АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-5240/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Черненкової Л.А., Деревянка О.Г.

при секретарі Грало О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що є непрацездатною, має незадовільний стан здоров»я, потребує постійного стороннього догляду та матеріальної допомоги, але відповідач, який є її повнолітнім працездатним сином, матеріальну підтримку не надає, тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до її смерті.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 вересня 2010 року і довіку; вирішені питання щодо негайного виконання рішення у межах платежу за один місяць та розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є повнолітнім сином позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження на а.с. 12.

Позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, у шлюбі не перебуває, має двох повнолітніх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, є непрацездатною, хворіє на цукровий діабет 2-го ступеню, перенесла операцію з ампутації ноги, потребує постійного стороннього догляду, отримує щомісячну пенсію у розмірі 902,21 грн., проживає з третьою особою сином ОСОБА_4, що визнається сторонами та стверджується довідками на а.с. 2, 15, 14.

Відповідач є працездатним, на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває; працює водієм на ДП «Придніпровська залізниця», за період з січня по вересень 2010 року його заробітна плата склала 27312,90 грн., у примусовому порядку відрахування із заробітної плати не здійснюються, матеріальну допомогу матері не надає; одружений, дружина працює та отримує дохід близько 600,0 грн. на місяць; позивач має повнолітнього одруженого сина, який мешкає окремо; дані обставини визнаються відповідачем та стверджуються зібраними у справі письмовими доказами (а.с. 16).

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред»явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги матеріальний та сімейний стан сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку допомогу надавати.

Місцевий суд, з урахуванням можливості одержання позивачкою утримання від третьої особи, наявності у відповідача постійного місця роботи та регулярного заробітку, правильно визначив розмір аліментів на утримання матері у вигляді 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Посилання відповідача на надання матеріальної допомоги батьку до його смерті не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не звільняють відповідача від обов»язку утримувати непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги правильне застосування районним судом положень ст.ст. 88, 367 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді