Справа № 2/2506/1399/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2011 року

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Лямзіної Н.Ю.,

при секретарі Хурсі О.О.,

за участю представник позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» про визнання факту спільного проживання однією сімєю без шлюбу, визнання іпотечного договору недійсним та визнання права власності на ? будинку, третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_3 з 24 грудня 2005р., визнати недійсним договір іпотеки житлового будинку м.Чернігів вул.Землянична буд.46 № 8476 від 29.08.2008 року, укладений між Акціонерним-комерційним банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»та ОСОБА_3 для забезпечення виконання останнім зобов'язань за кредитним договором від 29.08.2008р. на суму кредиту 175 510 доларів США , в порядку поділу спільної сумісної власності визнати за позивачкою право власності на ? житловий будинок 46 вул. Землянична м.Чернігів, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що з 24.12.2005 р. вона перебуває у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, вони мають спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

В 2005 р. за рахунок спільних зусиль та спільних накопичень вони придбали земельний наділ (а.с.11) та разом, спільно строїли житловий будинок 46 вул. Землянична м.Чернігів, рішенням Деснянського райвиконкому від 28 липня 2008 року № 181 (а.с.12), під час спільного проживання було зареєстроване право власності на житло будинок 46 вул. Землянична м.Чернігів (а.с.17)

З врахуванням того, що будинок 46 вул. Землянична м. Чернігів було побудовано спільними зусиллями та під час спільного проживання позивачки та ОСОБА_3, він є їх спільною сумісною власністю.

29.08.2008 р. без відома та згоди позивачки ОСОБА_3 був отриманий кредит в Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», для забезпечення грошового зобов'язання укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку переданий будинок 46 вул. Землянична м. Чернігів. З врахуванням того, що іпотечний договір № 8476 було укладено ОСОБА_3 без нотаріально посвідченої згоди співвласника ОСОБА_2, остання просить визнати його недійсним. Крім того, з врахуванням інтересів неповнолітніх дітей, діяльності відповідача ОСОБА_3, яка поставила у скрутне положення їх родину, позивачка просила суд визнати за нею право власності на ? частини будинок 46 вул. Землянична м. Чернігів.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилася, її представник за довіреністю ОСОБА_1, позовні вимоги викладені вище, підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Це підтверджується тим, що з цього часу вони мають реєстрацію за однією адресою, а також наявністю в них спільних дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4.. Але без відома та згоди позивачки 29.08.2008р. він отримав кредит та передав в іпотеку домоволодіння будинок 46 вул. Землянична м.Чернігів, яке в 2008 року було побудовано та прийнято в експлуатацію на праві приватної власності, ним за спільні кошти їхньої з позивачкою сім'ї, а потім тривалий час перебудовувався та удосконалювався також за рахунок їх власних зусиль. Представники в судове засідання не зявилися .

Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради просила справу розглянути у її відсутність та прийняти рішення з урахуванням інтересів дітей.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення допитаних під присягою свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень п.5) ч.І ст.256 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 мають спільних дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15).

Крім того, твердження позивачки ОСОБА_2 підтверджується тим, що вони мешкають спільно з відповідачем з 24.12.2005р. разом купували і будували будунок 46 по вул. Землянична м.Чернігова (а.с. 13).

Відповідно до довідки голови вуличного комітету на теперішній час в будинку 46 вул. Землянична м.Чернігів зареєстровані та мешкають однією сім'єю: ОСОБА_2, неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Допитані під присягою в якості свідків відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили, що приблизно 2005 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають однією сім'єю, мають двох неповнолітніх дітей, ведуть спільне сумісне господарство, купували земельну ділянку та будували будинок разом за спільні кошти.

Допитаний під присягою в якості свідок відповідача ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що кошти які ОСОБА_3 отримав за договором іпотеки від Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»він під розписку віддав йому на розвиток бізнесу, про що позивачка не була повідомлена. Борг сплачувався з коштів які давав ОСОБА_11

В іншому зареєстрованому шлюбі в цей період часу позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не перебували.

За таких обставин доводи позивачки суд вважає доведеними, проте встановлює факт сумісного проживання з 01.01.2004 р. з часу набрання законної сили Сімейного кодексу України, нормами якого вперше врегульовано питання про права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, з врахуванням того, що до 01.01.2004р. встановлення такого факт, не тягне яких-небудь правових наслідків.

Як зазначено вище положеннями ст.74 Сімейного кодексу України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

За правилами, встановленими ст.369 ЦК України, згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути встановлена письмово і нотаріально посвідчена.

Ця норма знайшла своє відображення також і у спеціальному законі, а саме ст.6 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає: «майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників».

Отже, під час укладення іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 29.08.2008 року, зареєстрованого за № 8476, та додаткового договору, права ОСОБА_2 були порушені, оскільки нотаріальної згоди на передання будинку в іпотеку не давала.

Стаття 17 ч.1 п.4 Закону «Про іпотеку»передбачає, що підстави припинення іпотеки є визнання іпотечного договору недійсним.

Виходячи з цього, згідно ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ст..203 цього кодексу.

Відповідність до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України «якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або заінтересована особа заперечує його дійсності на підставах, встановлених законом такий правочин може бути визнаний судом недійсним ».

На підставі ст..216 ч.1 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Вимоги про зобовязання приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виключити запис про накладення заборони відчуження з реєстру № 8476 являються похідними від основних вимог і також підлягають задоволеню.

На підставі наведеного суд вважає, що житловий будинок 46 вул.Землянична м.Чернігів придбаний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 01.08.2005р. (а.с.18) під час проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, є їх спільною сумісною власністю.

Судовим розглядом встановлено, що 29.08.2008 року між Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір для забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 8476 від 29.08.2008 р. Предметом іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно житловий будинок 46 вул.Землянична м.Чернігів.

В супереч положенням ст.65 Сімейного кодексу України нотаріальна засвідчена згода ОСОБА_2 на укладення іпотечного договору № 8476 від 29.08.2008 року отримана не була. З боку відповідача ОСОБА_3 було надано заяву в якій в супереч об'єктивній дійсності він стверджував, що на момент придбання житлового будинку 46 вул.Землянична м.Чернігів він не перебував у фактичним шлюбних відносинах та зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей, що мають право користування цим приміщенням не має.

Крім того, при укладені зазначеного правочину відповідачем було також проігноровано положення ст. 67 Сімейного кодексу України, якою закріплено право на укладення дружиною, чоловіком з іншою особою договору купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Положеннями 4.2 ст. 65 Сімейного кодексу України передбачено право дружини, чоловіка на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 4.4 ст.369 ЦК України передбачено, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно Ст.70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним договором. Збільшення частки дружини та чоловіка допускається за рішенням суду лише у випадках, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Положеннями ст.365 ЦК України передбачені випадки коли право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, зокрема, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спірне володіння і користування майном є неможливим таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

З врахуванням того, що іншого житла для проживання, ніж житловий будинок 46 вул.Землянична м.Чернігів відповідач ОСОБА_3 не має, належна йому частка у праві власності на вказане майно є значною, даних про неможливість реального поділу спірного домоволодіння нема, вимоги ОСОБА_2 визнання за нею права власності на домоволодіння в цілому зі сплатою відповідачеві грошової компенсації за належну йому частку задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного вище позовні вимоги ОСОБА_2, враховуючи, що позовні вимоги підтверджено належним чином щодо визнання недійсним договору іпотеки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними й обґрунтованими, тому підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_3 на її користь суд стягує судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 67,69,70,71,74 Сімейного кодексу України, ст.365, 369 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 136, 208-210, 212-215, 293 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 з 24 грудня 2005 року по теперішній час.

Визнати недійсним договір іпотечний договір № 8476 від 29.08.2008 року, укладений між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку 46 по вул.Землянична м.Чернігова.

Виключити запис про обтяження житлового будинку, що знаходиться м.Чернігова вул..Землянична, будинок 46- з державного реєстру іпотек.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області .

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: