АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 42 ( 1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника Виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3? який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 03 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи- комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 45» м. Кривого Рогу, Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу, сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області, про визнання права користування квартирою, усунення перешкод та вселення у квартиру, визначення порядку користування жилим приміщенням, зобовязання зареєструвати громадян, зобовязання не чинити перешкод у вселенні та проживанні, користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2007 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В подальшому ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом про визнання неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.09.2009 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишено без розгляду.

27.02.2008 року ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права користування квартирою, усунення перешкод та вселення у квартиру, визначення порядку користування жилим приміщенням, зобовязання зареєструвати громадян, зобовязання не чинити перешкод у вселенні та проживанні, користуванні квартирою, який в подальшому уточнювала та просила суд визнати за нею та неповнолітнім ОСОБА_5 право користування спірною квартирою, усунути перешкоди та вселити їх у вказану квартиру, визначити порядок користування квартирою, виділивши їй з сином жилі кімнати площею 12.7 кв.м. та 12.7 кв.м., виділити ОСОБА_6 жилу кімнату площею 17.3 кв.м., залишивши у загальному користуванні кухню, туалет, ванну кімнату, зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області та комунальне підприємство «Житлово- експлуатаційна організація № 45» м. Кривого Рогу зареєструвати її у вказаній квартирі, зобовязати відповідача ОСОБА_6 не чинити перешкоди у вселенні її та сина у квартиру, проживанні та користуванні спірною квартирою.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 01.08.1998 року по 27.02.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 Від шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 15.03.2002 року згідно ордеру на житлове приміщення № 10 на сімю із трьох чоловік: ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_2. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_6 та їх неповнолітній син ОСОБА_5 Відповідач обіцяв зареєструвати у спірній квартирі і її, позивача, однак не зареєстрував. Відповідач ОСОБА_6 перешкоджав ОСОБА_2 проживати у спірній квартирі, тому, забравши сина, вона залишила спірну квартиру та тимчасово в ній не проживає з поважних причин. Неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований у спірній квартирі і має право на приватизацію відповідної частини квартири. Оскільки позивач не мешкає у спірній квартирі внаслідок того, що відповідач перешкоджає їй користуватися нею, вона незаконно позбавлена права на житло та приватизацію у зазначеній квартирі, просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_8 від 03 червня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3? який діє в інтересах позивача ОСОБА_2, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволені позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема: вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірна квартира була виділена також і на ОСОБА_2; що відповідач ОСОБА_6 чинив їй перешкоди у реєстрації у спірній квартирі, обіцяв зареєструвати її у спірній квартирі, однак не зробив цього; що ОСОБА_6 перешкоджав ОСОБА_2 та їх неповнолітньому сину проживати у спірній квартирі, внаслідок чого вона тимчасово не мешкала у спірній квартирі. Суд не застосував ч.2 ст. 71 ЖК України, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин. Рішення суду порушує Конституційні права ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на житло. Суд не взяв до уваги відсутності у ОСОБА_2 житла.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01.08.1998 року по 27.02.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15.03.2002 року, згідно ордеру на житлове приміщення № 10, виданого на підставі рішення виконкому Саксаганської районної ради від 20.02.2002 року, відповідачу ОСОБА_6 на сімю із трьох чоловік: ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_2.

У зазначеній квартирі на теперішній час зареєстровані відповідач ОСОБА_6, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

23.12.2008 року на спірну квартиру видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 імя відповідача ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_5 Спірна квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 про визнання за нею права користування спірною квартирою, усунення їй перешкод та вселення у квартиру, визначення порядку користування жилим приміщенням у спірній квартирі, зобовязання зар6еєструвати її у спірній квартирі, не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вселенні та проживанні, користуванні спірною квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2004 року, зареєстрована та мешкає у АДРЕСА_3, Позивач не надала суду доказів того, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням у спірній квартирі, в якій вона ніколи не була зареєстрована. Крім того, у теперішній час, квартира приватизована, та позивач не оспорила приватизацію.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придбане для проживання в ньому ( гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_6 перешкоджав їй у реєстрації у спірній квартирі, користуванню нею та проживанню у ній.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивач ніколи не була зареєстрована у спірній квартирі, зберігала за собою право користування квартирою 96 у будинку 188/12 по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, де зареєстрована, та мешкає з 2004 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання за позивачем права користування спірною квартирою, усунення їй перешкод та вселення у квартиру, визначення порядку користування жилим приміщенням у спірній квартирі, зобовязання зар6еєструвати позивача у спірній квартирі, не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вселенні та проживанні, користуванні спірною квартирою,

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_6 чинив їй перешкоди у реєстрації у спірній квартирі, обіцяв зареєструвати її у спірній квартирі, однак не зробив цього; що ОСОБА_6 перешкоджав ОСОБА_2 та їх неповнолітньому сину проживати у спірній квартирі, внаслідок чого вона тимчасово не мешкала у спірній квартирі, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту її звернення у відповідний орган з питань реєстрації у спірній квартирі, та на підтвердження створення перешкод з боку відповідача у проживанні у спірній квартирі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірна квартира була виділена також і на ОСОБА_2; колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки позивач зберегла за собою право користування квартирою 96 у будинку 188/12 по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, де зареєстрована та мешкає з 2004 року.

Доводи апеляційної скарги про не застосування судом ч.2 ст. 71 ЖК України, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин зважаючи на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло № Д 687 від 23.12.2008 року спірна квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_6 та неповнолітньому ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_5 житла, є безпідставними, оскільки позивач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3, де і має право користування зазначеним жилим приміщенням а неповнолітній ОСОБА_5 є співвласником спірної квартири та рішенням суду за ним визнано право користування жилим приміщенням у спірній квартирі та він вселений у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконного позбавлення права на приватизацію у зазначеній квартирі, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки таких позовних вимог позивачем заявлено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам по справі, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3? який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 03 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.В. Карнаух

ОСОБА_9