Справа № 22-ц-1823/2011 Головуючий у I інстанції Жук М.І.
Категорія цивільна Доповідач - Ішутко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними, про переведення прав і обовязків покупця,

в с т а н о в и в:

В серпні 2010 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про визнання правочинів недійсними - договору міни, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та договору дарування укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 а також про переведення на неї прав і обовязків покупця.

Також, позивачка просила застосувати трьохсторонню реституцію до відповідачів. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 13.08.1988 року вона та її чоловік ОСОБА_10 придбали у ОСОБА_11 1/3 частину жилого будинку з надвірними будівлями.

У 2009 році, вже від третього власника цього майна вона дізналася, що на іншу 1/3 домоволодіння зявився новий власник, який отримав це майно за договором дарування від ОСОБА_7.

У договорі міни укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначено, що підрядник зобовязується виконувати роботу на користь власника майна, що оцінюється сторонами в 61000 грн. Так як метою за договором міни було отримання 61000 грн., то відповідач повинен був запропонувати їй придбання 1/3 частини жилого будинку з надвірними спорудами. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити сторони про намір продати частку вказавши ціну. Ніяких письмових повідомлень про те, що відповідач має намір продати частку до ОСОБА_5 не надходило.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що судом першої інстанції грубо порушені їх права, відповідач ОСОБА_8 була безпідставно позбавлена права на правову допомогу. Судом було порушено ст. 10 та ст. 60 ЦПК України, де чітко зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а дана справа ґрунтується тільки на припущеннях. В матеріалах справи немає жодного доказу, який би міг підтвердити правдивість твердження позивача.

Апелянти зазначають, що судом порушені вимоги ст.80 ЦПК України, в якій вказано, що ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, проте, експертна оцінка майна не була проведена.

На думку апелянтів при розгляді справи судом порушені вимоги ст.213-214 ЦПК України, судом першої інстанції були проігноровані норми матеріального та процесуального права. Апелянти вважають, що суд не взяв до уваги положень ЦК України та ЦПК України, а взяв до уваги лише твердження позивача, які не ґрунтувалися на обставинах справи.

Вислухавши суддю доповідача, доводи ОСОБА_7, заперечення позивачки та її представника ОСОБА_6, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Визнаючи недійсним договір міни 1/3 частини жилого будинку №22 по вул.Алексєєва в м. Чернігові та відповідних надвірних споруд, укладений 29.03.2008 року між власником нерухомого майна ОСОБА_8 та підрядником ОСОБА_7 за виконану роботу, суд виходив з того, що сторони фактично уклали договір купівлі продажу, щоб уникнути відчуження частки у праві спільної часткової власності позивачу, як співвласнику, яка має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу.

Визнаючи недійсним договір дарування, укладений 04.11.2009 року 1/3 частини житлового будинку №22 по вул.Алексєєва в м. Чернігові та надвірних споруд між власником нерухомого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_9, суд виходив з того, що ОСОБА_7 не був дійсним власником нерухомого майна і не мав права здійснювати його відчуження шляхом дарування.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов в порушення норм матеріального права.

Згідно з п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є сторони правочину, проте, ОСОБА_5 не є стороною договору міни.

Відповідно до ст.ст. 358, 361, 362 ЦК України суд перевіряє дотримання сторонами цих положень закону при укладенні правочину, предметом якого є майно, що належить особам на праві спільної часткової власності. Недотримання вимог ст. 362 ЦК України (яка надає переважне право співвласнику перед іншими особами на купівлю частки у праві спільної часткової власності) у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним; інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обовязків покупця.

По справі встановлено, що 29.03.2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був укладений договір міни 1/3 частини житлового будинку № 22 по вул. Алексєєва в м.Чернігові. Відповідно до умов договору, ОСОБА_8 міняє належні їй на праві власності 1/3 частин будинку з відповідними надвірними спорудами на роботи(послуги), які зобовязувався виконати на її користь ОСОБА_7

Звернувшись до суду з вимогою про визнання зазначеного правочину недійсним, ОСОБА_5 посилалася на те, що її, як співвласника не було повідомлено про відчуження частини нерухомого майна, що є порушенням положень цивільного законодавства, а також порушенням її прав, як власника у спільній частковій власності.

Відповідно до приписів ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, крім випадку продажу з публічних торгів. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Передача співвласником свого переважного права купівлі продажу частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_5 не являється співвласником домоволодіння №22 по вул. Алексєєва в м. Чернігові, оскільки 13.08.1988 року ОСОБА_11 продала ОСОБА_10 чоловікові позивачки 1/3 частину жилого будинку з надвірними будівлями. В зазначену частину ввійшли конкретні приміщення : кімната 3-2 площею 16,4 кв.м., кухня 3-1 пл. 7,7 кв.м., веранда В, льох в, частина огорожі.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем по справі. Також до спірних правовідносин не може бути застосована ст. 362 ЦК України, яка регулює переважне право купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності, оскільки ОСОБА_10 придбавав не частку у праві спільної часткової власності, а визначену в натурі 1/3 частину жилого будинку з надвірними будівлями.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не являвся дійсним власником 1/3 частини домоволодіння, оскільки право власності за ОСОБА_7 було зареєстровано ще в квітні 2008 року.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 715 ЦК України договором міни може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги) і не обовязково договір міни повинен мати еквівалентний характер товарообміну.

За таких підстав, коли рішення суду не відповідає матеріалам справи і вимогам закону, апеляційний суд знаходить що воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Крім того, апеляційний суд вважає, що позивачці підлягає поверненню 61 000грн., оскільки ОСОБА_5 внесла 61000 грн. за 1/3 частину спірного житлового будинку на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в Чернігівській області №1170 код отримувача 26295412 в ГУДК України у Чернігівській області код банку отримувача 853592.

Керуючись ст.ст. 319, 362, 715, 716 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 травня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними, про переведення прав і обовязків покупця відмовити.

Зобовязати ТУ ДСА в Чернігівській області повернути ОСОБА_5 внесені нею на розрахунковий рахунок №1170 код отримувача 26295412 в ГУДК України у Чернігівській області код банку отримувача 853592 61 000 (шістдесят одну тисячу) грн. вартості 1/3 частини житлового будинку.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: