Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-112/11 Головуючий у 1 інстанції: Іжевської Н.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скарг ою ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Шевченківської районної адміністрації, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2005 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру. В позові зазначила що 20 січня 2002 року вона купила у ОСОБА_6 по так званої «домашній угоді» квартиру АДРЕСА_1. В нотаріальну контору вони не звертались, оскільки продавець завірила її. що пізніше вони оформлять угоду у встановленому порядку. У лютому 2005 року вона дізналася про смерть ОСОБА_6, яка сталася 5 січня 2003р. У зв'язку з тим. що позивачка отримала квартиру у своє розпорядження та сплатила ОСОБА_6 вартість квартири 10000 гр., проживала в квартирі, платила комунальні послуги, позивачка просить визнати угоду купівлі-продажу від 20.01.2002 р, дійсною та визнати за ній право власності на дану квартиру.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким її позов задовольнити частково визнавши договір купілі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, дійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції, виходив з того, що спірний договір купівлі-продажу не може бути визнаний дійсним, оскільки у відповідності з положеннями ч.2 ст. 220 ЦК України не є неукладеним і не створює прав і обовязків для сторін.

Судом встановлено, що 20 січня 2002 року позивачка уклала з ОСОБА_6 письмовий договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. В нотаріальну контору сторони по угоді не звертались.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9, 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Положення ст. 220 ЦК України узгоджується з положеннями ч.2 ст.47 ЦК України редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про нікчемність спірного договору і відсутності підстав для визнання його дійсним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2010 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: