АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 48 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки по заборгованості зі сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення неустойки у сумі 112420 грн. по заборгованості

зі сплати аліментів та стягнуто з неї на користь держави судові витрати в сумі 1124,20 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд неправомірно відмовив в задоволенні її позовних вимог, не звернувши при цьому увагу, що відповідач протягом десяти років ухиляється від сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду, відмовляється матеріально забезпечувати дитину. Також судом при ухваленні рішення не взято до уваги надані нею докази рішення суду та вирок, яким відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Крім того, вважає, що судом безпідставно стягнуто з неї судові витрати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 серпня 1991 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати на утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття.

Згідно довідки № 682, виданої 19 червня 2009 року Жовтневим відділом ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, на момент досягнення донькою повноліття заборгованість відповідача по аліментам складає 15388,95 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення неустойки по заборгованості зі сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості позову.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є правильним з огляду на наступне.

За положеннями статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Звертаючись до суду із даним позовом у листопаді 2010 року, ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог надала суду довідку державного виконавця від 19 червня 2009 року щодо загального розміру заборгованості по аліментах, яка існувала на момент повноліття дитини 22 грудня 2008 року.

Проте, надана позивачкою довідка не містить відомостей щодо періоду, за який утворилась ця заборгованість, хоча ця обставина має значення для правильного вирішення справи з точки зору застосування статті 196 Сімейного кодексу України до правовідносин, які виникли після набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази часткової сплати відповідачем аліментів на користь позивачки після досягнення дитиною повноліття, у звязку з чим сума заборгованості відповідача потребує уточнення.

За загальним правилом умовою застосування юридичної відповідальності є винна протиправна поведінка особи. Стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, наприклад, у зв'язку з її ухиленням від сплати аліментів, розшуком, перебуванням за кордоном тощо.

Стягнення неустойки не допускається, якщо заборгованість утворилася з вини виконавчої служби, наприклад, внаслідок несвоєчасного оформлення, пересилання виконавчого листа, іншої затримки з виконанням рішення суду про стягнення аліментів у зв'язку з недоліками в діяльності органів виконавчої служби.

Проте довідка, яка видана державним виконавцем, не містить даних про причини виникнення заборгованості, враховуючи, що вироком суду від 04 листопада 2004 року відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за 164 ч. 1 КК України (ухилення від сплати аліментів).

Крім того, із матеріалів справи убачається, що зазначена довідка № 682 від 19 червня 2009 року вже була підставою для звернення до суду із аналогічним позовом про стягнення пені по аліментах, і рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року з відповідача на користь позивачки стягнута неустойка (пеня) із заборгованості по аліментам на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 3173,37грн. (це рішення сторонами не оскаржено).

Зважаючи на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження дійсного розміру заборгованості по аліментах на момент звернення до суду з даним позовом, а також не зазначено конкретний період розрахунку пені, висновок суду про відмову в задоволенні позову є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання позивачки ОСОБА_2 на безпідставне стягнення судом судових витрат є необґрунтованим, оскільки згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від оплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, а предметом даного спору є не аліменти, а пеня за прострочення аліментних зобовязань.

Зважаючи на те, що в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, суд першої інстанції правильно стягнув з позивачки судові витрати.

На підставі вищевикладеного колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у звязку з чим рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_5