Справа № 22-ц-2184/2011 Головуючий у I інстанції Коверзнев В.О.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2011 року 03 серпня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:прокурора Сапон О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 червня 2011 року по справі за позовом прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2011 року позов прокурора Чернігівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України заборгованість за кредитним договором в розмірі 182408 грн. 97 коп. З ОСОБА_5 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 1700 грн.,120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 червня 2011 року скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини , що мають значення для справи , висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушені норми процесуального права. Апелянт стверджує, що копія позовної заяви з додатками до неї йому не надсилалась, розрахунків боргу він також не отримував. Апелянт вважає, що суд порушив засади змагальності сторін, оскільки не дивлячись на заяву ОСОБА_5 про відкладення 29 червня 2011року розгляду даної справи , суд постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності, визнавши неявку ОСОБА_5 неповажною, чим позбавив відповідача надати заперечення проти позову. Апелянт вважає причини своєї неявки до судового засідання суду першої інстанції поважними , і відповідно розгляд справи по суті судом першої інстанції за його відсутності та ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог безпідставними.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки суд його ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і дані обставини підтверджуються матеріалами справи, що 12 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 134, згідно якого банк надав відповідачу в користування грошові кошти в сумі 131376 грн. строком до 11 червня 2013 року зі сплатою 18,50 % річних ( а. с. 6 - 7).

Відповідно до пункту 3.3.4 даного кредитного договору відповідач ОСОБА_5 повинен був щомісячно до 25 числа сплачувати по 2189 грн.60 коп. у повернення суми кредиту і нарахованих відсотків . Пунктом 5.2 укладеного між банком та відповідачем кредитного договору передбачено нарахування пені за порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків в розмірі 0, 05 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 12 травня 2011 року виникла заборгованість в розмірі 182408 грн. 97 коп., в тому числі : - заборгованість по кредиту становить 127676 грн., заборгованість по процентам 36895 грн. 93 коп., пеня 17837 грн. 04 коп. Даний розмір заборгованості підтверджено розрахунком позивача ( а. с. 13 - 15). Як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції, вказаний розрахунок був предметом дослідження та перевірки суду першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції стягнув на користь банку з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, не перевіривши правильності її нарахування, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, і відповідно , не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч зазначеним нормам цивільного процесуального права, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не представлено документів, які б спростовували правильність вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні вказаної справи по суті також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Обґрунтовано виходячи з приписів статті 526 ; ч.2 статті 1050 Цивільного кодексу України , суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності , відобразив результати їх оцінки в рішенні, яким задовольнив позовні вимоги прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України до ОСОБА_5 про стягнення боргу, стягнувши з відповідача на користь відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України 182408 грн. 97 коп. заборгованості за кредитним договором .

Твердження апелянта відносно того, що він не знав про наявність вказаної заборгованості за кредитним договором перед банком, відповідний розрахунок заборгованості йому представлено не було, що позбавило його можливості надати заперечення, є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Зокрема, згідно матеріалів справи ( а. с. 12), на адресу ОСОБА_5 28 березня 2011року банком надсилалась письмова вимога про необхідність сплати наявної заборгованості за кредитним договором, вказана вимога була отримана ОСОБА_5 26 квітня 2011 року, згідно його підпису (а.с.12), проте зобовязання щодо погашення кредиту та сплати нарахованих процентів відповідачем не були виконані, сума заборгованості не погашена, як і не представлено відповідачем заперечень чи спростувань щодо розміру нарахованої суми заборгованості.

Також є безпідставними твердження апелянта щодо порушення його процесуальних прав під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи ( а. с. 29), судову повістку про виклик до судового засідання суду першої інстанції на 29 червня 2011року на 10 годину 30 хвилин ОСОБА_5 своєчасно власноручно отримав - 08 червня 2011 року, що узгоджується з приписами ч.4 статті 74 ; ч.1 статті 76 ЦПК України. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду даної справи судом першої інстанції. В день розгляду справи відповідач до суду не зявився, подавши заяву про відкладення розгляду справи у звязку з його виїздом за межі м. Чернігова ( а. с. 31); суд першої інстанції, визнавши неявку відповідача неповажною, оскільки ОСОБА_5 не представив суду жодного доказу на підтвердження нагальної потреби його виїзду за межі м. Чернігова саме в день розгляду справи в суді першої інстанції, постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідача, що узгоджується з приписами статті 169 ЦПК України , яка регламентує наслідки неявки в судове засідання особи , яка бере участь у справі. П.2, ч.1 статті 169 ЦПК України передбачено відкладення розгляду справи лише у разі неявки в судове засідання сторони , оповіщеної у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вона повідомила про причини неявки , які судом визнано поважними.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями : 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: