Справа №2-1983/11
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Колегаєвої С.В.

при секретарі - Буцко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

04.02.201 1 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх дочки ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, з мамою - позивачем по справі - ОСОБА_1, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. В позовній заяві вона зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 17.09.2005 року по 22.12.2010 року. З моменту одруження сторони у справі проживали за місцем реєстрації відповідача в квартирі № 150. будинок № 4 по пр. Маяковського у м. Києві. З дня народження дитини і по теперішній час дочка сторін у справі проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не проявляє турботи відносно дочки сторін у справі, не надає допомоги по уходу за дитиною, не проявляє до дитини батьківську турботу. На підставі викладеного позивач просить суд своїм рішенням визначити місце проживання неповнолітньої дочки сторін у справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з мамою - позивачем по справі - ОСОБА_1, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання.

В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд про їх задоволення.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Представник третьої особи по справі - Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, однак надав суду свої письмові пояснення у яких просив про задоволення позову в повному обсязі.

Визнавши матеріали справи достатніми, суд розглядає справу у відсутність представника третьої особи, проти чого не заперечували і і нші учасники судового процесу.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року по 22.12.2010 року. Від спільного подружнього життя у них є дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з моменту народження і по теперішній час мешкає разом з мамою, позивачем у справі ОСОБА_1 в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, яка належить позивачу на праві власності, відповідно до Договору дарування квартири від 23.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_5 разом з мамою та зазначав, що дитина в силу свого віку не спроможна проживати окремо від мами, а тому при винесенні рішення просив суд врахувати інтереси малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Як вбачається з Висновку Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.03.2011 року в інтересах малолітньої, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, орган опіки та піклування вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір»ю ОСОБА_1.

Крім того, Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір»ю лише у винятковій ситуації.

Як було встановлено в судовому засіданні, на протязі тривалого часу позивач та відповідач разом не проживають, усі питання, пов»язані з забезпеченням дитини вирішує мати, позивач у справі, з її боку дитині надається належна та встесторння увага, що й змусило позивача звернутися з цим позовом до суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 159, 160, 161 СК України, місце проживання дитини визначається за згодою батьків. Крім того, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те , з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд. виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного та на підставі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги, викладені у позовній заяві ОСОБА_1, обгрунтовані та доведені, в зв»язку з чим остання підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, в розмірі 08,50 грн. - судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі ст.ст. 151,159,160,161 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання її мами ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат 08 грн. 50 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: