Справа № 0417/2-1214/2011
29 грудня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
при секретарі Шевченко В.О.
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-
В березні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.
Позивач в позовній заяві посилався на те, що 13 жовтня 2007 року о 13 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107д/н НОМЕР_1, рухаючись по мосту № 2 в м. Дніпропетровську, не витримав безпечної дистанції дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3/н АЕ9640ВС під керуванням водія ОСОБА_4 Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2007 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ОСОБА_3/н АЕ9640ВС, що належить на праві власності ОСОБА_4 Згідно з висновком спеціаліста - автотоварознавця розмір матеріального збитку становить 20 967,40 грн. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована ОСОБА_4, тому останній з метою отримання відшкодування звернувся до ОСОБА_1 [транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, яке здійснило виплату відшкодування потерпілій особі, ОСОБА_4, в розмірі 16 082,00 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов'язок з відшкодування шкодив заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 16.05.2008 МТСБУ звернулося до ОСОБА_2 з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, але до цього часу ОСОБА_2 відшкодування не здійснив. Крім того, МТСБУ понесло витрати у розмірі 2 000,00 грн. за послуги з надання правової допомоги з боку ПП Юридична фірма Платонза контрактом № 45 від 11.11.2009 року. Компенсація інфляційних втрат становить 6 198,84 грн.
Згідно п. 2 ст. 37 Закону країни Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівдля розрахунку розміру упущеної вигоди застосовується подвійна облікова ставка НБУ, яка становить 1 827,62 грн.
Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхового бюро України кошти в розмірі: понесених витрат з відшкодування потерпілій особі - 16 082,00 грн., витрат за послуги з надання правової допомоги - 2 000,00 грн., нарахування за прострочення виконання грошового зобов'язання - 8 026,46 грн., судові витрати: судовий збір в розмірі 261,08 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., а всього 26 489,54 грн.
Відповідно до клопотання від 29.12.2011 року просили розглядати справу без представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, 13 жовтня 2007 року о 13 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107д/н НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, рухаючись по мосту № 2 в м. Дніпропетровську, не витримав безпечної дистанції дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3/н АЕ9640ВС власником якого є ОСОБА_4, який від удару зіткнувся з автомобілем Мерседесд/н 001-71АН.
Згідно довідки відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська № НОМЕР_2 від 30.10.2007 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 5). Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2007 року ОСОБА_2 визнано винним в ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (а.с. 30).
У результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ОСОБА_3/н АЕ9640ВС, власником якого є ОСОБА_4.
Згідно з висновком спеціаліста-автотоварознавця № 635 від 08.11.2007 року розмір матеріального збитку становить 20 967,40 грн. (а.с. 8-21).
На момент скоєння ДТП відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Оскільки спричинену шкоду відповідачем не було відшкодовано потерпілій особі ОСОБА_4, останній, з метою отримання відшкодування, звернувся до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою (а.с. 7).
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівпозивач відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Позивачем ОСОБА_1 (транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі, ОСОБА_4, в розмірі 16 082,00 грн. (а.с. 29).
Таким чином, позивачем було виконало покладені на нього Законом обов'язок з відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
16.05.2008 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с. 26), але до цього відповідачем відшкодування не здійснене.
Виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в частині відшкодування понесених витрат потерпілій особі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
Щодо заявлених вимог позивача щодо стягнення нарахувань за прострочення виконання грошового зобовязання, то суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки вони не базуються на законі.
У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати відповідно до задоволених вимог в розмірі 284 грн. 63 коп.
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи між ОСОБА_1 ( транспортним) страховим бюро України і Приватним підприємством Юридична фірма Платон 11 листопада 2009 року укладено Контракт про надання правової допомоги та оплачено відповідно платіжного доручення 23 вересня 2010 року - 2000 грн.00 коп. ( а.с.28). Однак в судовому засіданні приймав участь представник за довіреністю, і за таких обставин законних підстав для стягнення витрат по оплаті допомоги адвоката у суду не має.
Керуючись: ст. 27 Закону України " Про страхування", ст. ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України , ст. ст.3,7, 11, 15, 60, 84,88, 169, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України понесені витрати з відшкодування потерпілій особі в розмірі 16 082 грн. 00 коп. та судові витрати по справі в розмірі 284 грн. 63 коп., а всього 16 366 грн. 63 коп. (шістнадцять тисяч триста шістдесят шість гривень 63 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар