АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/710/11 Справа № 22ц-9170/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Коляді О.І.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпров-ської районної у м. Дніпродзержинськ ради Дніпропетровської області про стягнення шкоди, третя особа ОСОБА_3, -

В с т а н о в и в :

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконкому Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради Дніпропетровської області про стягнення шкоди посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить нежитлова будівля, розташована на території лівобережного пляжу по пр. 50 років СРСР, 10-А у м. Дніпродзержинську, яка раніше належала КП «ДЕЛУА» та яку він придбав у 2006 році на публічних торгах за 3000,00 грн. у зв'язку з банкрутством підприємства. Право власності на зазначену будівлю було визнане за ним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 червня 2007 року. На зазначену будівлю ОКП «Дніпродзержинське БТІ» був виготовлений технічний паспорт, який він отримав 03 серпня 2007 року і в той же день була проведена державна реєстрація його права власності на цю будівлю. Ця двоповерхова будівля раніше використовувалася як рятувальна станція, але потім пляж було занедбано і будівлею не користувалися. Будівля була закрита металевими дверима, на віконних прорізах (без вікон) були встановлені решітки, а вихід на покрівлю з металевих сходів, що були встановлені зовні будівлі, був заварений металевим листом. Будівля ніким не охоронялася. У 2009 році йому зателефонував знайомий і повідомив, що належну йому будівлю руйнують. Він поїхав на місце та визвав працівників міліції. Затримали двох робітників, а потім вияснилося, що їх найняв ОСОБА_3, у якого був договір з Виконкомом Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради про демонтаж будівлі. Будівля була частково демонтована. Потім його викликав голова Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради. Домовилися, що виконком відновить будівлю в тому ж вигляді. Для цього він залишив техпаспорт будівлі. Але будівлю відновили частково за порушенням норм будівництва, розмірів будівлі, не з тих самих матеріалів. 1-й поверх виклали із шлакоблоку висотою менше ніж було раніше, а другий поверх виклали з битої цегли. Другий поверх не покрили плитами. Акт прийому-здачі виконаних робіт він не підписував. Він не згоден з актами обстеження будівлі працівниками Дніпровської райради, бо вони не є спеціалістами. Вважає, що виконком повинен був знати кому належала ця будівля. За його заявою оцінювачем ОСОБА_4 було підготовлено звіт № Н-210809/01 про незалежну оцінку матеріального збитку завданого демонтажем належної йому нежитлової двоповерхової будівлі у розмірі 39849,00 грн., який він просив стягнути з відповідача. За виготовлення звіту ним було сплачено 600,00 грн. та сплачені судові витрати у справі, які він також просив стягнути з відповідача (а.с.1-4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.99-100).

В апеляційній скарзі (а.с.105-107) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі оскільки:

- суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про здійснення запиту в БТІ для отримання відомостей щодо звернення відповідача з запитами щодо власника нежитлової будівлі по пр. 50 років СРСР, 10-А у м. Дніпродзержинську, оскільки це має істотне значення для справи;

- акти від 25 та 26 березня 2009 року обстеження нежитлової будівлі по пр. 50 років СРСР, 10-А у м. Дніпродзержинську не можуть бути прийняті судом як докази, оскільки вони складались за відсутності представника архітектурної установи;

- суд не прийняв до уваги те, що договір про знесення аварійної напівзруйнованої будівлі укладено ще до складання актів про аварійний стан будівлі, а саме 20 березня 2009 року;

- суд проігнорував звіт № Р-210809/01 та пояснення позивача про свідоме руйнування відповідачем майна та спричинення матеріальної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що належна позивачу на праві приватної власності двоповерхова нежитлова будівля по пр. 50 років СРСР, 10-А у м. Дніпродзержинську, що була знесена 28 березня 2009 року згідно укладеного між відповідачем та ПП ОСОБА_3 договором про виконання робіт по знесенню аврійної та напівзруйнованої будівлі, була відновлена відповідачем згідно акту від 20 червня 2009 року шляхом відбудови з тих самих матеріалів, з яких була збудована, і таким чином шкоду відшкодовано в натурі, про що свідчить відповідність основних показників будівлі в опису в звіті про незалежну оцінку матеріального збитку, здійсненим після відбудови будівлі, з описом цієї будівлі в технічному паспорті, у зв'язку з чим на думку суду позивачем не надано доказів спричинення йому матеріальної шкоди та розміру цієї шкоди, оскільки згідно зі звітом встановлено вартість відновленої будівлі у розмірі 39849,00 грн., а не розмір шкоди.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшко-довується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, згідно укладеного між відповідачем та ПП ОСОБА_3 договором про виконання робіт по знесенню аврійної та напівзруйнованої будівлі належна позивачу на праві приватної власності двоповерхова нежитлова будівля була 28 березня 2009 року знесена та на вимогу позивача 20 червня 2009 року відбудована.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦПК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як вбачається з позовної заяви, поданої в липні 2010 року, позивач просив стягнути з відповідача вартість знесеної будівлі у розмірі 39849,00 грн. згідно зі звітом про незалежну оцінку матеріального збитку, проведеним в серпні 2009 року (а.с.8,65-87).

На той час знесена будівля відбудована відповідачем в червні 2009 року з тих самих матеріалів, з яких була збудована (а.с.31), що позивачем не заперечується.

Тому судом першої інстанції правильно встановлено, що доказів розміру втрати, яких позивач зазнав у звязку зі знищенням належної йому будівлія, суду не надано.

У звязку з цим судом апеляційної інстанції позивачу розяснено його обовя-зок щодо надання доказів щодо розміру спричиненої йому шкоди.

З наданого позивачем звіту про проведення технічного обстеження без зазна-чення дати проведення обстеження (а.с.132-135,136,137-138) вбачається, що нежит-лова двоповерхова будівля не відповідає вимогам надійності і безпечної експлу-атації та даним, зазначеним у паспорті БТІ.

З відповіді БТІ на запит апеляційного суду щодо вартості спірної будівлі на час її руйнування вбачається, що надати відомості про його інвентарізаційну вартість неможливо (а.с.158).

Як вбачається з матеріалів справи, спірна будівля придбана позивачем у 2006 році за 3000,00 грн. на публічних торгах.

Після відбудови відповідачем знесеної будівлі її вартість згідно зі звітом спеціалиста становить 39849,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів того, що внаслідок знесення належної позивачу будівлі відповідачем спричинено шкоду у розмірі, більшому за вартість відновленої будівлі, позивач суду не надав.

З позовними вимогами щодо спричинення матеріальної шкоди з посиланням на недоліки відбудови знесеної будівлі та витрати, які позивач зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, позивач до суду не звертався.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: