Справа № 22-ц-2315/11 Головуючий у І інстанції Бабіш А.А.
Провадження № 22-ц/8115/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Мережко М.В.

суддів Голуб С.А., Малорода О.І.

при секретарі Білан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

встановила:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк » заборгованість за кредитним договором в розмірі 26876 грн. 43 коп. та судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору у розмірі 268,76 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд ухвалив своє рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Суд не врахував доводи відповідача проте, що він не виконував належним чином свої договорні зобов»язання з тих причин, що відділення відповідача № 32, в якому безпосередньо укладався кредитний договір, змінило свою адресу, не поставивши відповідача про це до відома. У зв»язку з наведеним, оскільки договір виконується за місцем його укладення, відповідач не мав можливості сплачувати внески.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позву.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в справі, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не піддягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» в особі заступника начальника Відділення № 32 та відповідачем було укладено кредитний договір № 43/32, відповідно до якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит на споживчі потреби у сумі 16680 грн. на наступних умовах: дата повернення кредиту: 27 травня 2011 року, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитними коштами - 24 % річних (а.с. 6-15).

Розділ 8 даного договору містить реквізити сторін, зокрема в ньому зазначено місцезнаходження кредитора, тобто ВАТ «ВіЕйБі Банк», також адреса філії, заступник начальника якої і був уповноважений від імені Банку укласти цей договір.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 43/32, відповідач станом на 27.09.2010 року має заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 26876,43 грн., що складає: плату за пропуск платежів - 2986,14 грн., кредит - 15331,04 грн., комісія за РО - 3429,70 грн. і відсотки 5129,55 грн. (а.с.5).

Як встановлено п. 2.7.1. даного кредитного договору, позивач мав право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання відповідачем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що за умови порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків, позивач мав право достроково, до граничної дати повернення кредиту, вимагати від відповідача дострокового виконання боргових зобов'язань. У зв'язку з цим зауваження відповідача щодо того, що термін повернення кредиту - 27.05.2011 року, а тому позивач не має підстав для звернення до суду, є необґрунтованим.

Відхиляючи інші заперечення відповідача проти позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відділення № 32 є філією ВАТ «ВіЕйБіБанк». Відповідно до ч.І, 3 статті 95 ЦК України філія - це відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженнням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Таким чином, Відділення № 32 не є юридичною особою, воно діє на підставі окремого положення, виступає від імені головного банку, має свій субкореспондентський рахунок і МФО, здійснює банківські операції на основі довіреності головного банку і дозволу, виданого регіональним управлінням НБУ за місцем знаходження філії. Крім того, Відділення № 32 не є кредитором у даному грошовому зобов'язанні. Таким чином, місцем виконання грошового зобов'язання є місце знаходження ВАТ «ВіЕйБі Банк» і зміна місця знаходження Відділенням № 32 не є перешкодою у виконанні відповідачем покладених на нього обов'язків. Більше того, пункт 3.3.4 кредитного договору № 43/32 передбачає обов'язок позичальника повідомляти ОСОБА_4 про відомі Позичальнику події, що негативно впливають на виконання цього Договору не пізніше п'яти календарних днів з дня коли йому стало відомо про такі події. Однак, в порушення даного пункту договору відповідач не повідомив позивача про труднощі з виконанням даного договору через зміну місця знаходження Відділенням № 32, а тому такі дії відповідача необхідно розцінювати як ухилення від виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту та сплаті відсотків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач порушив умови укладеного ним договору, а тому має повернути банку отриманий кредит.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції. Всі доводи, які наведені в апеляційній скарзі є аналогічними тим запереченням, які відповідач висловлював в суді першої інстанції проти позову і які суд першої інстанції детально проаналізував та обґрунтовано відхилив.

Відповідно до прийнятих сторонами умов договору, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку, стягнувши з відповідача заборгованість з погашення суми кредиту, відсотків за користування цими коштами та штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання. Розрахунки по заборгованості, надані позивачем, на думку колегії, не викликають сумнівів у їх вірності.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновок суду щодо задоволення позову і стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а також щодо відмови у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є вірним та обґрунтованим, таким, що узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307 ч.І п.1, 308, 314 ч.І п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді