Справа № 22-ц-4341/11 Головуючий у 1 інстанції: Зима І. Є.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року

року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя - Шумська Н.Л.

суддів: Кіт І.Н., Федоришин А.В.

секретар Гордій У.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.05.2011року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Західінкомбанкпро стягнення коштів, відшкодування шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду 28.01.2011року з позовом до відповідача про стягнення коштів внесених за договором банківського вкладу 49000грн., 5618грн. упущеної вигоди, 1519грн. компенсації у звязку з інфляцією, 3% річних - 980грн., 50000грн. моральної шкоди.

Рішенням суду від 27.05.2011року позов задоволено частково, стягнено з відповідача 49000грн., відшкодовано судові витрати. У решті позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. У скарзі просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову, стягнути на його користь 5618грн. упущеної вигоди, 1519грн. компенсації у звязку з інфляцією, 3% річних - 980грн., 50 000грн. моральної шкоди та відшкодувати судові витрати, в решті рішення залишити без змін. Апеляційну скаргу мотивує незаконністю та необгрунтованістю рішення суду, неправильним застосуванням норм матеріального права, тому висновки суду суперечать закону, ст.16, 23, 625 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткову обгрунтованість апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення за ст.625 ЦК, грунтував свої рішення на Постанові Правління НБУ від 12.02.2010року, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог п.2ч.3ст.85 Закону України Про банки та банківську діяльність, що протягом дії мораторію не нараховується неустойка, інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може. Суд першої інстанції помилково утотожнив поняття неустойки і фінансових санкцій з законодавчо встановленою нормою відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Згідно вимог ст.625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Тому ці вимоги, обгрунтовані ст.625 ЦК колегія суддів вважає підставними.

Щодо вимог про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі грунтуються на нормах процесуального та матеріального права.

Крім того, вимога про стягнення 5618грн. збитків - упущеної вигоди не доводиться належними та допустимими доказами. А доказування, згідно ст.60 ЦПК, не може грунтуватись на припущеннях.

Також колегія суддів погоджується з мотивами оскаржуваного рішення щодо відмови у відшкодуванні моральної шкоди в сумі 50 000грн., так як дія норм матеріального права у ст.23, 386, 1167 ЦК, Закону України Про захист прав споживачівне поширюються на правовідносини сторін.

Таким чином, колегія суддів, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконання, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до помилкової відмови в обгрунтованих позовних вимогах. Тому на підставі ст.309 ЦПК, колегія суддів скасовує рішення в частині відмови у відповідальності за порушення грошового зобовязання, у цій частині виносить нове рішення про задоволення позову, зміни до рішення в частині судових витрат, згідно ст.88 ЦПК, а решту рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 88, 303, п.2ч.1ст.307, 309, ч.2ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.625 ЦК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.05.2011року задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.05.2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Західінкомбанкскасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення з ПАТ Західінкомбанкна користь ОСОБА_2 3% річних 980грн., інфляційних нарахувань 1519грн.

Змінити рішення в частині стягнення судових витрат, стягнути з ПАТ Західінкомбанкна користь ОСОБА_2 514грн. 99 коп. судового збору, 120 грн. здійснених витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено протягом 20-ти днів з часу набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованеого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Шумська Н.Л.

Судді Кіт І.Н. Федоришин А.В.