Справа № 2/2506/2906/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю: позивача, її представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, співвідповідача, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про зобовязання виключити частину нерухомого майна з акту опису та зняти з нього арешт,

в с т а н о в и в:

05.07.2011 року позивач звернулася до суду з позовом, і уточнивши 25.07.2011 року раніше заявлені вимоги, просила зобовязати відповідача Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, виключити з акта опису і зняти арешт з 3/4 частин будинку № 16 по вулиці Лісній в місті Чернігові.

В обґрунтування позову зазначила, що вказана частина будинку належить на праві власності їй, а не боржникові ОСОБА_5, з якого рішенням суду на її користь стягнуто заборгованість.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 25.07.2011 року залучено до участі в якості співвідповідача боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_5, оскільки вирішення заявленого позову пливає й на його права та обовязки.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і наполягала на задоволенні.

Представник відповідача при вирішенні спору послався на розсуд суду. Він пояснив, що здійснюючи опис майна боржника керувався інформацією БТІ про те, що власником спірного будинку являється саме співвідповідач.

Співвідповідач позов не визнав. Вважає, що позивачеві належить лише право власності на частину будівельних матеріалів, з яких збудовано спірний будинок, а не сам будинок, у звязку з чим у державного виконавця були законні підстави для накладення на нього арешту.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.10.2010 року (справа № 2-6246/10) стягнуто зі співвідповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики в розмірі 38303 грн, а також 503 грн 03 коп. у відшкодування судових витрат. На підставі цього рішення 10.12.2010 року судом видано виконавчий лист, який предявлено позивачем для примусового виконання відповідачу. Здійснюючи примусове виконання рішення суду державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 наклав арешт на майно боржника будинок № 16 по вулиці Лісній в місті Чернігові, що підтверджується Актом опису й арешту майна від 29.03.2011 року (серія АК № 795169, а.с. 10, 11). Як убачається з пояснень представника відповідача, опис майна боржника державним виконавцем проведено на підставі інформації Чернігівського МБТІ про те, що спірний будинок являється особистою власністю співвідповідача.

Втім, зазначене не відповідає дійсності, оскільки рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 18.06.2009 року (справа № 2-317/09) встановлено, що будинок № 16 по вулиці Лісній в місті Чернігові являється самочинним будівництвом, і в силу статті 376 Цивільного кодексу України право власності на цей будинок як обєкт нерухомості, у позивача і співвідповідача, як у колишнього подружжя яке здійснювало його будівництво, не виникло. Вказаним рішенням суду за позивачем було визнано право власності лише на 3/4 частини сукупної вартості будівельних матеріалів і робіт незавершеного будівництвом житлового будинку № 16 по вулиці Лісній в місті Чернігові.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV (далі по тексту Закон).

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, підставою для винесення державним виконавцем постанови про зняття арешту з майна являється відповідне рішення суду про зняття арешту з майна, а не про зобовязання органу державної виконавчої служби виключити спірне майно з акту опису і зняти з нього арешт, як помилково вважає позивач.

Враховуючи те, що позивач не набула право власності на 3/4 частини будинку № 16 по вулиці Лісній в місті Чернігові, як обєкт нерухомості, суд вважає необхідним зняти арешт з 3/4 частин будівельних матеріалів і конструкцій, з яких збудовано вказаний житловий будинок з надвірними спорудами.

Таким чином даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Зняти арешт з 3/4 частин будівельних матеріалів і конструкцій, з яких збудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Лісна, 16.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.07.2011 року.

Головуючий: