АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його

представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_5, про визнання угоди недійсною, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Закритого (у теперішній час Публічне) акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) про визнання угоди недійсною, який під час розгляду справи неодноразово уточнював. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.01.2008 року між ним та відповідачем укладено договір про іпотечний кредит, за яким він отримав грошові кошти в сумі 244400 грн. 00 коп. зі строком повернення до 22 вересня 2026 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних. Перебуваючи на відпочинку за межами м. Кривий Ріг, він дізнався про лист Банку щодо підвищення з 22.08.2008 року процентної ставки за договором до 2,09 % у місяць. При особистому зверненні Банк надав йому додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, яку він не підписував. Не погоджуючись зі суттєвою зміною істотних обставин та виявленої додаткової угоди, він довідався про наявність заяв від його імені про заміну валюти від 21.08.2008 року та про продаж валюти від 22.08.2008 року, які є фальшивими, оскільки він їх також не писав та не підписував. Тому просив суд визнати недійсною додаткову угоду від 22 серпня 2008 року без номеру до договору про іпотечний кредит № КRКRGI, а також стягнути з Банку на його користь судові витрати та витрати на проведення експертизи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2011 року, з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2011 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнано недійсною додаткову угоду від 22 січня 2008 року до договору про іпотечний кредит № КRКRGI від 22.08.2008 року, укладену від імені ОСОБА_2 з Банком, з останнього на користь позивача стягнуто судові витрати: на отримання правової допомоги - 3000 гривень 00 коп., проведення судово-почеркознавчої експертизи - 1095,25 грн., на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн.

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо недотримання порядку укладання додаткової угоди до кредитного договору, залишив поза увагою, що дружина позивача дала свою згоду на передачу в іпотеку квартири, яка є предметом іпотеки за змістом договору. Крім того, вважає, що додаткова угода до договору кредиту не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує письмової згоди іншого з подружжя і не стосується права одного із подружжя на укладення цивільно-правових угод щодо набуття майна, оскільки кредитний договір є угодою про отримання у власність грошових коштів і не створює обовязків для другого з подружжя, а лише для особи, як сторони договору.

В своїх запереченнях позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 січня 2008 року між позивачем та Банком укладено договір про іпотечний кредит № KRKRG3, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 244400,00 грн. на строк до 22 вересня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних, а також інших платежів, визначених даним договором (а.с. 9-130). Третя особа ОСОБА_5 є поручителем за даним договором.

Листом № 20.1.3.2/6-11631 від 31 липня 2008 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що починаючи з 22.08.2008 року процентна ставка за договором про іпотечний кредит становитиме 2,09 % у місяць (а.с. 14).

Додатковою угодою до договору про іпотечний кредит № KRKRGI від 22.01.2008 року, укладеною 22 серпня 2008 року, змінено валюту кредитування щодо залишку заборгованості за договором про іпотечне кредитування в сумі 242978,88грн. та зазначено, що він еквівалентний 52706,92долари США, а також складено новий графік погашення кредиту, який є додатком №1 до цієї додаткової угоди (а.с. 4-8, 91-98, 228-233).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив визнати недійсним додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № KRKRGI від 22.01.2008 року, укладену 22 серпня 2008 року, посилаючись на те, що не писав та не підписував заяву від 21 серпня 2008 року про зміну валюти кредитування (а.с. 106), заяву про продаж іноземної валюти від 22 серпня 2008 року (а.с. 105), а також саму додаткову угоду від 22 серпня 2008 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився з доводами позивача та визнав додаткову угоду недійсною, стягнувши на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати та на користь держави судовий збір.

При цьому суд виходив із висновків судово-почеркознавчої експертизи № 56/04-188 від 21.10.2010 року, згідно якої рукописний текст та підпис, розташований у заяві про заміну валюти від 21.08.2008 року від імені ОСОБА_6, а також підпис у графі «Позичальник» у додатковій угоді про іпотечний кредит від 22.01.2008 року виконані не ОСОБА_2 і не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. 190-199).

Колегія суддів не може погодитись с такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення, суд не прийняв в якості доказу висновок додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 56/04-77 від 08.04.2011 року, згідно якого підписи позичальника в додатковій угоді до договору про іпотечний кредит № KRKRGI від 22.01.2008 року і доповненні до даної угоди - графіку погашення заборгованості виконані ОСОБА_2 (а.с. 237-242).

При цьому суд зазначив, що додаткова угода, надана на додаткове експертне дослідження, має суттєві відмінності від додаткових угод, наданих на підставі ухвали про забезпечення доказів від 19.01.2010 року та позивачем при зверненні до суду.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи, оскільки єдиною відмінністю цього екземпляру угоди від дослідженого раніше іншого екземпляру, на якому підпис від імені позичальника виконано невідомою особою, є наявність підпису, виконаного особисто позивачем ОСОБА_2

Вирішуючи спір, суд першої інстанції залишив поза увагою, що при укладенні цивільно-правових угод сторонами підписується декілька екземплярів цієї угоди.

В матеріалах даної цивільної справи наявні три екземпляри оспорюваної додаткової угоди (а.с. 4-8, 91-98, 228-233), один із яких підписаний позичальником ОСОБА_2, що і встановлено висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 56/04-77 від 08.04.2011 року.

Оцінюючи обидва експертні висновки, суд зазначив, що на вирішення додаткової судово-почеркознавчої експертизи ставилось питання про графік погашення заборгованості, складений 22.08.2008 року, в той час як дослідження проводилось щодо графіка погашення заборгованості, складеного 22.01.2008 року, який судом на дослідження не надавався.

Проте, як убачається із дослідницької частини додаткової експертизи № 56/04-77 та пояснень експерта ОСОБА_7 в суді першої інстанції, предметом дослідження додаткової експертизи був графік погашення заборгованості, підписаний саме 22 серпня 2008 року (а.с. 231-233), а у висновку додаткової експертизи експертом помилково зазначено про те, що цей графік укладено сторонами 22 січня 2008 року.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 56/04-77 від 08.04.2011 року (а.с. 237-242), оскільки предметом дослідження цієї експертизи був екземпляр додаткової угоди, наданий відповідачем у якості доказу його заперечень проти позову у відповідності із вимогами Цивільно-процесуального кодексу, а позивачем не спростовано факт наявності в цій угоді його особистого підпису на кожній її сторінці та додатку до угоди графіку погашення заборгованості.

Та обставина, що ОСОБА_2 не писав та не підписував заяву від 21 серпня 2008 року про зміну валюти кредитування (а.с. 106), заяву про продаж іноземної валюти від 22 серпня 2008 року (а.с. 105), а також екземпляр додаткової угоди від 22 серпня 2008 року, який був предметом дослідження судово-почеркознавчої експертизи № 56/04-188 від 21.10.2010 року, не спростовує того факту, що позивачем підписано екземпляр додаткової угоди від 22 серпня 2008 року, який досліджувався при проведені додаткової експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновок додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 56/04-77 щодо належності підпису на додатковій угоді та графіку погашення заборгованості саме позивачеві останнім не спростований у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 59 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність у графіку погашення заборгованості від 22 серпня 2008 року визначення виду валюти зобовязання є безпідставними, оскільки він визначений умовами додаткової угоди, невідємною частиною якої є цей графік.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність письмової нотаріально посвідченої згоди співвласника (третьої особи ОСОБА_5Д.) відносно розпорядження спільним майном при укладенні додаткової угоди до договору про іпотечний кредит.

Колегія суддів також не погоджується з таким висновком, оскільки додаткова угода до договору кредиту щодо зміни валюти зобовязання не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує письмової згоди іншого з подружжя.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 є неправильним, у звязку з чим рішення суду необхідно скасувати на підставі п.п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в сумі 41грн.25коп., понесені відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою, підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3 , 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» завдовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2011 року скасувати та ухватили у справі нове рішення.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання угоди недійсною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 41грн.25коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 29 листопада 2011 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_8