Справа № 22-ц-2794/2011 Головуючий у I інстанції Валевач М.М.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:адвоката ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про включення в першу чергу спадкування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуване рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норми матеріального права, а саме ч. 2 статті 1259 Цивільного кодексу України. Апелянт вказує, що вона за життя ОСОБА_8 доглядала його, коли він хворів, вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції також не дав належної оцінки показанням в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили обґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_7

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, оскільки судом його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи ( а. с. 3), позивач ОСОБА_7 просить включити її в число спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_8, який помер 27 листопада 2010 року. Позовні вимоги ОСОБА_7 обґрунтовувала тим, що з ОСОБА_8 вона перебувала 26 років у фактичних шлюбних відносинах, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. ОСОБА_8 страждав певними хворобами, потребував догляду, і позивач зазначала, що вона здійснювала такий догляд. Позивач вказувала, що після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Щорса, 35 в с. Займище Щорського району, Чернігівської області, спадкоємцем першої черги за законом на вказане майно є відповідач по справі син померлого ОСОБА_8 ОСОБА_6, який вимог позивача не визнає. Тому ОСОБА_7 просить на підставі ч. 2 статті 1259 Цивільного кодексу України визнати за нею право на спадкування разом з відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції , оскільки він є вірним по суті.

Відповідно до приписів ч.2 статті 1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду даної справи встановлено , що позивачем на підтвердження своїх вимог представлено наступні докази :

- довідку виконавчого комітету Займищанської сільської ради Щорського району Чернігівської області № 455/06-01 від 13 грудня 2010 року ( а. с. 5), згідно якої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований постійно у будинку № 35 по вул. Щорса с. Займище Щорського району, Чернігівської області і його знято з реєстрації у звязку зі смертю 27 листопада 2010 року; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, співмешканка, зареєстрована за даною адресою з 26 жовтня 1999 року і по теперішній час ;

- довідку Щорської центральної районної лікарні від 02 червня 2011 року № 02 - 464 про знаходження ОСОБА_8 з 2004 року на диспансерному обліку з діагнозом : „Злоякісне новоутворення правої нирки ІІІ ст. ІІ кл. гр. ОСОБА_11 хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ СТ. Хворий помер 27 листопада 2010 року. Причина смерті: „Хронічна серцево-судинна недостатність ІІІ ст. Атеросклеротичний кардіосклероз. ОСОБА_11 хвороба серця.

Відповідно до довідки Щорської районної центральної лікарні від 09 вересня 2011року № 02 715 ( а. с. 22 ), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, також має певний перелік діагнозів хвороб.

На думку апеляційного суду, за даних обставин є вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що позивачем ОСОБА_7 в ході судового розгляду даної справи не представлено належних та допустимих доказів відносно того, що ОСОБА_7 протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані ; періодичне лікування ОСОБА_8 в медичному закладі не свідчить про його безпорадний стан.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є помилковими та такими, що не узгоджуються з встановленими по справі обставинами, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Твердження апелянта відносно того, що показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтверджено ту обставину, що позивач тривалий час опікувалася та надавала допомогу спадкодавцеві, і тому суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні вимог позову, також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Оскільки показання свідків є одним із видів доказів, і суд першої інстанції, згідно приписів статті 212 ЦПК України, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності , відобразивши результати оцінки в рішенні , з наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями : 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: