Справа №2-223/11
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Скрипка О.І.

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів та штрафу в сумі 198507 грн. 89 коп. Свої позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що між ОСОБА_1 та позивачем був укладений договір кредиту від 03.06.2008 року №ВL 5442 (надалі кредитний договір), згідно з яким Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000 доларів США строком до 31.05.2009 року.

Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 20000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки та платіжним дорученням від 03.06.2008 року за № 010В02.

Відповідач свої зобов»язання належним чином не виконує, в результаті чого має прострочену заборгованість по кредиту в загальній сумі 198507,89 гривень.

В зв»язку з наведеним, представник позивача просить позов задовольнити, та, з урахуванням судових витрат, стягнути з відповідача 200327,89 грн.

31 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним, а саме визнати кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» від 03.06.2008 року №ВL 5442 недійсним в частині позичальника, визнати позичальником за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» від 03.06.2008 року №ВL 5442 ОСОБА_2, судові витрати покласти на ОСОБА_2.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що ініціатором укладення даного договору була ОСОБА_2, яка знаючи психологічні методи впливу на особистість та маючи навички в цьому, обманним шляхом вмовила ОСОБА_1 звернутись до банку для отримання грошових коштів, мотивуючи це тим, що у неї вже є кредит у цьому банку, а тому взяти новий не може. Всі отриманні за договором кошти ОСОБА_1 в приміщенні банку передав ОСОБА_2, про що було складено договір позики №23 від 03.06.2008 року, тобто фактичним отримувачем коштів за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» від 03.06.2008 року №ВL 5442, є ОСОБА_2, про що також зазначено у п.2.1 договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після отримання коштів ОСОБА_2 розпоряджалась цими коштами на свій розсуд. Однак, вона не повертала ОСОБА_1 кошти для передачі до банку і мотивувала неповернення коштів зміною економічної ситуації в країні та економічною кризою, і тому ОСОБА_1 протягом семи місяців перераховував до ПАТ «Універсал Банк» в якості кредитних платежів свої особисті кошти. Тобто, правочин, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», а саме кредитний договір від 03.06.2008 року №ВL 5442 не був спрямований на реальне настання правових наслідків і не відповідає внутрішній волі ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала в повному обсязі.

Відповідач та його представник за первинним позовом, відповідач ОСОБА_2 за зустрічним позовом в судове засідання повторно не з»явилися, були повідомлені належним чином. Суд вважає розглядати справу без їх участі, за наявних у справі матеріалів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об»єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що первинний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 08.07.2009 р.) був укладений договір кредиту від 03.06.2008 року №ВL 5442 (надалі кредитний договір), згідно з яким Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000 доларів США строком до 31.05.2009 року.

Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 20000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки та платіжним дорученням від 03.06.2008 року за № 010В02.

Відповідач свої зобов»язання належним чином не виконує, в результаті чого має прострочену загальну заборгованість по кредиту в сумі 195338,16 грн., з яких

-заборгованість по процентах 47245,18 грн.,

-заборгованість по сумі дострокового стягнення кредиту - 148092,98 грн. ( в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 25617,86 грн.).

Відповідно до п.1.5.2 договору, у випадку прострочення терміну сплати щомісячного

платежу, встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 25% річних, починаючи з 15 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами (за умови, що 15 число місяця припадає на робочий день; або з першого робочого дня, який слідує за 15 числом місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами (за умови, що 15 число місяця припадає на вихідний, святковий день).

Враховуючи те, що відповідач прострочив термін сплати щомісячного платежу, заборгованість по підвищених відсотках складає 3169,73 грн.

Відповідно до п.п.3.1.2, 6.1 договору, банк має право вимагати від відповідача достроково погасити кредит до настання остаточного строку/терміну погашення, а відповідач зобов»язується на письмову вимогу банка достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за договором, що підлягають сплаті відповідачем на користь банка, у випадку порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов»язань за договором.

В зв»язку з виникненням заборгованості по кредиту, банком 20.07.2009 року відповідачу направлено вимогу-попередження про дострокове повернення кредиту, але ОСОБА_1 були проігноровані законні вимоги Банку та грубо порушені умови Кредитного договору та норми чинного законодавства України.

Відповідач свої зобов»язання належним чином не виконує, в результаті чого має прострочену загальну заборгованість по кредиту в сумі 198507,89 грн., з яких

-заборгованість по процентах 47245,18 грн.,

-заборгованість по сумі дострокового стягнення кредиту - 148092,98 грн. ( в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 25617,86 грн.);

-заборгованість по підвищених відсотках 3169,73 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори.

Так, відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.626 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 були порушені умови договору щодо сплати кредитору відсотків за використання кредитом.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що первинний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується зустрічної позовної заяви, то позовні вимоги, викладені в ній, суд вважає не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 3,4 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з п.1.6 кредитного договору кредит надавався ОСОБА_1 за цільовим призначенням на поточні потреби відповідно до його анкети-заявки (а.с.19-20). Посилання ОСОБА_1 на те, що отримані кошти ним було передано ОСОБА_2, а тому вона має бути визнана позичальником за кредитним договором, суд не приймає до уваги, оскільки отриманими за вказаним договором кредитними коштами ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд і передача отриманих коштів іншій особі не звільняє його від зобов»язань та відповідальності за договором.

Суд також враховує і те, що відповідач ОСОБА_2 визнавши спочатку вимоги зустрічного позову, в подальшому проти нього заперечувала. Крім того, в обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 посилається на договір позики №23 від 03.06.2008 року. Однак суд не може прийняти до уваги ці посилання відповідача, оскільки договір позики також свідчить про те, що ОСОБА_1 розпорядився коштами на власний розсуд.

Крім того, суд враховує, що з моменту отримання кредиту ОСОБА_1 проводились погашення відповідно до умов договору, що свідчить фактичне визнання ним перед банком своїх зобов»язань.

Відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що його волевиявлення при укладанні договору не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, що кредитний договір було укладено внаслідок обманних дій з боку ОСОБА_2, а також що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати з інформаційно технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 526, 530, 546, 549, 626, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 198507 грн. 89 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги

Суддя: