АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Басуєвої Т.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа сектор у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про захист права власності шляхом зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, орган опіки та піклування, про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права власника шляхом зняття з реєстрації, посилаючись на те, що з 01 серпня 2003 року вона є власником житлового будинку №159 по вул.Партизанській в с.Хутір Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. На час укладання договору відповідачка ОСОБА_2 була прописана в даному житловому будинку, але не проживала і не проживає до теперішнього часу. Оскільки реєстрація відповідачки в житловому будинку порушує її права власника, просить усунути порушення її прав власника з боку відповідачки шляхом зняття з реєстрації з належного їй на праві власності житлового будинку №159 по вул.Партизанській в с.Хутір Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. Зобовязати сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію ОСОБА_2 із спірного житлового будинку.

В жовтні 2010 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що з 18 квітня 2000 року вона зареєстрована в житловому будинку №159 по вул.Партизанській в с.Хутір Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. ЇЇ малолітні діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, також зареєстровані в даному житловому будинку. 03 вересня 2001 року відповідач ОСОБА_4 подарував спірний житловий будинок своїй матері ОСОБА_8 Вважає, що даною угодою порушуються права її малолітніх дітей, а тому просить визнати договір дарування житлового будинку №159 по вул.Партизанській в с.Хутір Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідчений 03 вересня 2001 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_5, недійсним або нікчемним.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом зняття з реєстрації задоволено у повному обсязі, а в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Новомосковського міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, задовольнивши її позовні вимоги, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та відмовляючи в позові ОСОБА_2, районний суд виходив з порушення прав власника спірного житлового будинку ОСОБА_3 та пропуском строку звернення до суду з позовом ОСОБА_2

Проте, з такими висновками повністю погодитися не можна.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору дарування від 03 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_8 прийняла в дар житловий будинок №159 по вул.Партизанській в с.Хутір Губинихи Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 01 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_9, ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар спірний житловий будинок. 09 серпня 2003 року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на житловий будинок в Новомосковському районному комунальному підприємстві БТІ „Інвентаризатор.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 померла 01 лютого 2007 року.

В спірному житловому будинку з 13 квітня 2000 року зареєстрована відповідачка з малолітніми дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, 04 травня 2000 року, однак, з червня 2003 року по теперішній час в будинку вони не проживають.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття „зняття з реєстрації нерозривно повязане з поняттям „житлові права (права власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

У звязку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України заяви-вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. При цьому суду необхідно врахувати, що відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємоповязане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст.71,72,156 ЖК України; ст.405 ЦК України).

Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку без вирішення у встановленому законом порядку з дотриманням положень ст.11 ЦПК України питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав не є належним способом захисту.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_3 щодо усунення порушених її прав власника житлового будинку шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 та зобовязання сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію ОСОБА_2 із спірного житлового будинку задоволенню не підлягають, оскільки вони залежать від вирішення питання про житлові права відповідачки, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства.

Вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 03 вересня 2001 року також, задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, права якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності згідно зі ст.76 ЦК УРСР починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у жовтні 2010 року, тобто з пропуском строку без поважних причин, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині обґрунтовано і скасуванню не підлягає.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 не є стороною оспорюваного нею договору дарування від 03 вересня 2001 року.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом зняття з реєстрації відмовити.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: