Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-408/2011 р. Головуючий у 1-й інстанції: Курач І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А., суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство ОТП Банк, комунальне підприємство Енергодарське БТІ Енергодарської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та іпотеки, скасування реєстрації права власності за покупцем, покладення зобовязання на нотаріуса щодо вилучення з реєстру обтяжень запису про іпотеку квартири,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, ПАТ ОТП Банк, КП Енергодарське БТІ, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та іпотеки, скасування реєстрації права власності за покупцем, покладення зобовязання на нотаріуса щодо вилучення з реєстру обтяжень запису про іпотеку квартири.

В позові зазначив, що восени 2006 року до нього звернувся відповідач ОСОБА_3 з проханням допомогти йому в отримані грошового кредиту, а саме запропонував укласти договір купівлі-продажу належної позивачу квартири, оскільки кредит надавався лише під заставу житла. Також ОСОБА_3 запевнив позивача, що укладання такого правочину жодним чином не зачіпатиме його майнові права та після погашення кредиту, що повинно було відбутися протягом трьох років, квартира знову перейде у власність позивача шляхом укладання нового договору купівлі-продажу або договору дарування.

Погодившись на пропозицію відповідача, ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 28.12.2006 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за номером 6254. При укладанні зазначеного договору від імені позивача та в його інтересах за довіреністю діяв ОСОБА_5 Набуте право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано в ДКП Енергодарське БТІ

Після цього між ПАТ ОТП Банкта ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № ML-202/171/2006 від 28.12.2006 року, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 17 000 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобовязань по вказаному кредитному договору між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № PML-202/171/2006 від 28.12.2006 року, а також договір поруки з дружиною відповідача ОСОБА_3 № SR-ML-202/171/2006 від 28.12.2006 року. Предметом іпотеки по зазначеному іпотечному договору виступала вищезазначена спірна квартира АДРЕСА_2.

Однак ОСОБА_3 після укладення Кредитного договору став систематично порушувати взяті на себе боргові зобовязання щодо своєчасної та повної сплати кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору банк має право за рахунок предмету іпотеки задовольнити всі боргові зобовязання по кредиту і на теперішній час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майновим правам позивача. Вважає, що при укладенні договіру купівлі-продажу його волевиявлення не було вільним, а формувалось під впливом відповідача, оскільки він не має іншого житла і свою квартиру відчужувати не збирався, сподіваючись, що ОСОБА_3 буде добросовісно виконувати зобовязання перед банком. Квартиру він фактично покупцеві не передав, оскільки до тепер з сімєю мешкає в ній та з ним укладені всі договори щодо надання послуг. Крім того, покупець не сплатив йому вартість квартири, а всі отримані в кредит кошти ОСОБА_3 використав для власних потреб, надавши йому розписку про те, що гроші за неї він сплатить позивачу до 28.12.2009р.

У звязку з вищевикладеним позивач просив суд:

- у відповідності до вимог ст. 203, 215 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1;

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір іпотеки № PML-202/171/2006 від 28.12.2006 року, укладений між ПАТ ОТП Банкта ОСОБА_3 і посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4;

- зобовязати приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виключити з реєстру обтяжень запис про іпотеки та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано за договором іпотеки № PML-202/171/2006 від 28.12.2006 року, укладеним між ПАТ ОТП Банкта ОСОБА_3, а саме: нерухоме майно однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

- стягнути з ОСОБА_3 на свою користь судовий збір у розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

Рішенням Енергодарського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що суд не врахував його доводів про укладення договору з пороком волі, оскільки ОСОБА_3 ввів його в оману, пообіцявши, що після сплати кредиту буде поновлено право власності позивача на квартиру шляхом укладення нового договору купівлі-продажу чи дарування. Не враховано судом також його доводів про те, що договір купівлі-продажу фактично не відбувся, бо квартиру у власність відповідачу він фактично не передав, як і не одержав плати за неї, що підтверджується наданою копією розписки, яку суд безпідставно не прийняв як доказ. В цьому звязку немає підстав вважати правомірним і укладений між ОСОБА_3 та банком договір іпотеки спірної квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, третіх осіб: представника ПАТ ОТП Банкта ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,

колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, всупереч доводам апеллянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин та правильно застосував матеріальне та процесуальне право при вирішенні цього позову.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 28.12.2006 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за номером 6254. При укладанні зазначеного договору від імені позивача та в його інтересах за довіреністю діяв ОСОБА_5 Надані повноваження ОСОБА_5 розпоряджатись за довіреністю спірною квартирою позивачем не оспорюються.

