Справа № 22-ц-3023/11 Головуючий у 1 інстанції: Курилець А. Р.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді : Шумської Н.Л.

суддів: Бермес І.В., Шандра М.М.

секретар: Карнидал В.В.

за участі представника апелянта ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львіської міської ради на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2011року

по справі за позовом Галицької районної адміністрації Львіської міської ради до ОСОБА_3, із залученням третьої особи Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про приведення віконних заповнень до автонтичного вигляду , -

ВСТАНОВИЛА:

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (ГРА) звернулась до суду з позовом до відповідача про зобовязання приведення віконних заповнень у квартирі АДРЕСА_1 на головному фасаді будинку до автентичного вигляду. Заявою від 11.10.2010року збільшено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ГРА 50 000 грн. матеріальної шкоди за пошкодження та зміну вигляду обєкта історико-архітектурної (культурної ) спадщини мста Львова головного фасаду будинку №14 по вул.М.Горького в м.Львові.

Рішенням суду від 11.02.2011року позов задоволено частково, зобовязано відповідача за власні кошти привести два самовільно встановлені віконні заповнення у АДРЕСА_2 на головному фасаді будинку до автентичного вигляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнено з відповідача судові витрати в дохід держави.

Рішення оскаржено позивачем. Згідно апеляційної скарги від 25.02.2011року позивач вважає рішення в частині відмови у позові незаконним та просить скасувати. Мотивує тим, що будинок 14 по вул.М.Гоголя є памяткою культурної спадщини. Згідно п.1, 3 рішення Виконавчого комітету Львівської мської ради від 31.08.2007року №643 Про впорядкування та встановлення віконних і дверних заповнень фасадів на території історичного ареалу м.Львова замін та встановлення віконних заповнень фасадів будинків усіх форм власності, які розміщенні в історичному ареалі міста, виконувати за наявності погодженої проектно-кошторисної документації, за власні кошти. Відповідно до ч.2ст.24 Закону України Про охорону культурної спадщинивикористання памятки повинно здійснюватись у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень памятки і забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядкування оздоби, тощо. Оскільки своїми діями по заміні віконних заповнень відповідачем завдано шкоди обєкту культурної спадщини, така шкода повинна бути відшкодована. Однак, судом не взято до уваги обставини недотримання відповідачем вимог збереження памятки, рішення про відмову у задоволенні позову про відшкодування шкоди незаконе. Згідно ст.190 ЖК перебачено, що громадяни, які заподіяли шкоду будинкам, жилим приміщенням тощо зобовязані відшкодувати заподіяну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог і заперечень, мотивів поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін.

Задовільнивши позов в частині первинно заявленої позовної вимоги, суд не знайшов підстав для задоволення позову про відшкодування 50 000 грн. матеріальної шкоди з мотивів відсутності доказів заподіяння на цю суму матеріальної шкоди позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким обгрунтуванням відмови, оскільки згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження обгрунтованості та підставності позову в цій частині позивачем не представлено жодного належного та допустимого доказу про розмір завданої шкоди 50 000грн. Позивачем чи уповноваженим органом не проведено у передбачений законом спосіб оцінки заподіяної шкоди, не визначено на підставі якого нормативного акту районна адміністрація має право на таке відшкодування, не подано доказів проведення витрат на приведення фасаду до попереднього стану.

На позивачеві лежить обовязок доказування і подання доказів, як передбачено ст.60 ЦПК України. Рішення суду, згідно ч.4ст.60 ЦПК України, не може грунтуватись на припущеннях, а належних та допустимих доказів завдання відповідачем матеріальної шкоди на 50 000грн. позивачем не надано та судом не здобуто. Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, обгрунтування апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2011року по справі за позовом Галицької районної адміністрації Львіської міської ради до ОСОБА_3, із залученням третьої особи Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про приведення віконних заповнень до автентичного вигляду - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20-ти днів з часу набрання законної сили, шляхом подання на неї касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованеого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Шумська Н.Л.

С у д д і: ОСОБА_4, ОСОБА_5