Справа № 22-ц-5001/11 Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л. Й.
Категорія - 45 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Бойко С.М., Кота І.Н.,

за секретаря Колодки М.І.,

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації з участю третіх осіб: Торчиновицької загально освітньої середньої школи І-ІІ ступенів, директора Торчиновицької загально освітньої середньої школи І-ІІ ступенів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання наказу №192-к від 07.09.2010р. Про скасування наказу ОСОБА_2С.незаконним та зобовязання відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації та дирекції Торчиновицької загально освітньої середньої школи І-ІІ ступенів допустити його до роботи вчителя географії Торчиновицької загально освітньої середньої школи І-ІІ ступенів відповідно до наказу №117-к від 13.08.2010р. у звязку з пропуском строку на звернення до суду.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а тому висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Апелянт стверджує, що висновок суду про те, що оспорювання ним наказу відділу освіти №192-к від 07.09.2010р. Про скасування наказу ОСОБА_2С.не відноситься до трудового спору, а регулює відносини щодо звільнення з роботи, не відповідає дійсності, оскільки зміст оскаржуваного наказу не стосується звільнення апелянта з роботи, так як зазначений наказ не видавався на основі норм трудового законодавства, які регулюють звільнення працівника з місця роботи.

ОСОБА_2 вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки суду слід було застосувати норму ст. 233 КЗпП України в частині трьохмісячного строку звернення до суду для розгляду трудового спору, а суд неправильно застосував норму цієї статті в частині звернення до суду протягом одного місяця у справах про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились та про причини своєї неявки не повідомили, про день і час слухання справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про що свідчать зворотні поштові повідомлення (а.с.234-237).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01.09.1985р. працював на посаді директора Торчиновицької загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів, а 19.03.2009р. він був звільнений з посади директора на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України, що підтверджується записом у виписці із трудової книжки (а.с.156).

Вироком Старосамбірського районного суду від 02.12.2009 року позивача визнано винним за ч. 1 ст. 126 КК України та обрано йому покарання у виді штрафу 850 грн. (а.с. 17-23).

Ухвалою Верховного Суду України від 16.09.2010 року зазначений вирок було залишено без змін (а.с.31-32).

Наказом № 117-к від 13.08.2010 року ОСОБА_2 прийнято на посаду вчителя географії (а.с.3) Торчиновицької загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів.

Наказом Відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області № 257а від 27.08.2010 року "Про відрядження на курси підвищення кваліфікації педагогічних працівників установ освіти району у вересні 2010 року" ОСОБА_2 відряджено у Львівський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти на курси підвищення кваліфікації учителів географії, які будуть проходити атестацію у 2011 році (а.с. 182-187).

В період з 06.09.2010 року по 08.09.2010 року позивач навчався у вищезазначеному закладі, що підтверджується листом Відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 03.09.2010 р. за № 527/0109 (а.с. 6), посвідченням про відрядження (а.с.7) та свідоцтвом про підвищення кваліфікації (а.с. 190).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальну середню освіту" вiд 19.12.2006 р., який набрав чинностi з 01.01.2007 р. призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу.

Вищезазначене положення закріплене в п.п. 4.1, 4.6.2 Статуту загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів с. Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області, в якому передбачено, що управління школою здійснюється його засновником відділом освіти Старосамбірської державної адміністрації і уповноваженими органами управління освітою. Безпосереднє керівництво школою здійснює її директор. Призначення та звільнення заступника директора школи та інших педагогічних працівників здійснюється за поданням директора школи відповідним органом управління освітою(а.с. 130-146).

Відповідно до п. 9.9 Положення про відділ освіти Старосамбірської районної державної адміністрації, начальник відділу освіти призначає на посаду та звільняє з посади працівників відділу, керівників навчальних закладів та установ освіти комунальної форми власності, їх заступників та інших педагогічних працівників (а.с. 147-151).

У відповідності до пунктів 79, 80, 87 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 778, до педагогічної діяльності у закладах не допускаються особи, яким вона заборонена за медичними показаннями, за вироком суду, педагогічні працівники, які систематично порушують статут, правила внутрішнього розпорядку закладу, не виконують посадових обов'язків, умови трудового договору (контракту) або за результатами атестації не відповідають займаній посаді, звільняються з роботи згідно із законодавством.

Відповідно до п.80 зазначеного Положення, призначення на посаду, звільнення з посади педагогічних та інших працівників закладу, інші трудові відносини регулюються законодавством про працю, Законом України "Про загальну середню освіту" та іншими законодавчими актами.

Частинами другою та третьою статті 121 КЗпП України передбачено, що працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада) і середній заробіток.

07 вересня 2010 року Відділом освіти Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області винесено наказ № 192-К від 07.09.2010р. Про скасування наказу ОСОБА_2С., яким скасовано наказ № 117-к від 13.08.2010 року про прийняття ОСОБА_2 на роботу, як такий, що суперечить частині 2 статті 26 Закону України Про загальну середню освіту, оскільки прийняття ОСОБА_2 на посаду вчителя географії Торчиновицької ЗСШ I-II ступенів відбулось без відповідного подання директора Торчиновицької ЗСШ І-ІІ ступенів, а також у звязку з розглядом у Верховному Суді України кримінальної справи за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2С

З урахуванням зазначених вище норм чинного законодавства та обставин справи, а також врахувавши відсутність доказів у відповідача на підтвердження допущення порушень ОСОБА_2 трудової дисципліни за період його роботи на посаді вчителя географії Торчиновицької загальноосвітньої середньої школи І-ІІ ступенів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що відповідачем з порушенням наведених норм законодавства винесено оспорюваний наказ та правильно визнано такий наказ незаконним, оскільки він порушує гарантії працівника, які передбачені йому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи

міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Стаття 234 КЗпП України передбачає, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 отримав копію оскаржуваного наказу та ознайомився з ним 13 вересня 2010 року (а.с. 4), а 19 квітня 2011 року звернувся із позовною заявою до Старосамбірського районного суду Львівської області за захистом його порушеного права, в якій просив поновити йому строк на звернення до суду.

Суд першої інстанції, обєктивно вивчивши та дослідивши всі матеріали справи, правильно виходив із того, що оспорюваний позивачем наказ стосується його звільнення з роботи, тому на дані правовідносини поширюється місячний строк на звернення до суду із позовом про захист порушеного права.

Надавши обєктивну оцінку поважності причин пропуску ОСОБА_2 строку на звернення до суду, на які він посилався у позовній заяві, а саме: перебування на амбулаторному лікуванні з 02.11.2010р. по 21.12.2010р.(а.с.10-11) та його звернення до суду з адміністративним позовом (а.с. 67-71), районний суд правильно не взяв такі до уваги, оскільки ці обставини були поза межами місячного терміну, коли позивач мав право на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Таким чином, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази та давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку, що підстави для поновлення позивачу строку на звернення із позовом до суду відсутні, тому ухвалив рішення про відмову в позові.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону, оскільки захист наявних порушень чинного трудового законодавства відповідачем у справі залежить від встановленого імперативною нормою трудового законодавства місячного строку на звернення позивачем до суду із позовом.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів про наявність поважних причини, які могли бути повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача у визначені законом строки звернутись до суду за вирішенням трудового спору ОСОБА_2 не представив і суд в процесі слухання справи не здобув, такі не представлено і в засідання апеляційного суду, відтак, поважність причин пропуску зазначеного вище строку недоведена позивачем у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права є безпідставними та спростовуються вищенаведеним, а тому колегія судів їх до уваги не бере.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду ґрунтується на повно і всебічно встановлених обставинах справи про дійсні права і обовязки сторін, ухвалене на основі правильно застосованих норм матеріального і процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Курій Н.М.