В пункті 1.5 договору купівлі-продажу від 28.12.2006р. зазначено, що всі умови цього договору відповідають інтересам та дійсним намірам сторін та узгоджені ними, волевиявлення їх є вільним і усвідомленим, умови договору зрозумілі і відповідають дійсній домовленості сторін, цей договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених в ньому, в тексті договору зафіксовані всі істотні умови стосовно купівлі-продажу нерухомого майна.

В пункті 2.1 зазначеного договору встановлена вартість квартири в сумі 101 000 грн., яку представник продавця отримав повністю від покупця до підписання цього договору. / а.с. 9/.

Набуте право власності на зазначену квартиру ОСОБА_3 02.03.2007р. зареєстровав в ДКП Енергодарське БТІта 28.12.2006р. передав квартиру в іпотеку за іпотечним договором № PML-202/171/2006 від 28.12.2006 року, укладеним між ним та ПАТ ОТП Банкна забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № ML-202/171/2006 від 28.12.2006 року, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 17 000 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину другою стороною, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Разом з тим обман щодо мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції, квартиру чоловік продав через обіцянку взяти його у бізнес.

Сам же апелянт зазначає, що вони з ОСОБА_3 усно домовились ще до

укладення договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2006р., що після сплати кредитних коштів та звільнення квартири з реєстру обтяжень ОСОБА_3 поверне йому квартиру шляхом укладення нового договору купівлі-продажу або дарування. Порушення відповідачем цієї усної домовленості позивач і вважає обманом з боку відповідача.

Зі змісту позовної заяви, пояснень сторін та третьої особи ОСОБА_5, апеляційної скарги позивача слідує, що він до укладення договору купівлі-продажу знав, що наслідками його укладення буде перереєстрація права власності на квартиру за відповідачем та передання її в іпотеку під отримання банківського кредиту. Тривалий час погоджувався з такими обставинами, а звернення з позовом викликано невиконанням ОСОБА_3 умов кредитної угоди, і, як наслідок, зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Отже, все зазначене свідчить, що даний договір купівлі-продажу був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. А позивач в даному випадку лише покладався на добросовісність відповідача та виконання ним усної домовленість про повернення квартири після сплати кредиту, тобто діяв необережно, на свій страх і ризик. Проте такі обставини не свідчать про його обман покупцем щодо оспорюваного договору купівлі-продажу, а отже і про його укладення з пороком волі продавця.

Посилання апелянта на неотримання коштів за квартиру від ОСОБА_3 спростовуються умовами договору купівлі-продажу, який є нотаріально посвідченим. А копія розписки, на яку посилається позивач як на доказ несплати вартості квартири покупцем / а.с. 13/, обґрунтовано не прийнята судом до уваги, оскільки належним та допустимим доказом стосовно наявності грошового зобовязання може бути тільки оригінал розписки, який у позивача відсутній.

Крім того, неотримання коштів за оплатним договором не є підставою для визнання його недійсним, а у випадку доведеності цих обставин є підставою для його розірвання.

Той факт, що позивач з дружиною продовжують проживати в проданій квартирі та сплачувати комунальні послуги, не є свідченням недійсності договору купівлі-продажу з огляду на те, що право власності перейшло до покупця, зареєстровано за ним, тому він вирішує долю квартири та, зокрема, коло осіб, яким надає право на проживання в ній.

Таким чином, судом першої інстанції на підставі повно та всебічно досліджених доказів у справі не встановлено наявності обставин, з якими позивач повязує недійсність угоди. Тому підстав для скасування або зміни рішення суду колегія не вбачає, у звязку з чим оскаржуване рішення у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу як необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Енергодарського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2010 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: