Справа № 2-182/11
13 січня 2011р. Хортицький районний суд
в складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.
при секретарі Мороз В.С.
розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»про визнання кредитного договору недійсним, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»про визнання кредитного договору недійсним.
20.04.2007р. на виконання умов Кредитної угоди між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про видачу траншу № 1, відповідно до умов якого Позивач отримав кредит у розмірі 9000 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом 17,00% річних.
Статтею 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.
В судовому засіданні Позивач підтримав заявлений позов. Просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.
Представник Відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що оскільки Позивач на власний розсуд підписав угоди, був згоден з умовами надання кредиту, його погашення, а тому повинен виконувати умови підписаних угод. Банк діяв добросовісно, мав ліцензію на надання валютних кредитів № 22 від 04.01.2001р. та дозвіл № 22-2 від 29.07.2003 р. на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 та ч. 4 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Також пояснив, що отримання кредиту було волевиявленням, з умовами договору і додаткової угоди, графіком погашення ознайомлений.
Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким , що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
20.04.2007р. на виконання умов Кредитної угоди між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про видачу траншу № 1, відповідно до умов якого Позивач отримав кредит у розмірі 9000 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом 17,00% річних.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Своїм підписом у договорі Позивач підтвердив свою згоду з умовами вищевказаних угод.
У ст. 524 ЦК України зазначено про те, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Проте частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність"на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Банківська ліцензія була надана відповідачем в якості доказу та залучена до матеріалів справи.
Крім того, відповідно до п. 1 ст. 3 розділу II Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю " від 19 лютого 1993р. № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.
Згідно ч. 1,2,4 ст. 5 Декрету Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом; генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам раїни, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання; індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.
Відповідно до п.2 ст. 6 названого Декрету уповноважені банки та інші фінансові установи, одержали ліцензію Національного банку України: від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів; мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб-резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам-резидентам.
Згідно ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином суд дійшов висновку, що 20.04.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»був укладений кредитний договір та додаткові угоди на отримання кредиту у іноземній валюті за волевиявленням ОСОБА_1 З договорами ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис, справжність якого він не заперечує. Зграфіком погашення кредиту позивач був ознайомлений та банк мав право, у відповідності до діючого законодавства надавати кредит у іноземній валюті, тому суд вважає доводи викладені у позовній заяві такими, що не доводять недійсності указаних договорів та настання повязаних з цим наслідків.
Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.. 526,527,530,532,533 ЦК України.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»про визнання кредитного договору недійсним відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: