Придніпровський районний суд м.Черкас
Справа № 4с-46/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - Макаренка І.В.

при секретарі - Кожемяці І.В.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Надра про скасування постанови заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 16 лютого 2011 року про виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Надра (в подальшому скаржник або банк) звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з скаргою про скасування постанови заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 16 лютого 2011 року про виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, мотивуючи її тим, що 16 лютого 2011 року заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1, в ході завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4589 виданого 05 січня 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з скаржника на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 1 952 грн. винесено постанову про виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Скаржник вважає, що зазначена постанова винесена з грубим порушенням законодавства та є необґрунтованою, що підтверджується наступним. Виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа завершене на підставі п. 1. ч. 1 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження. Дана стаття передбачає, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачу за його письмовою заявою. Згідно зі ст. 46 Закону „Про виконавче провадження у разі невиконання рішення у строк встановлений для добровільного його виконання з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10% від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передано стягувачу за виконавчим документом. Звертають увагу суду на те, що виконавчий збір стягується у розмірі від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом. Тобто для того, щоб виникли підстави для стягнення виконавчого збору, державний виконавець повинен фактично виконати рішення. Якщо ж боржник виконав рішення добровільно навіть після спливу строку, встановленого для добровільного його виконання, то виконавчий збір не стягується. Ця правова позиція підтверджується Верховним Судом України. Так, згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово. Тобто умовою для стягнення виконавчого збору є фактичне примусове виконання судового рішення. Відповідно до частини восьмої ст. 46 Закону України „Про виконавче провадження постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору може бути скасована за заявою боржника начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, якщо боржник оплатить витрати, повязані з проведенням виконавчих дій, у разі повернення виконавчого документа без виконання на письмову вимогу чи заяву стягувача. В абзаці першому частині четвертій ст. 45 Закону України „Про виконавче провадження до витрат на організацію на проведення виконавчих дій належать кошти, витрачені на: перевезення, зберігання і реалізацію майна боржника; оплату праці експертів, перекладачів та інших осіб, залучених у встановленому порядку до провадження виконавчих дій; поштовий переказ стягувачу стягнених аліментних сум; розшук боржника, його майна або розшук дитини; оголошення в засобах масової інформації; інші необхідні витрати для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначені у вище наведеному переліку дії не проводились, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій не виносилась, тому просять скасувати оскаржувану постанову.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції в судовому засіданні скаргу не визнала та пояснила, що постанова винесена відповідно чинного законодавства.

Заслухавши представника банку, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги суд вважає, що скаргу необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України „Про виконавче провадження постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше ніж наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувану постанову скаржник отримав 24 лютого 2011 року, а до суду із скаргою звернулися 10 березня 2011 року. Тобто скаржник пропустив строк звернення до суду, і поважних причин не вказав. Клопотання про поновлення пропущеного строку до суду не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

На думку суду підстав для поновлення строку не має, а тому скаргу необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ч. 2 ст. 72, ст. 385 ЦПК України, ч. 5 ст. 46 Закону України „Про виконавче провадження суд ,-

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Надра про скасування постанови заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 16 лютого 2011 року про виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3