Справа № 2-1332/11р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - В.П. Величко

при секретарі - А.О. Леоненко,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області 6 квітня 2011 року з даним позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 заробітної плати в сумі 17878 гривні 89 копійки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказів ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 він працював водієм транспортних засобів з 4 червня 1990 року по 29 жовтня 2010 року включно та згідно з довідкою, виданою йому відповідачем 25 березня 2011 року заборгованість по його заробітній платі складає 17878 гривні 89 копійки, яка при розрахунку йому виплачена не була.

В попереднє судове засідання позивач не зявився, до початку розгляду справи подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та слухати справу без його участі.

В попереднє судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 позовні вимоги визнач частково, так проти стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 17878 гривні 89 копійки не заперечував, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в ОСОБА_2 акціонерному товаристві „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 водієм транспортних засобів з 04 червня 1990 року (наказ №38-к від 04.06.1990 року) по 29 жовтня 2010 року (наказ №32-к від 29.10.2010 року), що підтверджується довідкою, виданою начальником ВАТ „СПМК-241 №08 від 25.03.2011 року /а.с.-4/.

Згідно з довідкою ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 №26 від 23.03.2011 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складає 17878 гривні 89 копійки /а.с.-5/.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як вбачається зі змісту досліджених в судовому засіданні довідок, виданих відповідачем, ані в день звільнення, тобто 29 жовтня 2010 року, ані при зверненні позивача 23 березня 2011 року належна йому сума заробітної плати виплачена не була, в звязку з чим виникла заборгованість відповідача в сумі 17878 гривні 89 копійки.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення заробітної плати у розмірі 17878 грн. 89 коп. та що порушені права позивача мають бути відновлені у зазначений в позовній заяві спосіб.

Що стосується спірних питань сторін щодо стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні слід зазначити.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу працівнику при звільненні сум, при цьому не має значення, нараховані чи не нараховані вони до виплати, наступає відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Однак при розгляді спорів за правилами ст.ст. 116,117 КЗпП України про строки розрахунку при звільнення та відповідальність за його затримку мають застосовуватися відповідні норми гл.ХУ цього Кодексу, у тому числі ті, якими регулюються строки звернення до суду, межі оплати часу затримки розрахунку при звільненні.

Передбачений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору обчислюється з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Виходячи з обставин справи, позивачу стало відомо про порушення його прав 29.10.2010року. З даного часу і слід відраховувати строки звернення до суду.

Звідси випливає, що відповідно до правил ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавством про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Але відповідальність у вигляді обовязку провести виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку застосовується при зверненні до суду з відповідними вимогами у встановлені строки або їх поновлені при наявності поважних причин.

Окрім того, згідно постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільненні, або наступного дня після звільнення, є підставою застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

З цього випливає, що строк для звернення до суду з вимогою про застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, позивачем пропущено.

Судові витрати у справі складають судовий збір в сумі 17 гривень 87 копійки (1% від ціни позову) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з позову майнового характеру в сумі 120 гривень. Оскільки позивач звільнений при звернення з позовом до суду, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,169,209,212,214,215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 заборгованість по заробітній платі в розмірі 17878 гривні 89 копійки (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 89 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства „Спеціалізована пересувна механізована колона -241 судовий збір на користь держави в сумі 17 гривень 87 копійки (сімнадцять гривень 87 копійок), а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень (сто двадцять гривень).

Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя В.П. Величко