Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц5613/2011 Головуючий у 1-й інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

10 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року в справі за позовом акціонерного комерційного банку «Трансбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і звернення стягнення за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до акціонерного комерційного банку «Трансбанк» про визнання кредитного договору № ПК-146/2007 від 17.01.2007 року удаваним правочином,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року акціонерного комерційного банку «Трансбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і звернення стягнення за кредитним договором.

В позові зазначали, що 17.01.2007 р. з відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ПК-146/2007 з додатками до нього в сумі 34 300 доларів США на строк до 16.01.2012р. на придбання автомобіля зі сплатою 13% річних за користування кредитом. В подальшому, додатковою угодою № 1 до Кредитного договору № ПК-146/2007 за згодою сторін з 28.10.2008 року процентну ставку за користуванням кредитом було встановлено у розмірі 15% річних.

Повернення відповідної частини кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісяця у вигляді єдиного щомісячного ануітетного платежу в сумі 783, 73 дол. США.

У забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 17.01.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір застави автомобіля марки «Нопсіа Ассогсі», 2006 року випуску, колір коричневий, шасі (кузов, рама) № JHMCL75806С217148, тип ТЗ легковий седан, об'єм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Умови кредитного договору відповідач не виконує, станом на 09.08.2010 р. має заборгованість у сумі 30 603,43 дол. США. За неналежне виконання умов кредитного договору нарахована пеня в розмірі 14 991,29 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 256 675 грн. 76 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Ноndа Ассоrd», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також стягнути судові витрати.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 подав зустрічний позов, в якому просив визнати кредитний договір № ПК-146/2007 від 17.01.2007 року удаваним правочином, посилаючись на те, що Банк, як агент валютного контролю, не мав право надавати кредит в іноземній валюті для його використання з метою проведення розрахунків іноземною валютою між резидентами України на території України без індивідуальної ліцензії НБУ.

Вважає, що насправді кредитний договір було укладено в національній валюті України, але кредитний договір було замасковано під договір кредитування в доларах США, що суперечить положенням Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року позов Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості і звернення стягнення за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» (03150, м. Київ, вул. Фізкультурна, 9, ) суму заборгованості за кредитним договором №ПК-146/2007 від 17.01.2007 року у розмірі 256 675 (двісті п'ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят п'ять) грн. 76 (сімдесят шість) коп., витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ПК-146/2007 від 17.01.2007 року у розмірі у розмірі 256 675 (двісті п'ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят п'ять) грн. 76 (сімдесят шість) коп., звернуто стягнення на предмет застави за договором застави від 17.01.2007 року, а саме: автомобіль марки «Ноndа Ассоrd», 2006 року випуску, колір коричневий, шасі (кузов, рама) № JHMCL75806С217148, тип ТЗ легковий сєдан, об'єм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС005141, виданого РЕВ МРВ ДАІ №1,2 при ГУМВС України в Запорізькій області 16.01.2007 року, шляхом його реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, для заставленого майна.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» про визнання кредитного договору № ПК-146/2007 від 17.01.2007 року удаваним правочином відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 17.01.2007 р. між АКБ «Трансбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ПК-146/2007 з додатками до нього, відповідно до якого Банк надає позичальнику кошти в сумі 34 300 доларів США на строк до 16.01.2012р. на придбання автомобіля зі сплатою 13% річних за користування кредитом. В подальшому. додатковою угодою № 1 до Кредитного договору № ПК-146/2007 за згодою сторін з 28.10.2008 року процентну ставку за користуванням кредитом було встановлено у розмірі 15% річних.

Повернення відповідної частини кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісяця у вигляді єдиного щомісячного ануітетного платежу в сумі 783, 73 дол. США.

У забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 17.01.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір застави автомобіля марки «Ноndа Ассоrd», 2006 року випуску, колір коричневий, шасі (кузов, рама) № JHMCL75806С217148, тип ТЗ легковий седан, об'єм двигуна 1998 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідач у порушення умов кредитного договору належним чином не виконував свої зобов'язання щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом, а тому утворилась заборгованість, яка станом на 09.08.2011 року складає 30 603,43 долара США, що по відношенню до національної валюти становить -241684,47 грн.

Відповідно до п.10.3 кредитного договору відповідачу за непогашення суми кредиту та процентів за користування кредитом нараховано пеню у розмірі - 14991,29 грн.

Розрахунок заборгованості на кредитним договором , наданий Банком не спростовано відповідачем, а також не надано даних щодо його сплати.

Відповідно до п.3.2.2. та п. 3.2.2 договору застави, укладений 17.01.2007 року між між банком та відповідачем ОСОБА_3 у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов'язання, в тому числі на вимогу заставодержателя щодо дострокового виконання основного зобов'язання, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - транспортний засіб.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги АКБ «Трансбанк» дійшов до вірного висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість за цим договором, яка підлягає стягненню з відповідача шляхом звернення стягнення на предмет застави, що відповідає умовам кредитного договору, договору застави та положенням ст. 589 та ч.1,2 ст.572 ЦК України .

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу і генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена пп. "в" ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій , отриманої у встановленому порядку.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про законність надання Банком кредиту ОСОБА_3 в іноземній валюті.

Удаваним є правочин, що вчиняється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили ( ч.1 ст. 235 ЦК України)

Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені право чином.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції врахував вищеназвані положення закону, надані сторонами докази на обґрутування свого зустрічного позову та дійшов правильного висновку щодо безпідставності заявлених ОСОБА_3 вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банк не мав право надавати кредит в іноземній валюті для його використання з метою проведення розрахунків іноземною валютою між резидентами України на території України без індивідуальної ліцензії НБУ не ґрунтується на вищеназваних положеннях закону.

Посилання апелянта на неправильне тлумачення районним норм ст.. 235 ЦК України щодо визнання правочину удаваним, є неприйнятним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Валерійовича- відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2011 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: