Справа № 22-ц-4895/11 Головуючий у 1 інстанції: Маліновська-Микич О. В.
Провадження № 22-ц/1390/4767/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Мусіної Т.Г., Шумської Н.Л.

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 травня 2011 року у справі за позовом моторного /транспортного/ страхового бюро України до ОСОБА_5 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-

встановила:

РішеннямЯворівського районного суду Львівської області від 23.05.2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь моторного /транспортного/ страхового бюро України кошти понесених витрат у розмірі 25 600 грн. та стягнуто з ОСОБА_5 376 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом не враховано, що відповідальність має нести власник автомобіля, а він не є таким. Не дивлячись на це, суд вказав, що він визнав даний позов, що не відповідає дійсності, не перевірив хто є власником даного джерела підвищеної небезпеки чи законним володільцем.

Як вбачається із довіреності від 23 серпня 2007 року, посвідченої державним нотаріусом Другої Чернівецької державної нотаріальної контори, власник автомобіля «БМВ-528», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6, передав такий у повне володіння ОСОБА_7. Наявність довіреності, із якої випливає право управління транспортним засобом, є достатньою для висновку про те, що володільцем цього джерела підвищеної небезпеки є особа, на ім'я якої видана ця довіреність.

Зазначеним автомобілем «БМВ» він - ОСОБА_5 управляв із згоди ОСОБА_7, не заволодів таким незаконно, що стверджується матеріалами кримінальної справи №135-0907, під час розслідування якої слідчим СВ Яворівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_8 22.10.2008 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо факту незаконного заволодіння мною транспортним засобом «БМВ-528», реєстраційний номер НОМЕР_1, за відсутністю в моїх діях складу злочину. Із змісту даної постанови вбачається, що зазначений автомобіль належить ОСОБА_7

З огляду на вищевикладене він не може бути відповідачем по вказаному вище позову, шкода завдана транспортним засобом, яким на законній підставі володів ОСОБА_7 і тому ним, згідно із ст. 1187 ЦК України, повинна бути відшкодована шкода.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що позивач позовні вимоги мотивував тим, що 28 квітня 2008 року на автодорозі Львів-Краковець з вини ОСОБА_5, який керував автомобілем «БМВ» була скоєна дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений автомобіль марки «Мазда», який належить ОСОБА_9 і яким на час зіткнення керував ОСОБА_10 Вартість завданих збитків становила 48 371,63 гривень, однак, не була відшкодована винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, тому власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до моторного /транспортного/ страхового бюро України. Відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ виплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 25 500 гривень та витрати за збір документів по справі у розмірі 100 гривень. Просив позов задоволити.

Згідно постанови Яворівського районного суду Львівської області від 23 січня 2009 року, ОСОБА_5 визнаний винний у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме 28 квітня 2008 року, біля 19 години 45 хвилин на подорозі Львів-Краковець з його вини, який керував автомобілем «БМВ» була скоєна дорожньо-транспортна пригода, під час якої був пошкоджений автомобіль марки «Мазда», який належить ОСОБА_9 і яким на час зіткнення керував ОСОБА_10

Згідно висновку спеціаліста №2065/08 експертного авто- товарознавчого дослідження від 24 жовтня 2008 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Мазда» на момент огляду склала 48 371,63 грн.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне /транспортне/ страхове бюро України відшкодувало шкоду на умовах, визначених цим законом, при заподіянні шкоди транспортному засобу, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку, що у моторного /транспортного/ страхового бюро України права зворотної вимоги /регресу/ до винної особи, тому відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 25 500 грн. у тому числі 100 грн- витрати за збір документів, усього 25 600 грн.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що він не може бути відповідачем по позову, шкода завдана транспортним засобом, яким на законній підставі володів ОСОБА_7 і тому ним, згідно із ст. 1187 ЦК України, повинна бути відшкодована шкода, т.я судом встановлено, що відповідач володів транспортним засобом «БМВ» на законних підставах.

При цьому судова колегія враховує те, що відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 травня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_11