Справа № 22-ц-409/11 Головуючий у І інстанції Коцюрба М.П.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 21.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_3, ОСОБА_1 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2010 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - , -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що на виконання договору страхування транспортних засобів, укладеному між ним та ОСОБА_7, позивач виплатив ОСОБА_7 страхове відшкодування у розмірі 32827, 09 грн. у зв»язку із пошкодженням застрахованого автомобіля марки «ДЕУ Ланос». Автомобіль був пошкоджений у ДТП, винуватцем якої визнаний відповідач.

На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача 32827, 09 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що суд не повно з»ясував обставини справи і не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Зокрема зазначає, що суд не вивчив матеріали справи і не звернув уваги на те, що позивач не мав сплачувати ОСОБА_7 страхове відшкодування, оскільки під час ДТП автомобілем керувала особа, яка не мала на це права, що суперечить договору страхування. Водій ОСОБА_8 не мав довіреності від ОСОБА_7 на керування автомобілем, а мав лише подорожній лист, який, на думку апелянта, не давав йому права на керування автомобілем.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається із матеріалів справи 18 квітня 2006 року між закритим акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» ( далі Позивач) та ОСОБА_7 ( далі Страхувальник) був укладений Договір страхування транспортних засобів у формі Полісу 106 К № 011654 ( далі Договір страхування), відповідно до умов якого позивач зобов»язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв»язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «ДЕУ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 ( далі застрахований автомобіль).

4 листопада 2006 року в м.Бровари сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_9 та автомобіля «Мазда», державний номерний знак 925 46 ХА під керуванням ОСОБА_6 ( далі Відповідач).

Відповідно до постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 13 листопада 2006 року, ухвалену старший інспектором патрульної служби взводу патрульної служби Броварського міського відділу ГУ МВС України в Київській області винним у ДТП визнаний ОСОБА_6 Дана постанова ним не оскаржувалась і є чинною.

Позивачем на виконання умов Договору страхування виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 32827, 09 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, відповідно до ст.. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток.

Доводи апелянта про те, що позивач неправомірно сплатив страхове відшкодування ОСОБА_7, а тому не має права ставити питання про відшкодування відповідачем шкоди в порядку (регресу) є необґрунтованими з наступних підстав.

ОСОБА_7 має право вимоги до ОСОБА_6 як до особи, яка завдала йому шкоди. Оскільки позивач виплатив ОСОБА_7 страхове відшкодування, тобто відшкодував заподіяну ОСОБА_6 шкоду, до позивача переходить право вимоги в межах фактичних затрат.

За таких обставин відносини, щодо правомірності виплати страхового відшкодування, які склались між позивачем та страхувальником, ніяким чином не стосуються відповідача, який у будь-якому випадку має відшкодувати заподіяну ним шкоду.

Щодо доводів апелянта про неточності у рішенні суду, а саме неправильному зазначені в тексті рішення дати укладання Договору страхування, то ця неточність дійсно має місце, але не впливає на правильність висновків суду, оскільки матеріали справи містять копію Договору страхування з датою укладення 18 квітня 2006 р., а не 17 липня 2009 року як вказано в тесті рішення суду. Вказана описка суду може бути виправлена у встановленому ЦПК України порядку і не може бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: