АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1119/12 Справа № 22ц-6426/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Ремеза В.А.

суддів Можелянської З.М., Прозорової М.Л.

при секретарі Костюк Т.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2011р. та додаткове рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2011р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2011р. ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Додатковим рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2011р. у задоволені позовних вимог щодо визнання ОСОБА_4 обмежено недієздатною станом із 09 червня 2006р. по дату її смерті 01.07.2006р. відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду та додаткове рішення суду незаконні та необґрунтовані.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та додаткового рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду та додаткове рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2006р. ОСОБА_4 склала заповіт відповідно до якого заповіла усе своє майно де б воно не було або з чого воно б не складалося ОСОБА_3 1965р.н. Даний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за №1864. посвідчення заповіту відбувалося вдома у заповідача ОСОБА_4 за її особистим проханням у звязку з її хворобою за адресою с. Олександрівка, вул. Горького, буд. 14, 09.06.2006р. о 16.00годині. (а.с.39).

Відповідно до вимог ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно роз'яснень п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9, від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

У відповідності до роз'яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, складений особою до визнання її недієздатною, не може бути змінено чи скасовано її опікуном. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Розглядаючи справу, судом першої інстанції за клопотаннями сторін, ухвалами суду від 14.05.2009р., 24.03.2010р. та 10.09.2010р. призначались відповідно посмертна судово-медична експертиза, комісійна судово-психіатрична експертиза та повторна судово-психіатрична експертизи, і відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 28.05.2009р. №15 ОСОБА_4 виявляла розлад свідомості як наслідок інтоксикації, що була викликана тяжкою соматичною хворобою, та за своїм психічним станом у той період часу вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.121-124). Згідно висновку комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи від 02.08.2010р. №303а/422а ОСОБА_4 в період укладення нею юридичної угоди підпису заповіту 09.06.2006р. виявляла астенічний синдром як наслідок тяжкого соматичного стану (легкий когнітивний розлад, поєднаний із системним соматичним захворюванням в редакції МКБ-10). ОСОБА_4 в період укладення нею юридичної угоди підпису заповіту 09.06.2006р. за психічним станом могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.192-211). Згідно висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 14.10.2010р. у період укладення угоди (складення заповіту 09 червня 2006р.) ОСОБА_4 страждала психічним розладом у формі синдрому вираженої (глибокої) астенії на фоні органічного ураження головного мозку поєднаного (сосудово-інтоксикаційного) ґенезу, при цьому наявні у неї у вказаний період часу порушення психічної діяльності були такі, що суттєво впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Однак у мотивувальній частині вищевказаного висновку експертизи (а.с.230 оборот) чітко зазначено, що ОСОБА_4 у період укладення угоди (складення заповіту 09 червня 2006р.) страждала психічним захворюванням у формі вираженої (глибокої) астенії на фоні органічного ураження головного мозку поєднаного (сосудові-інтоксикаційного) ґенезу, при цьому виявлені у неї порушення психічної діяльності не досягали вираженого ступеню (тобто ступеню тих порушень психіки, які б позбавляли її у період, який цікавить суд, здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними).

Встановивши на підставі проведених судових експертиз та зібраних по справі доказів, що позивач не довела свої вимоги про те, що ОСОБА_4 на момент підписання заповіту знаходилась у такому стані, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог про визнання недійсним заповіту, та додатковим рішенням відмовив ОСОБА_2 у задоволені вимог про визнання ОСОБА_4 обмежено дієздатною, станом із 09 червня 2006 року по дату її смерті за необґрунтованістю, оскільки при розгляді справи було встановлено, що станом на 09.06.2006р. ОСОБА_4 мала повну цивільну дієздатність, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду та додаткове рішення суду незаконні та необґрунтовані, безпідставні, і зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволені вимог про визнання недійсним заповіту та визнання ОСОБА_4 обмежено дієздатною, оцінивши докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2011р. та додаткове рішення того ж суду від 18 березня 2011р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: