АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року за позовом комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2010 року КП "Павлоградтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, воно надає теплову енергію в квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що відповідачка, яка мешкає в зазначеній квартирі, плату за спожиту теплову енергію не здійснює, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01 травня 2010 року у розмірі 3412,93 грн., позивач просив стягнути вказану суму на свою користь.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року позов задоволено частково, з відповідачки стягнута заборгованість за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності у розмірі 2272,83 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права і про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка проживає і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, де користується послугами теплопостачання.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконувала своїх обов'язків по оплаті послуг теплопостачання, що призвело до виникнення заборгованості.

В судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти стягнення з неї суми боргу в межах строку позовної давності.

Згідно зі ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З урахуванням вимог ч.4 ст.267 ЦК України, згідно якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову і стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що уклавши 18 травня 2006 року з позивачем договір про надання послуг теплопостачання, відповідачка зобов'язалась погасити дебіторську заборгованість, яка на той час складала 478,01 грн., тобто своїми діями визнала борг минулих років, не є підставою для скасування рішення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Ч. 3 ст. 264 ЦК України визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Дійсно, уклавши з позивачем договір про надання послуг теплопостачання, відповідачка визнала борг і підтвердила свій обов'язок погасити його разом з поточними платежами (п.9.3 договору), тому строк давності перервався. Проте вказаний договір був укладений 18 травня 2006 року, умови договору відповідачка не виконувала, а з даним позовом до суду позивач звернувся лише 2 липня 2010 року, більш як через три роки після укладення договору, тому суд дійшов до правильного висновку про стягнення суми боргу в межах строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: