Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 4311 / 2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«09» серпня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Полякова О.З.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: ОП ЗМБТІ, про визнання права власності.

В позові зазначала, що вона з 04.11.1988 року по 30.07.1996 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_7. В період шлюбу, 02.06.1995 року, вони разом, за спільні кошти, придбали квартиру АДРЕСА_1, проте право власності на квартиру було зареєстровано тільки за чоловіком.

13 квітня 2010 року ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями за законом після його смерті є відповідачі по справі - їх син ОСОБА_5, дружина ОСОБА_3 та мати ОСОБА_6.

Посилаючись на те, що квартира придбана в період шлюбу та є обєктом спільної власності, і їй належить ? частина обєкту спільної власності подружжя, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частку в спільному майні подружжя.

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, тертя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та в порядку спадкування, з тих підстав, що 13.09.1997 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7. В квартирі АДРЕСА_1, яку чоловік придбав 02.06.1995 року, вони зробили ремонт і з осені 1998 року стали проживати в ній разом як одна сімя. Після смерті її чоловіка ОСОБА_7, 13.04.2010 року, відкрилась спадщина на спірну квартиру.

Посилаючись на те, що вона набула права власності на ? частину спірної квартири на підставі ч.1 ст.344 ЦК України по набувальній давності, а спадкоємець першої черги ОСОБА_6 відмовилась від своє частки у спадковому майні на її користь, вона має право на спадкування 2/3 частини зазначеної квартири, просила суд визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири за правом набувальної давності та на 1/3 частину цієї ж квартири за правом спадкування за законом, а всього визнати за нею право власності на 5/6 частини спірної квартири.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2011 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та цивільну справу за позовом ОСОБА_4 обєднано в одне провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2011 року у задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: ОП ЗМБТІ, про визнання права власності відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_7, який помер 13.04.2010 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду, невірну оцінкою наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить змінити рішення суду в частині часткового задоволення зустрічного позову, та задовольнити її зустрічну позовну в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду, невірну оцінкою наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_4 з 04.11.1988 року по 30.07.1996 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_7. В період шлюбу, 02.06.1995 року, вони разом, за спільні кошти, придбали квартиру АДРЕСА_1, проте право власності на квартиру було зареєстровано тільки за чоловіком.

Факт того, що спірна квартира придбана ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який помер 13 квітня 2010 року під час шлюбу не оспорюється учасникам процесу.

Відповідно до ст..60 Сімейного Кодексу України майно ,набуте під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено , що в разі розділу майна ,що є обєктом спільної власності ,долі майна чоловіка і дружини є рівними.

Фактично право власності позивачки на 1/2 частину спірної квартири, як спільного сумісного майна, порушено після смерті ОСОБА_3А ,тобто з 13.04.2010 року, так як з цього моменту за реєстраційними документами спірна квартира почала рахуватися як спадкове майно. І тому застосування судом першої інстанції позовної давнини до позовних вимог про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири ,як спільної сумісної власності подружжя є необґрунтованими і суперечить вимогам закону.

Зустрічні вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на частку квартири за набувальною давністю ,що передбачено ст..344 ЦК України взагалі не можуть розповсюджуватися на спірні правовідносини ,а з урахуванням того ,що обєктом спадкування є тільки 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2011 року в цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності задовольнити. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: