АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Качур Л.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Весела Долина»

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Весела Долина» до ОСОБА_2 про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору, треті особи: Відділ Держкомзему у Тома-ківському районі Дніпропетровської області, Селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_3В.», -

В с т а н о в и в :

У травні 2011 року СФГ «Весела Долина» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору поновленим та скасування державної реєстрації договору посилаючись на те, що 10 липня 2002 року між СФГ „Весела Долина" та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом договору є земельна ділянка площею 6,396 га сільськогосподарського призначення (пай № 180), що належить відповідачеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ДП № 090847. 30 серпня 2002 року. Договір зареєстровано ВК Томаківської селищної ради. 26.12.2003 року укладено доповнення до Договору від 10 липня 2002 року, де п.1 змінено термін дії Договору та визначено термін закінчення його дії 01 листопада 2010 року, який на даний час закінчився, але позивач продовжує користуватись земельною ділянкою. 12 квітня 2011 року відділ Держкомзем у Томаківському районі повідомив позивача про те, що договір не може бути зареєстрований на новий строк у зв'язку з тим, що земельна ділянка вже передана в оренду, про що свідчать записи в Книзі про державну реєстрацію договорів оренди землі, що змусило позивача звернутися до суду. Просив суд визнати договір оренди землі від 10 липня 2002 року поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, зобов'язати відділу Держкомзему у Томаківському районі здійснити державну перереєстрацію договору оренди землі від 10 липня 2002 року та стягнути з ОСОБА_2 . на користь СФГ "ОСОБА_4 судові витрати (а.с.3-4,38-40).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року у задоволенні позовних вимог СФГ «Весела Долина» - відмовлено (а.с.44-47).

В апеляційній скарзі (а.с.48-50) СФГ «Весела Долина» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми Закону України «Про оренду землі», а не договору;

- позивач вчинив всі необхідні дії для продовження строку договору оренди, а саме надав відповідачу письмове повідомлення про бажання продовжити дію договору оренди від 10 серпня 2002 року, який він підписав, що міститься в матеріалах справи, але суд не звернув на нього уваги;

- станом на 19 вересня 2011 року відповідач не звертався до СФГ «Весела Долина» з вимогою про повернення земельної ділянки у звязку з закінченням договору оренди або з претензіями щодо неналежного виконання умов договору, а тому згідно ст.33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах;

- суд без належних підстав залучив до матеріалів справи заяву СФК «ОСОБА_3 В.» за відсутністю даних, що підтверджують статус юридичної особи і повноваження особи, яка підписала заяву;

- акт приймання-передачі земельної ділянки від 10 серпня 2009 року не може свідчити про дійсність події, оскільки договір оренди від 10 липня 2002 року ще діяв на цей час, а договір оренди між СФГ «ОСОБА_3В.» та відповідачем не містить ознаки предмету оренди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що 10 липня 2002 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, яка належить відповідачу, строком до 01 листопада 2010 року, після закінчення строку договору оренди позивач продовжує умисно використовувати земельну ділянку відповідача, незважаючи на укладення ОСОБА_2 договору оренди з іншим СФГ, який зареєстровано у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії договору оренди земельної ділянки закінчився 01 листопада 2010 року (а.с.5-6).

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, після закінчення строку, на який було ук-ладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

За змістом цієї норми закону поновлення договору оренди землі не є авто-матичним.

Орендар, який має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору, має право на укладення договору оренди землі на новий строк на умовах, які є не гіршими за умов договорів, які запропоновані орендодавцю іншими орен-дарями.

Доказів щодо надання відповідачу пропозиції про поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та проекту такого договору позивачем суду не надано.

З доданого позивачем до апеляційної скарги проекту договору оренди землі від 02 листопада 2010 року вбачається, що на ньому мається підпис з боку орендодавця (а.с.53-55).

Але в запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що вона такий договір з позивачем не підписувала (а.с.66-68).

Доводи відповідача з цього приводу позивачем не спростовані.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо орендар продовжує кори-стуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за від-сутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В матеріалах справи міститься договір оренди земельної ділянки від 01 серпня 2009 року, укладений відповідачем з СФГ «ОСОБА_3В.», що зареєстрований в державному реєстрі земель 12 листопада 2010 року, свідчить про відсутність бажання з боку відповідача щодо продовження договору з позивачем на новий термін (а.с.18-19).

Згідно заяви до відділу Центру державного земельного кадастру від 01 серпня 2009 року відповідач зазначив свою волю укласти договір з новим орендарем (а.с.24).

Отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідач заперечувала проти поновлення договору оренди з позивачем.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору не направив позивачу письмове заперечення проти користування позивачем земельною ділянкою, не можуть бути прийняті до уваги.

Вбачаються безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що при поновленні договору не відбулося припинення договору, оскільки позивач за мовчазною згодою відповідача продовжує використовувати земельну ділянку, нараховує орендну плату, виконує умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів того, що він продовжує використовувати земельну ділянку, нараховує орендну плату, виконує умови договору.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Весела Долина» - відхилити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: