Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 3634 / 2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко І.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

«25» жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О..

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3. звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору.

В позовній заяві зазначав, що 21 квітня 2008 року між ним ОСОБА_3 (далі Позичальник) та Акціонерним комерційним банком «Форум»( далі Банк) був укладений кредитний договір №0107/08/07-CL (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п.п.1 Кредитного договору Банк зобов»язався надати ОСОБА_3 кредит на споживчі потреби у розмірі 118 000, 00 доларів США.

Вважає, що у відповідача не було відповідної індивідуальної ліцензії для надання кредитних коштів в іноземній валюті. На підставі викладеного просить суд, зазначений кредитний договір визнати недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишені без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, на невідповідність висновків суду, невірну оцінкою наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд виходив з безпідставності позовних вимог і з чим погоджується судова колегія.

Так вапеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що банк не мав права укладати з нею кредит в іноземній валюті, проте цей довід апеляційної скарги є неспроможний з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею в Україні є гривня. При цьому, Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та п. 2.3 "Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій", за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Отже, з аналізу діючого законодавства з питань регулювання валютних відносин в Україні слідує, що Банки як фінансові установи мають право укладати кредитні договори про надання фізичній особі кредиту в іноземній валюті при наявності виданих Національним банком банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями.

Встановлено, що відповідач має відповідну банківську ліцензію видану НБУ , дозвіл на право здійснювати операції з залученням та розміщенням іноземної валюти на валютному ринку України, та додатку до дозволу ( а.с. 31,32,33).

З огляду на наведене вище колегія вважає не обґрунтованими доводи апелянта про те, що Банк не може видавати кредит в іноземній валюті, а позичальник в силу діючого в Україні валютного законодавства позбавлений можливості виконувати зобовязання в іноземній валюті.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Судом повно і всебічно зясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені і застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2011 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: