Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3215/11
РІШЕННЯ

Іменем України

28.09.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Ковальчук Л.М.

при секретарі Гуменній Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 31 грудня 1966 року зареєструвала у Боярському міському загсі Київської області з ОСОБА_2 шлюб, актовий запис № 240, і проживала з ним разом сім»єю до січня 2009 року. Останні роки вони проживають окремими сім»ями, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних відносин, оскільки виявилось, що у них різні погляди на життя і вони повністю несумісні за характерами люди. ОСОБА_2 проживає з іншою жінкою. У зв»язку з цим спільне проживання разом з ним стало суперечити її інтересам. За наведених обставин їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження, примирення неможливі. Сім»я фактично розпалась, в зв»язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. В шлюбі є в них повнолітні діти. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 та залишити їй прізвище ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідач надав суду заяву , в якій просив розглянути справу у його відсутності, проти позову не заперечував та визнав його повністю, відповідач зазначав, що він з позивачкою ОСОБА_1 не проживає разом понад два роки, вважає, що сім»ю зберегти неможливо.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 31 грудня 1966 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім»ї виникали сварки і непорозуміння. Як пояснила позивач їхня сім»я розпалась, вона з відповідачем ОСОБА_2 разом не живуть, спільного господарства не ведуть, сім»ю зберегти не бажають. Позивач ОСОБА_1 просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Прізвище після розірвання шлюбу позивача ОСОБА_1-ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Боярським міським ЗАГС Київської області 31 грудня 1966 року, запис за № 240, розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу позивача ОСОБА_1-ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 17 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.