АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Ляпченко Л.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним посилаючись на те, що ОСОБА_3 діючи від імені позивача уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, належної позивачеві на праві власності двокімнатної квартири АДРЕСА_1, проте, на виконання попередньої домовленості, ОСОБА_3 купити однокімнатну квартиру позивачеві не допомогла, а також, гроші від продажу свого майна позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на вказану квартиру, а також покласти судові витрати по справі на відповідачів (а.с.4-6,23-25).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.99-101).

В апеляційній скарзі (а.с.104-107) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- суд не звернув увагу, що ОСОБА_3 зареєструвала позивача у квартирі № 1 ж/м Тополя-1, буд. № 4 у м. Дніпропетровськ тимчасово, яку згодом вона продала;

- ОСОБА_3 діяла повністю в своїх інтересах, а не в інтересах особи, яка видала їй відповідну довіреність;

- суд проігнорував той факт, що ОСОБА_3, не зважаючи на досягнуту домовленість з позивачем відносно вартості квартири у розмірі 47000,00 доларів США, фактично продала її за 42700,00 доларів США, вказавши при цьому в договорі купівлі-продажу вартість у розмірі 14742,88 грн.;

- ОСОБА_3 і ОСОБА_4 навмисно приховували розмір суми, яку ОСОБА_3 отримала в наслідок здійснення правочину;

- позивач та ОСОБА_3 ніколи не співмешкали, а пояснення свідків з боку відповідача є не обєктивними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатись спірною квартирою, включаючи право її продажу та отримання коштів; 12 вересня 2006 року ОСОБА_3 від імені позивача уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_4, отримавши за квартиру 42700,00 доларів США; при цьому ОСОБА_3 діяла на підставі чинної довіреності та в межах повноважень, наданих їй позивачем; сам позивач з приводу порушення його житлових прав щодо спірної квартири на протязі з 2006 по 2011 роки до правоохоронних органів не звертався.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги про визнання недійним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 обгрунтовані посиланням на вимоги ст.ст.203,215,232,241 ЦК Укаїни, тобто з тих підстав, що зміст правочину суперечить нормам закону, правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості його представника ОСОБА_3 з ОСОБА_4, правочин вчинений його представником ОСОБА_3 з перевищенняи повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспі-льства, його моральним засадам.

Як вбачається зі справи, позивач не посилається на обставини, які на його погляд, свідчили би про невідповідність спірного договору вимогам ч.1 ст.203 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержан-ня в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК України.

Позивачем не зазначено які саме вимоги ст.203 ЦК України були порушені відповідачами при укладенні спірного договору.

В ч.1 ст.232 ЦК України зазначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Позивачем не надано доказів наявності між відповідачами зловмисної домовле-ності щодо укладення спірного договору.

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з пе-ревищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки осо-би, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як вбачається зі справи, спірний договір від 12 вересня 2006 року (а.с.17-18,41) укладений ОСОБА_3 від імені позивача в межах наданих їй повноважень на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05 серпня 2006 року, згідно якої позивач надав їй право розпоряджатися спірною квартирою на свій розсуд з правом продажу, укладання договорів та отримання належних йому грошей (а.с.26).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач доказів на обгрунтування своїх позовних вимог суду не надав.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: