АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

23 квітня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Бойко О.Л.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_2 про розяснення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Управління земельних ресурсів Дніпропетровської міської ради про визначення розміру частки земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2011 року скасоване додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Управління земельних ресурсів Дніпропетровської міської ради про визначення розміру частки земельної ділянки.

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення розміру частки земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по вул. Чернишевського, 43 в м. Дніпропетровську відмовлено.

При розгляді справи в суді ІІ інстанції 19 грудня 2011 року колегія суддів встановила наступне.

У листопаді 2006 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення роміру частки земельної ділянки та поділу земельної ділянки.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вони з відповідачем є співвласниками домоволодіння № 43, яке розташоване по вул. Чернишевського в м. Дніпропетровську. У сторін виникають спори через користування земельною ділянкою, тому просила визначити розмір частки земельної ділянки, що належить їй та провести розподіл земельної ділянки. Позовні вимоги уточнювалися та доповнювалися. 19 травня 2009 року суд І інстанції визначив розмір частки земельної ділянки відповідно до Державного акту про право власності на землю ДП № 099972 від 01 грудня 2003 року, за позивачем визначені 17/100 частин, а за відповідачем - 83/100. Ухвалою цього ж суду від 19 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки - залишені без розгляду.

Ухвалою від 28 травня 2010 року суд І інстанції відмовив позивачу в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, де мали бути вказані конкретні дані земельної ділянки, що належить їй. Суд посилався на те, що рішення прийняте з усіх заявлених вимог, тому підстави для винесення додаткового рішення - відсутні.

Ухвалою суду ІІ інстанції від 16 серпня 2010 року ця ухвала суду була скасована і питання передане на новий судовий розгляд.

Ухвалою суду І інстанції від 21 жовтня 2010 року ОСОБА_2 відмовлено в винесенні додаткового рішення щодо визначення розміру частки земельної ділянки, яка належить їй (т. 2 а.с. 15-16).

23 травня 2011 року, за заявою позивача, Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська постановив додаткове рішення, яким відповідно до Державного акту про право власності на землю ДП № 099972 від 01 грудня 2003 року визначив за позивачем розмір земельної ділянки, кадастровий номер: :03:279:0021, площею 0,1000 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т. 2 а.с. 79-80).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати додаткове рішення, бо сторони є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га, яка не розділена, таке рішення порушує його право власності. Апеляційну скаргу задоволено, бо відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що постановив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалене рішення.

Рішенням суду І інстанції від 19 травня 2009 року не визначався ні порядок, ні межі користування спірною земельною ділянкою співвласників, за заявою позивача вимоги про розподіл земельної ділянки були залишені без розгляду і не були предметом судового розгляду.

Підстав для постановлення 23 травня 2011 року додатково рішення, яким суд визначив за ОСОБА_2 розмір земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по вул. Чернишевського, 43 в м. Дніпропетровську, не було, бо всі заявлені позовні вимоги суд вирішив 19 травня 2009 року.

Сторони є співвласниками, відповідно, 17/100 та 83/100 частин домоволодіння, що розташоване за вищевказаною адресою, які на праві сумісної власності прватизували спірну земельну ділянку, в таких же частинах, суд І інстанції визнав за ними право на земельну ділянку. Рішення компетентного органу чи суду стосовно розподілу земельної ділянки не приймалося.

У заяві ОСОБА_2 просить роз'яснити рішення суду ІІ інстанції, бо їй не зрозуміло чи визнане за нею право власності на 17/100 частин земельної ділянки, що розташована по вул. Чернишевського, 43 в м. Дніпропетровську, чи ні?

Колегія суддів дослідила матеріали справи, перевірила доводи, в межах вказаних у заяві вимог, і дійшла до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їх заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно ст. 307 ЦПК України апеляційному суду надане право скасувати рішення суду І інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Суд ІІ інстанції постановив рішення, яким у позові відмовлено з наступних підстав.

19 травня 2009 року суд І інстанції визначив розмір частки земельної ділянки відповідно до Державного акту про право власності на землю ДП № 099972 від 01 грудня 2003 року, за ОСОБА_2 визначені 17/100 частин, а за ОСОБА_3 - 83/100. Це рішення є чинним і може бути розяснене лише судом І інстанції, бо суд ІІ інстанції рішення про право власності на земельну ділянку сторін не приймав.

Щодо відмови ОСОБА_2 у визначенні належній їй частині земельної ділянки, то як зазначалося вище, рішенням суду І інстанції від 19 травня 2009 року не визначався ні порядок, ні межі користування спірною земельною ділянкою співвласників, за заявою позивача вимоги про розподіл земельної ділянки були залишені без розгляду і не були предметом судового розгляду, тому було скасоване додаткове рішення суду І інстанції від 23 травня 2011 року.

Оскільки апеляційна інстанція не приймала нового рішення щодо визначення права власності на частки земельної ділянки співвласників і не визначала її розміри, рішення роз'ясненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючися ст. ст. 220, 303, 307, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_2 в розясненні рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Управління земельних ресурсів Дніпропетровської міської ради про визначення розміру частки земельної ділянки - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: