Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4764 Головуючий у 1 інстанції: Громов І.Б.
2011р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2011р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Банк „Кліринговий дім, третя особа: Управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області, про розірвання кредитного договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з уточненим у березні 2011 року позовом до ПАТ „Банк „Кліринговий дім про розірвання кредитного договору.

У позові зазначали, що 06.05.2008 року між ОСОБА_2 та АБ „Кліринговий дім, правонаступником якого являється ПАТ „Банк „Кліринговий дім, був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику 174400 гр. на строк 120 місяців, до 05.05.2018 року, під 17,5% річних.

Кредит ОСОБА_2 зобовязувалась сплачувати у відповідності до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору.

В порядку забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором у той же день між банком та позивачами був укладений договір іпотеки, предметом якого являється належна позивачам на праві власності квартира АДРЕСА_1.

З початку 2009 року матеріальне становище ОСОБА_2 погіршилося, доходи зменшились, що унеможливило належне виконання нею зобовязань за кредитним договором, однак від пропозиції змінити умови зазначеного договору та від реструктуризації заборгованості відповідач відмовився.

Внаслідок невиконання зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яку рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2010 року по справі за позовом банку було стягнуто з ОСОБА_2 у розмірі 199320 гр. 74 коп. При цьому питання щодо розірвання кредитного договору вирішено не було, пеня, штрафи та відсотки за користування кредитом продовжують нараховуватися.

Посилаючись на те, що зменшення доходів ОСОБА_2 явилося істотною зміною обставин, якими сторони керувалася при укладанні кредитного договору, просили із цих підстав кредитний договір та договір іпотеки розірвати, зобовязати відповідача повернути оригінали документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, а саме: технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житло.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яки задовольнити заявлені вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між АБ „Кліринговий дім, правонаступником якого являється ПАТ „Банк „Кліринговий дім, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 050110/11-2008, згідно якого остання отримала кошти у сумі 174400 гр. з терміном користування до 05 травня 2018 року, зі сплатою 17,5% річних за користування коштами(а.с.7-12).

В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором 06 травня 2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки № 050/7-2008, предметом якого є належна позивачам на праві власності квартира АДРЕСА_1(а.с.13-15).

У звязку з невиконанням ОСОБА_2 вимог зазначеного кредитного договору щодо повернення кредиту станом на 02.06.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 199320 гр. 74 коп., яка була стягнута з позивачки рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2010 року(а.с.22).

В обґрунтування позову про розірвання кредитного договору та договору іпотеки позивачі посилалися на те, що у звязку із фінансовою кризою та спадом виробництва відбулась істотна зміна матеріального становища позичальника ОСОБА_2, оскільки з моменту укладання кредитного договору розмір отримуваної нею за місцем роботи у ПП „Запоріжбудмонтаж-7 заробітної плати значно зменшився, чого при укладанні кредитного договору вона передбачити не могла.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок не передбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежить від волі сторін.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у ч.1 ст. 651 ЦК України.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались;

виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору;

із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідна наявність усіх перелічених умов одночасно.

Суд належним чином оцінив всі надані сторонами докази і, ухвалюючи рішення про відмову у позові, послався на недоведеність позивачами наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні договору.

Висновок суду є обгнутованим і відповідає нормам матеріального права.

Всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачі не надали суду належних, допустимих та переконливих доказів того, що одночасно настала уся сукупність умов, визначених у ст. 652 ЦК України, як підстава для розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, оскільки полягають в повторенні підстав позовних вимог, вже належно розглянутих судом першої інстанції, в посиланнях на світову фінансову кризу та погіршення добробуту громадян України, в цитуванні норм матеріального права.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення по справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2011 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: