 208, розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Оскільки позивачка прийняла частину спадщини по смерті матері ОСОБА_7 , а саме її 1/5 ідеальну частину, то з врахуванням вказаної вимоги Інструкції вона вважається такою, що прийняла і інших 4/5 його частини, які залишилися відкритими для оформлення спадщини іншими спадкоємцями, однак відмовилися від такої.

З врахуванням вказаного позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права на 4/5 ідеальних частини будинку АДРЕСА_1 суд вважає підставними і такі слід задоволити.

Статтею 41 Конституції України задекларовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності.

Згідно ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено право власника на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Рішенням Запитівської селищної Ради народних депутатів №85 від 09 серпня 1990 і вирішено оформити право власності на спірне будинковолодіння за ОСОБА_5 та скеровано таке в Кам`янка-Бузький райвиконком для затвердження та оформлення права власності (а.с.40).

Рішенням Кам`янка-Бузького райвиконкому №208 від 20.08.1990 року оформлено останнім право власності на це будинковолодіння, про що видано відповідне свідоцтво право власності на будівлі від 29.09.1990 року (а.с.36).

Рішення Запитівської селищної Ради народних депутатів №85 від 09 серпня 1990 року та рішенням Кам`янка-Бузького райвиконкому №208 від 20.08.1990 року, згідно яких прийнято рішення про надання права власності на спірне будинковолодіння ОСОБА_5 , прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки останньому оспорюваними рішеннями видано свідоцтво про право власності та передано майно, яке належало на праві власності іншим особам - позивачці та ОСОБА_8 .

За таких обставин вказані рішення, свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 29.09.1990 року, рішення Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію на підставі даного свідоцтва права власності будинковолодіння АДРЕСА_1 Запитові за ОСОБА_5 підлягають скасуванню.

Згідно договору дарування будинку від 19 вересня 2008 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , останній подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар будинок АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами(а.с.48).

16 жовтня 2008 року право власності на будинок за цим договором зареєстровано у комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» на Ковпак ОСОБА_13 (а.с.49).

У відповідності до ст.203 ЦК України (в редакції 2003 року) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи отримані в процесі судового розгляду докази, аналіз яких наведено вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 набула право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому і це право підлягає захисту. Передавши спірним договором будинковолодіння відповідачці ОСОБА_3 , було порушено права власника ОСОБА_1 , визначені вказаними вище нормами цивільного законодавства, оскільки ОСОБА_12 незаконно набув права власності на це майно і не вправі був його відчужувати. Таким чином, зміст даного правочину суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, через що договір дарування будинку, укладений 19.09.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу, є недійсним та підлягає скасуванню.

Відтак підлягає скасуванню і рішення КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16. 10.2008 року про реєстрацію права власності зазначеного будинковолодіння на підставі вказаного договору за відповідачкою ОСОБА_3 ,

Згідно вимог ч.3 ст.. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Суд вважає за можливе застосувати дану норму та витребувати з володіння ОСОБА_3 будинковолодіння АДРЕСА_1 , оскільки таке перебуває у її володінні незаконно з огляду на вказані вище мотиви.

У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права.

В судовому засіданні позивачка надала пояснення, що про існування усіх перелічених вище правовстановлюючих документів та її порушене право на володіння майном вона дізналася в січні 2009 року, коли звернулася в БТІ для реєстрації на своє Ім`я права власності спірного будинковолодіння згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.12.2008 року (скасовано ухвалою апеляційного суду від 09.12.2010 р. (а.с.178-179).

Про те, що ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права у вказаний період не спростовано сторонами та іншими доказами, а тому суд надає віри цим показам.

З огляду на вищевикладене строк позовної давності на звернення до суду пропущено позивачем із поважних причин і такий підлягає поновленню.

Керуючись ст.13 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Визнати недійсними: рішення виконкому Запитівської селищної ради № 85 від 09.09.1990 р., рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради № 208 від 20.08.1990 р., свідоцтво про право власності на будівлі від 29.09.1990 р., видане виконкомом Кам`янка- Бузької районної ради Городецькому ОСОБА_14 Орестовичу на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , договір дарування будинку від 19.09.2008 р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , визнавши її власником вказаного будинковолодіння.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення КП ЛОР «Червоноградського МБТІ» про реєстрацію права власності будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

Скасувати рішення КП ЛОР «Червоноградського МБТІ» від 16.10.2008 р. про реєстрацію права власності будинковолодіння АДРЕСА_1 за Ковпак ОСОБА_15 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.