Справа № 2-п-6
2 березня 2011 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі Павліченко Т.В., за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства „ Житомирінвест про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, грошової компенсації за невикористанні відпустки, -
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
З»ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст.10 ЦПК України та у відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.
Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_2 18.01.2001 року був прийнятий на роботу та призначений на посаду віце - президента ВАТ „Житомирінвест по сільському господарству, наказ № 4а від 18.01.2001 року ( а.с. 12).
22 липня 2009 року він був звільнений з роботи відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ, що підтверджується копією трудової книжки( а.с.5- 11).
Дана заборгованість була погашена відповідачем 28, 29, 30 вересня 2010 року, що підтверджується відповідними платіжними документами( а.с.76-78).
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 25 317 грн. не підлягає задоволенню.
Підлягає задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.
Відповідно до статті 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум що належала йому від підприємства, установи та організації, провадиться в день звільнення.
Згідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належить звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 КЗпПУ, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку.
Як вбачається з матеріалів справа позивач був звільнений з роботи 22.07.2009 року, а розрахунок по заробітній платі з ним був проведений 28 - 30 вересня 2009 року( а.с.76-78).
Крім того факт несвоєчасної виплати заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2 підтверджується довідкою, яка була надана позивачем в судове засідання( а.с.53). Крім того даний факт підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Зокрема свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона тривалий час працювала на посаді віце президента з фінансових питань - головного бухгалтера ВАТ „ Житомирінвест, на якій і рахується на даний час. До її обовязків, крім інших, входить нарахування заробітної плати працівникам товариства. Згідно даних бухгалтерського обліку товариство своєчасно не виплатило позивачу повністю заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2008 року по день звільнення - 22.07.2009 року. До неї як до головного бухгалтера звернувся ОСОБА_2 і вона видала довідки про його заборгованість по заробітній платі з грудня 2008 року по день звільнення - 22 липня 2009 року, компенсацію за невикористанні відпустки за 2004-2009 роки, компенсацію за затримку виплати зарплати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Вказані довідки вона, як головний бухгалтер виготовила, але не змогла підписати в керівника товариства, та зареєструвати, оскільки в керівництві фірми відбулися зміни і нове керівництво товариства змінило своє місце знаходження не звільнивши її з посади..
Довідки, які були надані позивачем, були взяті судом до уваги, оскільки представник відповідача не надав доказів, які їх спростовують. Судом, за клопотання позивача, вживалися заходи щодо отримання доказів, зокрема довідок про відпуски, компенсацію за невикористанні відпустки, про середню заробітну плату позивача.( а.с. 36, 43, 117, 118, 129, 130). Тому рішення судом постановляється на підставі доказів, які були надані відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.
Розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні суд обчислює виходячи з розміру середнього заробітку за два останні місяці перед звільненням червень, липень 2009 року, який становить відповідно 3010 гривень та 4069.95 грн..
У відповідності до ч.1 ст.83 КЗпПУ у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні ним дні щорічної відпустки.
Факт не використання шести щорічних відпусток позивачем підтвердили в судовому засіданні свідки, а також підтверджується довідкою (а.с.54), а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.
Розмір середнього заробітку за невикористану щорічну відпустку суд обчислює виходячи з розміру середнього заробітку за останній рік, який становить відповідно 135.84 грн..
Згідно п.13 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органу.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та тих доказів, які зібрані та дослідженні судом, зокрема, як пояснила свідок ОСОБА_4, позивач є особою похилого віку, він втратив душевний спокій, оскільки тривалий час не отримував заробітну плату, їх сім»я жила тільки на її зарплату. Позивач перестав спати по ночам, постійно був знервований скільки не міг отримати гроші в товаристві, це змусило їх покладати додаткових зусиль для організації життя, і тому суд вважає, що компенсація за моральні страждання визначається в сумі 1000 грн., тобто позов задовольняється частково.
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214, 215, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 40, 147, 147-1, 148, 149, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», суд, - В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства „ Житомирінвест про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, грошової компенсації за невикористанні відпустки, та компенсації за затримку виплати заробітної плати задовольнити частково.
Стягнути з відкритого акціонерного товариства „ Житомирінвест в дохід держави судовий збір в сумі 682,84 грн., та витрати за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн..
В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: