АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1568/11 Справа № 22ц-9488/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Ляпченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Дніпропетровського державного аграрного університету на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету та Дніпропетровського державного аграрного університету про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИЛА:

21 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.62-65,137-138) до Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету та Дніпропетровського державного аграрного університету про поновлення на роботі. Позивачка вказувала на те, що з 1985 року перебувала в трудових відносинах з Нікопольським технікумом гідромеліорації та механізації сільського господарства, який був перейменований в Нікопольський сільськогосподарський технікум, в якості викладача хімії (записи в трудовій книжці №10 та 11).

Наказом відповідача №51 від 27 серпня 2003 року її звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією технікуму, а наказом №52 від 28 серпня того ж року прийнято на роботу з 1 вересня 2003 року викладачем за контрактом (записи в трудовій книжці №12 та 13). Після цього контракти щорічно переукладались чи продовжувались. Останній із них було укладено 31 серпня 2009 року на строк до 30 серпня 2010 року.

Наказом №68к від 25 серпня 2010 року її звільнено з роботи з у звязку із закінченням строку дії контракту.

Посилаючись на те, що згідно з наказом Міністерства аграрної політики України №162 від 04 червня 2003 року, який був підставою для її звільнення з роботи, Дніпропетровський державний аграрний університет є правонаступником Нікопольського сільськогосподарського технікуму, позивачка вважає незаконним своє звільнення з роботи в 2003 році у звязку з ліквідацією технікуму, а тому просить:

- змінити наказ відповідача №51 від 27 серпня 2003 року про її звільнення з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією технікуму на звільнення по переводу за ч.3 ст.36 КЗпП України в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету;

- вважати незаконними наказ відповідача №52 від 28 серпня 2003 року про прийняття її на роботу викладачем за контрактом, наказ №60 від 1 вересня 2004 року та наказ №453 від 1 вересня 2005 року в частині продовження з нею контракту;

- визнати недійсними записи в трудовій книжці №12 та 13, а також укладені між нею та відповідачем контракти від 1 вересня 2003 року, 31 серпня 2005 року, 31 серпня 2007 року, 27 серпня 2008 року та 31 серпня 2009 року;

- змінити запис в трудовій книжці №12 на звільнена по переводу за ч.3 ст.36 КЗпП України в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету;

- поновити її на роботі на посаді викладача хімії та біології Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету з 1 вересня 2010 року;

- визнати незаконними накази відповідача №68 к від 25 серпня 2010 року про її звільнення з роботи та наказ №12 від 21 лютого 2011 року відносно ОСОБА_2;

- стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання контрактів недійсними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволені частково, а в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову, як незаконного і необґрунтованого, та про ухвалення нового рішення в зазначеній частині, а також про зміну рішення в частині суми заробітної плати.

Дніпропетровський державний аграрний університет в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, а також про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи апеляційних скарг, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки, а апеляційну скаргу відповідача колегія суддів вважає підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення в частині визнання недійсним контракту, укладеного 31 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету щодо визначення строку його дії, суд зазначив у судовому рішенні, що факт постійного переукладання контрактів дає підстави для застосування до останнього ст.39-1 КЗпП України.

Проте з обґрунтованістю такого висновку погодитись не можна з огляду на таке.

Статтею 9 КЗпП України передбачено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Згідно зі ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» розяснено, що власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом.

Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Відповідно до змісту ч.2 ст.23 та ч.2 ст.39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Судом встановлено, що на підставі наказу №64 від 26 серпня 1985року ОСОБА_2 зарахована на посаду викладача хімії Нікопольського технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства.

На підставі наказу №121 від 29 грудня 1992 року Нікопольський технікум гідромеліорації і механізації сільського господарства перейменовано в Нікопольський сільськогосподарський технікум.

Наказом по Нікопольському сільськогосподарському технікуму №51 від 27 серпня 2003 року ОСОБА_2 звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією технікуму.

01 вересня 2003 року між позивачкою та Нікопольським технікумом Дніпропетровського державного аграрного університету укладено контракт. За його умовами, на підставі поданої ОСОБА_2 заяви від 28 серпня 2003 року, вона прийнята на роботу за контрактом в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного університету викладачем хімії та біології. Термін дії контракту зазначено з 01 вересня 2003 року по 31 серпня 2004 року, контракт підписано ОСОБА_2 та роботодавцем (а.с.15,85).

Наказом №45 від 30 червня 2004 року Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету, на підставі наказу №230 від 18 червня 2004 року Міністерства аграрної політики України, перейменовано в Нікопольський коледж Дніпропетровського державного аграрного університету.

29 червня 2004 року ОСОБА_2 звернулася до директора Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету з заявою про укладення строкової трудової угоди терміном на три роки (а.с.86).

Як вбачається із тексту наказу №60 від 01 вересня 2004 року Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету, контракт з ОСОБА_2 продовжено на один рік. Даний факт підтверджується підписом ОСОБА_2 в зазначеному наказі та відповідною відміткою в тексті контракту від 01 вересня 2003 року про продовження його дії до 1 серпня 2005 року (а.с.115,15).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 30 червня 2005 року (а.с.87) наказом №453 від 01 вересня 2005 року Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету, контракт з ОСОБА_2 було продовжено до 31 серпня 2006 року (а.с.112).

За заявами ОСОБА_2 від 22 травня 2006 року, 31 серпня 2007 року, 26 червня 2008 року та 31 серпня 2009 року (а.с.88-91) між сторонами щорічно укладались аналогічні контракти (а.с.68-70). Строк дії останнього контракту закінчився 30 серпня 2010 року.

Наказом №68к від 25 серпня 2010 року, з урахуванням наказу №12 від 21 лютого 2011 року про внесення змін в попередній наказ, позивачку звільнено з роботи 30 серпня 2010 року у звязку з закінченням строку дії контракту(а.с.10,97).

Перевіряючи доводи та заперечення сторін щодо заявлених вимог, суд прийшов до правильного висновку, що з наказами №51 від 27 серпня 2003 року, №52 від 28 серпня 2003 року Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету та записами №12, №13 у трудовій книжці ОСОБА_2 була обізнана та ознайомлена належним чином, про що свідчать її послідуючі дії, у тому числі: звернення до відповідача з заявою від 28 серпня 2003 року про прийняття на роботу за контрактом в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного університету викладачем хімії та біології і укладеним контрактом від 01 вересня 2003 року, які нею складені та підписані.

З позовом про незаконність зазначених наказів та записів в трудовій книжці ОСОБА_2 звернулася до суду 21 вересня 2010 року, тобто більше ніж через сім років (а.с.1).

Таким чином, встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в зазначеній частині вимог, у тому числі і з підстав пропуску останньою строку на звернення до суду за захистом порушеного права, і обгрунтовано відмовив в їх задоволенні.

Доводи позивачки про те, що про порушення свого права щодо вказаних наказів та записів в трудовій книжці вона дізналася лише у вересні 2010 року при ознайомленні з рішенням суду по цивільній справі №2-360/07 від 27 грудня 2006 року, ухваленого відносно позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі у відповідача, суд обгрунтовано не взяв до уваги, зазначивши, що вказане судове рішення не стосується прав та обовязків ОСОБА_2, у звязку з чим положення ч.3 ст.61 ЦПК України на неї не поширюється.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незаконності судового рішення в частині відмови в задоволенні позову не спростовують висновок суду про його безпідставність, підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 та скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не встановлено.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання недійсними контрактів від 1 вересня 2003 року, 31 серпня 2005 року, 31 серпня 2007 року, 27 серпня 2008 року та 31 серпня 2009 року, то в цій частині вимог суд послався на часткове їх задоволення.

При цьому суд обгрунтовано не прийняв до уваги доводи позивачки про незаконність застосування до неї контрактної форми трудового договору, зазначивши, що це прямо дозволено ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту» та що підстав для визнання недійсними контрактів від 1 вересня 2003 року, 31 серпня 2005 року, 31 серпня 2007 року, 27 серпня 2008 року не встановлено, оскільки ці контракти жодним чином не порушували прав позивачки.

Висновки суду в цій частині підтверджуються фактичними обставинами справи, у тому числі відповідними заявами ОСОБА_2 про укладення з нею контрактів та про продовження терміну їх дії, а також контрактами, які підписані як роботодавцем так і ОСОБА_2

Доводи останньої про недійсність контрактів, як таких що порушують її права, безпідставні та суперечать матеріалам справи і зазначеним нормам матеріального права, які регулюють правовідносини щодо укладення контрактів.

Разом з тим, встановивши відсутність підстав для визнання недійсними контрактів від 1 вересня 2003 року, 31 серпня 2005 року, 31 серпня 2007 року, 27 серпня 2008 року, суд прийшов до помилкового висновку про недійсність контракту від 31 серпня 2009 року щодо визначення строку його дії, зазначивши у судовому рішенні, що факт постійного переукладання контрактів дає підстави для застосування до останнього ст.39-1 КЗпП України.

Однак, суд не взяв до уваги, що дія ст.39-1 КЗпП України не поширюється на ч.2 ст.23 КЗпП України, тобто у випадку укладення контракту. Укладені між сторонами контракти від 1 вересня 2003 року, 31 серпня 2005 року, 31 серпня 2007 року, 27 серпня 2008 року суд визнав такими, що відповідають вимогам закону та не порушують прав позивачки.

Оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору, у тому числі контракту від 31 серпня 2009 року, ОСОБА_2 виявила при його укладенні та в цей же час виявила волю на його припинення після закінчення строку, на який він був укладений, про що свідчить відповідна заява ОСОБА_2 від 31 серпня 2009 року про укладення контракту (а.с.91) та контракт від 31 серпня 2009 року, укладений терміном з 31 серпня 2009 року по 30 серпня 2010 року, які нею підписані, наказ відповідача №68к від 25 серпня 2010 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи у звязку з закінченням строку дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України, з урахуванням наказу №12 від 21 лютого 2011 року про внесення змін в попередній наказ, є таким, що відповідає вимогам закону, що регулює порядок припинення трудового договору у звязку з закінченням строку його дії.

Таким чином, висновки суду про задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання недійсним контракту, укладеного між нею та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету від 31 серпня 2009 року щодо визначення строку його дії; поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді викладача на посаді викладача хімії та біології у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрного університету з 01 вересня 2010 року та визнання наказів №68к від 25 серпня 2010 року і №12 від 21 лютого 2011 року незаконними та їх скасування в частині, що стосується ОСОБА_2; стягнення з Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11 329,24 грн. та моральної шкоди 300 грн. і судових витрат є такими, що суперечать матеріалам справи та зазначеним вимогам закону, у звязку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду в зазначеній частині на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову в задоволенні таких вимог.З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга Дніпропетровського державного аграрного університету підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а апеляційну скаргу Дніпропетровського державного аграрного університету задовольнити.

Скасувати рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2011 року в частинах:

- визнання недійсним контракту, укладеного між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету від 31 серпня 2009 року щодо визначення строку його дії;

- поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді викладача хімії та біології у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрного університету з 01 вересня 2010 року та визнання наказів №68к від 25 серпня 2010 року і №12 від 21 лютого 2011 року незаконними та їх скасування в частині, що стосується ОСОБА_2;

- стягнення з Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11 329,24 грн. та моральної шкоди 300 грн.;

- стягнення з Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету на користь держави 121,79 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

ОСОБА_2 в задоволенні зазначених вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: