Справа № 0417/2-3623/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві і у судовому засіданні позивачка посилалася на те, що 18 вересня 1999 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. В шлюбі народилося двоє синів: ОСОБА_3, 19 липня 2003 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. На початку подружнього життя чоловік зловживав спиртними напоями, після її наполягань він закодувався від алкогольної залежності, та зараз не вживає спиртні напої. Разом з тим чоловік захопився азартними іграми, та усі кошти з сімї почали зникати у гральних клубах. Навіть дійшло до того, що чоловік без її відому виносив з сімї кредитні кошти та не повертав їх. Весь час їх спільного життя чоловік неодноразово змінював місце своєї роботи, постійного місця роботи ніколи не мав. Окрім того, чоловік не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сімї, інтереси сімї його не цікавлять, він не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не займається вихованням синів, не турбується про них, йому не відомо про взаємоповагу один до одного. На ґрунті викладеного в сімї постійно виникали сварки, він проявляв до неї неповагу. Більше того, їй стало відомо, що на протязі всього подружнього життя чоловік порушував подружню вірність з іншими жінками, навіть, дозволяв собі не зявлятися по декілька днів до дому, вигадуючи причини. Навпаки, його ставлення до сімї та дітей призвели до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Саме з вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. В 2008 році вона вже зверталася до суду з тотожним позовом, але коли дізналася, що вдруге завагітніла від чоловіка, з її згоди позов було залишено без розгляду, оскільки вона сподівалася, що народження другої дитини приведе чоловіка до тями та він повернеться до нормального способу життя в сімї. Але, навіть, після народження другого сина чоловік до нормального подружнього життя не повернувся. Знову, з початку літка 2011 року, вона стала підозрювати чоловіка в подружній зраді з іншими жінками. Вона дізналася, що в чоловіка є інша жінка, яка від нього вагітна. З початку2011 року, після чергової сварки було припинено спільне життя, спільне господарство не ведеться і не має намір відновлювати подружні відносини. На сьогодні, вона втратила до відповідача почуття любові і поваги, і вважає, що подальше збереження родини не можливо, оскільки збереження родини з відповідачем буде суперечити її принципам і моральним принципам збереження сімї. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. На їх утримання стягуються аліменти з відповідача за рішенням суду. Спору про поділ майна не має. Просила шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що бажає зберегти сімю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 18 вересня 1999 року в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №657, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилися сини: ОСОБА_3, 19 липня 2003 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що сторони з початку 2011 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе.

Причиною розпаду сімї є подружня зрада відповідача, його захоплення азартними іграми та не бажання брати участь у ведені домашнього господарства, не надання матеріальної допомоги сімї, не бажання брати участь у вихованні синів, і те, що позивачкою втрачено почуття поваги та любові до відповідача.

При постановленні рішення, суд враховує те, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач же не вчинив жодних дій щодо збереження сімї, а тому приходить до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3,7,10, 11, 15, 57,88,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ( дошлюбне прізвище Гринник) ОСОБА_5, зареєстрований 18 вересня 1999 року в Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №657, які мають малолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.П. Слюсар