АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4622/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранника О.П.,

при секретарі - Самоткан В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс»

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «Дніпроінтертранс», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Дніпроінтертранс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 6 477,99 грн., моральну шкоду 1 500 грн., та судові витрати по справі в сумі 73,27 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено. В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовлено/а.с.244-248/.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ТОВ «Дніпроінтертранс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року скасувати та прийняти нове рішення, посилаючись на незаконність рішення, неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи/а.с. 251-254/.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 26 липня 2005 року о 08:30 хвилин на вул. Набережній Заводській, з боку вул. Павлова, в напрямку Кайдакського мосту рухався автомобіль «Мерседес» д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який в ході руху допустив зіткнення з рухаючим попереду, в попутному з ним напрямку, автомобілем «Опель Омега» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП водій ОСОБА_2 отримав тілесні пошкодження та автомобілям завдані значні механічні ушкодження.

В порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 по факту ДТП за ст. 286 КК України було відмовлено. Адміністративна справа за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3 була припинена через сплив строку, передбаченого ст.38 КУпАП. Згідно довідки № 70/27-682 автотехнічного дослідження від 28.09.2005 року встановлено, що дії водія мікроавтобуса «Мерседес» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідають вимогам п.12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному звязку з настанням події даного ДТП.

Згідно висновку експерта № 322/05 від 04 серпня 2005 року, сума шкоди, заподіяної володільцю транспортного засобу «Опель-Омега», д.н. знак 93-554 АВ складає 6 177,99 грн./а.с.9-11/.

Власником транспортного засобу «Опель-Омега» д.н. знак 93-554 АВ є ОСОБА_5А./а.с.6/, який 31.01.2004 року видав довіреність на ОСОБА_2 на право користування та розпорядження належним йому транспортним засобом/а.с.7/.

Автомобіль «ОСОБА_6 308 DПЕ», д/н НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4 яка, як власник, уклала договір оренди від 18.03.2004 року з ТОВ «Дніпроінтертранс» строком на три роки, який посвідчено приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 за реєстровим №741/а.с.88,89,222,223/.

Згідно інформації КУПТ міської ради «Дніпроміськтранс», відповідно до даних диспетчерського обліку зазначений транспортний засіб працював на маршруті №121 «ж/м-Парус-Центр» в м.Дніпропетровську.

Переможцем конкурсу на право здійснення перевезень пасажирським автомобільним транспортом є ТОВ «Дніпроінтертранс», згідно протоколу засідання конкурсного комітету з перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 17.03.2005 року №6 та ТОВ «Дніпроінтертранс» приступив до виконання перевезень з 01.05.2005 року/а.с.91/.

ОСОБА_3 знаходився в трудових стосунках з ТОВ «Дніпроінтертранс», яке видавало йому путьові листи, мало ліцензійну картку до ліцензії на транспортний засіб, ОСОБА_3 проходив предрейсовий медичний та технічний огляд у ТОВ.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що саме володільцем транспортного засобу «ОСОБА_6 308 DПЕ», д/н НОМЕР_1, яким під час ДТП керував ОСОБА_3, є відповідач ТОВ «Дніпроінтертранс».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав(договору оренди, довіреності і т.і.). Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 керував автомобілем «Опель-Омега» д.н. знак 93-554 АВ на підставі довіреності/а.с.7/, а між ОСОБА_4 та ТОВ «Дніпроінтертранс» укладено договір оренди автомобіля ОСОБА_6 308 DПЕ», д/н НОМЕР_1/а.с.222/, тому посилання ТОВ на те, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем та на те, що судом не встановлено належність транспортного засобу підприємству є безпідставним.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що ДТП 26 липня 2005 року, внаслідок якої позивачу була заподіяна шкода, сталася з вини ОСОБА_3 водія відповідача ТОВ «Дніпроінтертранс», що підтверджено дослідженими у суді доказами, та в силу ч.1 ст. 1172 ЦК України стягнув з ТОВ на користь ОСОБА_2 вартість відновлення пошкодженого автомобіля у сумі 6 477,99 грн. розмір якої був підтверджений у суді висновком експерта (а.с. 9-11).

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення в частині відшкодування матеріальної, моральної шкоди та стягнення судових витрат, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційн6ій скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 п.1, 313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: