Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-2941/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2011 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в :

У письмовому запереченні проти позову відповідачі вказують, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, оскільки відсутні будь- які докази того, що вони користуються житловим приміщенням, яке виділено в користування позивачці. Позивачка ніколи не мала наміру проживати зі своєю сім»єю, у виділеній їй житловій кімнаті. Зазначають, що вони змушені нести витрати по збереженню майна позивачки, оскільки сплачують комунальні послуги, а саме за теплопостачання і за частину квартири, яка належить ОСОБА_2 Крім того, посилаються на те, що між ними та позивачем немає договору найму чи оренди і вони не користуються належним їй приміщенням, а тому позовні вимоги про стягнення грошової компенсації за користування житловим приміщенням, яке належить ОСОБА_2М . є безпідставними. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав і пояснив, що позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_1 їй та відповідачам належить по 1/3 частки у праві власності на цю квартиру. Оскільки між нею та відповідачами виник спір з приводу користування квартирою, рішенням Рівненського міського суду від 17.11.2006 року було визначено порядок користування квартирою та виділено у користування позивачки ізольовану жилу кімнату площею 12 кв.м., підсобні приміщення залишені у спільному користуванні її та відповідачів. Проте, незважаючи на рішення суду, відповідачі продовжували чинити перешкоди у користуванні квартирою. У зв'язку з неправомірною поведінкою відповідачів позивачка змушена була звертатися в суд і рішенням Рівненського міського суду від 20.11.2007 року відповідачів було зобов'язано усунути перешкоди в користуванні кімнатою площею 12 кв.м, тобто частиною майна позивачки у праві спільної часткової власності.

Рішенням Рівненського міського суду від 02 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення плати за користування жилим приміщення задоволений повністю і даним рішенням встановлена та обставина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуються кімнатою, яка належить ОСОБА_2, а тому просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за 36 місяців грошову компенсацію за користування кімнатою № 4 по вулиці Кіквідзе, 14- а в місті Рівне в сумі 18000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві та додатково суду пояснила, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуються належною їй кімнатою, а тому вона як співвласник має право вимагати компенсацію за користування її кімнатою. Просить позов задоволити повністю.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали і пояснили, що вони з позивачкою є співвласниками квартири АДРЕСА_2. Рішенням суду встановлено порядок користування квартирою. У користування позивачки із жилих приміщень виділено кімнату площею 12 кв.м. Оскільки, вони не дали згоди на вселення у квартиру чоловіка позивачки, між ними та позивачкою виникають сварки. Перешкод у користуванні квартирою позивачці вони з дружиною не чинять. Не користується позивачка квартирою за власним бажанням, оскільки проживає у жилому приміщенні чоловіка. Вони з дружиною кімнатою 12 кв.м не користуються.. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи , дослідивши докази, подані сторонами та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Квартира АДРЕСА_3 належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою -згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3 ст.358 ЦК України).

Рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2006 року було вирішено спір між сторонами щодо користування квартирою, що належить їм на праві спільної часткової власності і виділено у користування позивачки ізольовану жилу кімнату, площею 12 кв.м.

Виділеною їй у користування жилою кімнатою позивачка не змогла користуватися, оскільки між сторонами мав місце спір з приводу вселення у квартиру чоловіка позивачки, у зв'язку з чим відповідачі чинили їй перешкоди у користуванні квартирою. Ця обставина підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 20 листопада 2007 року, яким ОСОБА_3 і ОСОБА_4зобов'язано не чинити перешкод позивачці у користуванні квартирою, надати їй дублікат ключів від вхідних дверей квартири та звільнити кімнату жилою площею 12 кв.м.від їх речей.

Рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 11.11.2008 року ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми вселено в кімнату жилою площею 12 кв.м квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Рівненського міського суду від 09 грудня 2009 року встановлено, що позивачка в період з листопада 2006 року, тобто з часу постановлення рішення про визначення порядку користування квартирою, до 11.11.2008 року -постановлення рішення про вселення позивачки у кімнату площею 12 кв. м. спірної квартири, не користувалася квартирою внаслідок неправомірних дій відповідачів, які чинили їй перешкоди у користуванні квартирою, що підтверджується вищезазначеними судовими рішеннями та актом державного виконавця від 29.12.2008 року, та встановлено, що відповідачі користувалися жилою кімнатою 12 кв. м. без згоди позивачки і не вносили плату за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Рішення суду набрало законної сили і є чинним.

Рішенням суду від 02 грудня 2010 року встановлено, що після постановлення рішення Рівненського міського суду від 09 грудня 2009 року відповідачі продовжують перешкоджати ОСОБА_2 користуватися її власністю, житловою кімнатою площею, 12 м. кв. у квартирі АДРЕСА_5. Відповідачі користувались і користуються її кімнатою без її згоди.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд вважає доведеним право позивача проживати в кімнаті площею 12 м. кв. в квартирі АДРЕСА_5. Також, суд вважає доведеним що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуються кімнатою житловою площею 12 м. кв., без дозволу користувача ОСОБА_2

Після проголошення рішення суду від 09.12.2009 року, ОСОБА_2 звернулась до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції по вселенню її та її малолітніх дітей в квартиру АДРЕСА_5.

З оглянутого в судовому засіданні акту від 29 липня 2010 року вбачається, що судовим виконавцем ОСОБА_5 був складений акт по вселенню, в якому зафіксовано, що боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від вселення ОСОБА_2 з малолітніми дітьми в спільну квартиру. Крім того, в акті зафіксовано, що вони відмовились надати їй дублікат ключів від вхідних дверей і звільнити кімнату від своїх речей, що є належним та допустимим доказом у справі, і спростовує доводи відповідачів в тій частині, що вони не користуються кімнатою, площею 12 м. кв. в квартирі АДРЕСА_6 а в місті Рівне.

За таких обставин, суд вправі застосовувати правило ч.З ст.358 ЦК України, оскільки позивачка надала докази неможливості користування нею, як співвласником, частиною спільного майна, яке відповідає її частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтверджено належними доказами, що саме з 29 липня 2010 року позивач має право на грошову компенсацію за користування відповідачами її кімнатою.

При розрахунку грошової компенсації суд виходить із довідки Рівненської торгово- промислової палати від 04 квітня 2011 року № 56.07/317, відповідно до якої, вартість оренди кімнати у квартирі по м.Рівне становить 450 грн. на місяць. Суд приймає надану довідку, оскільки відповідачами в силу ст.60 ЦПК України, не доведено, належними та допустимими доказами, що вартість оренди кімнати менша, ніж вказано у довідці.

За таких обставин, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 29 липня 2010 року по 13 травня 2011 року підлягає стягненню 4260 ( чотири тисячі двісті шістдесят) грн. ( Розрахунок 9 місяців* на 450 грн = 4050 грн + 210 грн ( 14 днів, з 30 квітня 2011 року по 13 травня 2011 року) .

Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68, ст. 179 Житлового кодексу України, ст.19 Закону України "Про теплопостачання", п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", абз. 2. п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Квартиронаймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 "Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, ОСОБА_2, як співвласник квартири, якій виділено у користування кімнату, площею 12 м. кв. зобов»язана здійснювати плату за надані послуги з теплопостачання.

За таких підстав, суд приймає до уваги доводи відповідачів в тій частині, що ними було сплачено за послуги теплопостачання у вказаний період, що підтверджено квитанціями про сплату, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму матеріальної компенсації, відповідно до сплачених коштів. Згідно квитанцій КП « Теплотранссервіс» оплата за опалення за 1 м. кв. становить 6 грн. 77 коп., враховуючи, що ОСОБА_2 виділено у користування кімнату, площею 12 м.кв., оплата за 9 місяців та 14 днів , за вказані послуги становить 731 грн. 16 коп. ( розрахунок 6 грн. 77 коп *12 м.кв= 81, 24 грн в місяць , 81, 24*9 місяців, 14 днів = 731 грн. 16 коп)

Таким чином, суд, приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на корсить ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація за користування кімнатою, з різницею, сплаченою ними за послуги теплопостачання, що становить 3528 грн. 84 копійки ( Розрахунок 4050 грн ( грошова компенсація за 9 місяців 14 днів) - 731, 16 грн ( сплачені відповідачами кошти за теплопостачання, за кімнату 12 м.кв., яка належить ОСОБА_2М.)

На підставі наведеного та керуючись ч.1,3 ст.358, ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за користування житловим приміщенням - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за користування кімнатою в квартирі АДРЕСА_7, за період з 29 липня 2010 року по 13 травня 2011 року в сумі 3528 ( три тисячі п»ятсот двадцять вісім ) гривен 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 35 ( тридцять п»ять) грн.. 29 копійок судовий збір та 30 ( тридцять ) грн.. витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя