Справа № 2/2506/1173/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.

при секретарі Рудик Є.В.,

за участю позивача, його представника, відповідача, її представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, вчиненого під впливом обману, насильства та встановлення права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який був уточнений, до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 від 13 червня 2008 року на користь ОСОБА_2, як вчиненого під впливом обману, насильства та встановлення права на спадкування майна за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, маючи намір незаконно заволодіти майном ОСОБА_3, самовільно стала доглядати ОСОБА_3 та проти її волі та без згоди рідного брата ОСОБА_3 ОСОБА_1 10.02.2008 року, застосувавши фізичну силу до ОСОБА_3 перевезла останню до своєї квартири, де незаконно утримувала її до 15 липня 2008 року. При цьому ОСОБА_2 самостійно робила уколи ОСОБА_3 невідомих заспокійливих препаратів. 13.06.2008 року ОСОБА_2 самостійно, без відома ОСОБА_1 запросила нотаріуса та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для складання заповіту. Вважає, що даний заповіт було складено під впливом обману та насильства до ОСОБА_3 і він є недійсним, а оскільки ОСОБА_1 являється рідним братом покійної ОСОБА_3, то просить суд визнати за ним право на спадкування за законом на все майно ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач, її представник позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, всебічно і обєктивно оцінивши надані докази суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача. 13.06.2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповідала все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і , взагалі, все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона матиме право за законом ОСОБА_2.

03 листопада 2008 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина. 13.11.2008 року ОСОБА_2 та 24.11.2008 року ОСОБА_1 звернулись із заявами до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори.

Відповідно до положень ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, невідповідність зовнішнього волевиявлення заповідача його внутрішній волі є предметом доказування з посиланням на конкретні обставини, які обумовили таку невідповідність, та на норми ЦК України, які передбачають недійсність правочину саме з цих підстав.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем та підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Як вбачається з тексту заповіту від 13.06.2008 року на користь ОСОБА_2, заповіт записаний зі слів заповідача ОСОБА_3, у звязку з похилим віком ОСОБА_3 складений на дому та враховуючи те, що ОСОБА_3 не може особисто прочитати текст заповіту на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту вголос прочитаний до його підписання свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Твердження позивача про те, що з боку ОСОБА_2 було застосовано обман та насильство до ОСОБА_3 під час складання заповіту спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5, яка зазначила, що заповіт було дійсно прочитано свідками вголос, що ОСОБА_3 власноручно поставила свій підпис в заповіті, ніякого насильства та психологічного примусу ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 не чинила, на підписання заповіту не впливала. Допитати свідка ОСОБА_4 не виявилось можливим, оскільки остання померла 19.09.2011 року.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 стала доглядати ОСОБА_3 та перевезла її до своєї оселі без згоди ОСОБА_1, однак позивач жодним чином не доводить необхідність ОСОБА_2 отримання дозволу на догляд та перевезення ОСОБА_3 до своєї оселі у її брата ОСОБА_1 З приводу незаконного утримання ОСОБА_3 та по факту її смерті кримінальні справи не порушувались.

За клопотання позивача судом було призначено судову почеркознавчу та судову технічну експертизу.

Згідно висновку №366 судово техніко-криміналістичної експертизи від 22.09.2011 року (а.с.212-217) в наданому на дослідженні першому примірнику заповіту від 13.06.2008 року спочатку було нанесено друкований текст документа, а потім рукописні підписи кульковою ручкою від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_12 В наданому на дослідженні другому примірнику заповіту від 13.06.2008 року спочатку було нанесено друкований текст документа, а потім рукописні підписи кульковою ручкою від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 В звязку з тим, що штрихи друкованого тексту та рукописного підпису від імені ОСОБА_4 в першому примірнику заповіту, а також штрихи друкованого тексту та рукописних підписів від імені нотаріуса ОСОБА_11 в обох примірниках даного заповіту не перетинаються, вирішити питання про послідовність їх нанесення не є можливим. В обох примірниках даного заповіту спочатку було нанесено друкований текст документа, а потім проставлені відтиски круглої гербової печатки Міністерства юстиції України.

Згідно висновку №365 судової почеркознавчої експертизи (а.с.221-226) досліджувані підписи від імені ОСОБА_3 в обох примірниках заповіту від 13.06.2008 року на користь ОСОБА_2 виконані самою ОСОБА_3.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя