РІШЕННЯ

Іменем України

15.07.2011 року Справа № 2-3869/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа - орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу, укладеного із ОСОБА_2 22.10.1994 року, має дитину ОСОБА_3; після розірвання 20.08.2001 р. шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 син залишився мешкати разом із матірю, та за весь цей час батько дитини бачився із дитиною лише один раз, жодного із покладених законом на батьків обовязків відповідач не виконує, не приймає педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина, та усі питання щодо виховання дитини вирішуються без участі та підтримки відповідача. Відповідач жодним чином не піклується про сина, та не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоровя, що, на думку позивача, підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обовязків; син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної моральної підтримки, тобто батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Разом з тим, як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач не виконує також свого обовязку щодо виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, не зважаючи на звернення до нього з боку позивача із прохання сплачувати аліменти, пояснюючи, що сину необхідне відповідне харчування, одяг, оздоровлюючий відпочинок, тоді як позивач на даний час значних доходів не має. Посилаючись у позові на те, що відповідач не має стабільного доходу, та згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бут збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану, у позові й заявлено вимогу про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи проводити стягнення з дня винесення рішення і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, думку прокурора, який висловився про обґрунтованість вимог позивача та доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, а також врахувавши заяву представника третьої особи, яка підтримала вимоги позову, та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 народився 23 травня 1996 року, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до даного свідоцтва ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, який мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач доводиться їй хрещеною донькою, та с самого початку ОСОБА_2 не бажав народження дитини (ОСОБА_3А.), навіть придушував дитину подушкою, взагалі не піклується про сина, та їй відомо, що лише одного разу він надіслав з вязниці 100 грн. аліментів на утримання сина. Як пояснила свідок, дитина не потрібна батькові, який зявлявся одного разу на 3-4 роки, обкрадав, витягував що можна з дому, аби продати, та зникав. Коли були потрібні грошові кошти на серйозну операцію дитині ОСОБА_2 не надав; у дитини проблеми з щитовидною залозою. Останнього разу ОСОБА_2 приїжджав у серпні 2009 року, утім, коли він приїхав, витягнув срібло з дому, чудом вдалося зберегти квартиру, адже він бажав її продати, вкрав у дитини светр.

Разом з тим, відповідно до висновку 01.03.2011 р. комісія з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради дійшла до висновку, розглянувши заяву ОСОБА_1 та надані документи про позбавлення батьківських прав, про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, 23.05.1996 р.

Оскільки обовязок щодо виховання дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а також враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вбачаються правові підстави для ухвалення судом рішення про задоволення позову. Разом з тим, приймаючи за поданим позовом рішення, враховується встановлення судом на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів того факту, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться перебігом її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування та з урахуванням стану здоровя дитини медичного догляду, її лікування, не зважаючи на те, що дитина перенесла операцію та має захворювання на щитовидну залозу, що безумовно негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, взагалі не спілкується із дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, заняття нею творчістю, не сплачує аліменти, покладені на нього судовим рішенням. Зазначені фактори розцінюються судом як ухилення від виховання дитини з урахуванням свідомого нехтування батьком дитини (відповідачем) своїми обов'язками.

З приводу заявленою у позові вимоги про збільшення розміру аліментів, то для суду вбачаються підстави для її задоволення, виходячи з наступного.

За ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 мешкає разом із матірю (позивачем), яка тимчасово не працює, та загальний прибуток сімї складає 625 грн. Не зважаючи на покладення судом на батька дитини ОСОБА_2 виконання батьківського обовязку щодо утримання дитини, ОСОБА_2 його не виконує. Судом, таким чином, за розгляду даної справи встановлена зміна матеріального становища одержувача аліментів, та ухвалення про збільшення аліментів. Водночас, що стосуються розміру аліментів, суд виходить з наявності передбачених ст. 184 СК України підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, адже відповідач має нерегулярний дохід, тому вбачаються підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому у позові розмірі, що, на переконання суду, буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед дитиною.

Вирішуючи в обовязковому порядку на виконання п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, зважаючи на те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню до стягнення сплачені позивачем при подачі позову судові витрати.

Керуючись ст. 11, 15, ст. 212, 214-215, 218, 367, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, 26.06.1976 р., батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягувати з ОСОБА_2, 26.06.1976 р., на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 07.04.2011 р., та до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, 26.06.1976 р., в дохід держави судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 51 грн., та оплатою витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя