Справа № 2-878/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2011 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Франчук О. Д.

при секретарі Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення заборгованості по виплаті додаткових витрат на дитину , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з останнього на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 37829 грн. 29 коп. та заборгованість по виплаті додаткових витрат повязаних з хворобою їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 17273 грн. 61 коп..

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на її утримання, та сплати додаткових коштів на утримання спільної дитини, який з дитинства є інвалідом ІІІ групи. Враховуючи, що заборгованість по оплаті додаткових витрат на утримання сина повязаних з його хворобою станом на 09.02.2011 року складає 17273 грн. 61 коп., а на її утримання 10364 грн. 19 коп., просила стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) відповідно до правил ч. 1 ст. 196 СК України у розмірі одного відсотка від суми несплачених вищезазначених грошових коштів, що за її розрахунками складає 37829 грн. 29 коп. та заборгованість по виплаті додаткових витрат повязаних з хворобою сина в сумі 17272 грн. 61 коп., а всього 55102 грн. 90 коп..

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоча про те, що йому було відомо про час, місце та дату судового засідання, підтверджується повідомленням про вручення йому поштового відправлення (а.с. 26).

Вислухавши позивачку, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 червня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції за актовим записом № 150, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6), у сторін 16 березня 1993 року народився син ОСОБА_3.

Останній за даними виписки з домової книги (а.с. 9), проживає з матірю ОСОБА_1.

Як видно з довідки Управління праці та соціального захисту населення (а.с. 17), ОСОБА_4 перебуває на обліку в Южноукраїнському ГУСЗН та отримує соціальну допомогу, як інвалід дитинства третьої групи.

ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Южноукраїнському міському центрі зайнятості з 15 липня 2011 року, але за недотримання рекомендацій державної служби зайнятості, щодо сприяння працевлаштуванню, її було знято з обліку, що підтверджується довідкою (а.с. 19).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2008 року (а.с. 7-8), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто додаткові витрати повязані з хворобою сина ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2008 року та аліменти на її утримання, в звязку з доглядом за дитиною інвалідом в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2008 року.

Відповідно ч. 1 ст. 196 СК України відповідальність за прострочення аліментів виникає при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду. При цьому одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Визначений розмір пені 1 % за кожен день прострочення звісно є дієвим стимулом щодо належного виконання саме аліментного обовязку та встановлює відповідальність за заборгованість.

Як видно з довідки державного виконавця Савранського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 11), заборгованість відповідача відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення суду, станом на 09.02.2011 року складає 10364 грн. 19 коп..

Але як видно з рішення суду ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про стягнення коштів на додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою та на того з подружжя з ким проживає дитина інвалід).

У своєму рішенні суд посилався на норми ч. 1 ст. 88 СК України, яка передбачає право на утримання того з подружжя з ким проживає дитина інвалід.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів саме на утримання неповнолітньої дитини за кожен день прострочення на підставі ст. 196 СК України, і не стосується положень передбачених ч. 1 ст. 88 СК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки по заборгованості, що виникла із покладеного на ОСОБА_2 зобовязання сплачувати грошові кошти на утримання позивачки безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

Як видно з довідки наданої державним виконавцем (а.с. 10), на виконанні у державній виконавчій службі Савранського управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист № 2-391 виданий 29.12.2008 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат повязаних з хворобою на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно, розмір заборгованості за яким станом на 09.02.2011 року становить 17273 грн. 61 коп..

Відповідно до правил ст. 2 Закону україни «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а здійснюють примусове виконання рішень державні виконавці.

В силу ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії та здійснювати заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому листі у спосіб та порядку встановленим виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 8 ст. 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню тільки у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що у суда не має законних підстав для стягнення заборгованості по виплаті додаткових витрат, повязаних з хворобою сина сторін ОСОБА_4, так, як примусове виконання рішення суду покладено на державну виконавчу службу.

Тому, на підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення заборгованості по виплаті додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5