Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-61/11
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарях ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 Пєра до ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса, третя особа: ОСОБА_5 ОСОБА_6

про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобовязання,

в с т а н о в и в :

14 квітня 2010 року ОСОБА_4 Пєр звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 13 травня 2008 року він та ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес уклали договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Згідно із умовами договору позики він взяв на себе зобовязання передати у власність ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресу грошові кошти в розмірі 1010000 грн., що еквівалентно 200000 доларів США відповідно до курсу Національного банку України 1 долар США = 5,05 грн. Суму позики

ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес зобовязаний був повернути йому до 13 травня 2010 року.

23 липня 2008 року між ним та ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом був укладений договір про внесення змін до договору позики грошей, який теж посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Згідно із умовами цього договору були внесені зміни в частині строку повернення

йому ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом суми позики, п. 2 договору позики було викладено в новій редакції та визначено, що вказану суму грошей без нарахування відсотків позичальник зобовязується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 23 жовтня 2008 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Таким чином, сума позики відповідачем мала бути повернута йому не пізніше 23 жовтня 2008 року.

Він, ОСОБА_4 Пєр, належним чином виконав взяті на себе зобовязання, а саме передав ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресу суму позики в порядку та розмірі, передбаченому умовами договору. Підтвердженням передачі ним відповідачу суми позики є підписання сторонами договору позики, оскільки у п. 1 даного договору зазначається, що позикодавець передав у власність,

а позичальник прийняв грошові кошти в розмірі 1010000 грн., що еквівалентно 200000 доларів США.

У порушення умов договору позики відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес у строк до 23 жовтня 2008 року суму позики йому не повернув.

Даний договір позики ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес уклав у інтересах його сімї, підтвердженням чого є згода дружини відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 на укладення цього договору, що відображено у п. 12 договору позики.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу

з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень ст. 625 ЦК України відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес має сплатити йому наступні суми:

1586000 грн. 00 коп. суму основного боргу, що за курсом НБУ на дату подачі позову еквівалентно 200000 доларів США (1 долар США = 7, 93 грн.);

64245 грн. 68 коп. суму, що становить три відсотки річних від простроченої суми

за період з 23 жовтня 2008 року по 01 квітня 2010 року;

328841 грн. 24 коп. суму інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу за період з 23 жовтня 2008 року по 01 квітня 2010 року.

Просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса заборгованість за договором позики грошей від 13 травня 2008 року в розмірі 1979086 грн. 92 коп.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні, керуючись ст. ст. 27, 31 ЦПК України, посилаючись на те, що станом на 19 вересня 2011 року відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес суму позики не повернув, позовні вимоги збільшила та уточнила їх (а. с. 157-160, 205).

Просила стягнути з ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса на користь ОСОБА_4 Пєра заборгованість

за договором позики грошей від 13 травня 2008 року в сумі 1594660 грн. 00 коп., що за курсом Національного банку України станом на 19 вересня 2011 року (1 долар США = 7,9733 грн.) еквівалентно 200000 доларів США, і три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання за період з 24 жовтня 2008 року по 19 вересня 2011 року (1060 днів) у розмірі 88691 грн. 51 коп., обчислених від основної суми боргу еквівалентної 200000 доларів США станом на 23 жовтня 2008 року на день повернення суми позики за курсом Національного банку України (1 долар США = 5,09 грн.).

Представник відповідача ОСОБА_9 у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що договір позики від 13 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 Пєром і

ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом, є лише частиною фінансових взаєморозрахунків між позивачем із однієї сторони та відповідачем спільно з його компаньйоном ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком із другої сторони.

Так, на початку 2008 року відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес спільно із ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком почали будівництво складських приміщень для Приватного підприємства Вікторія-Трейдінг Компані у місті Броварах Київської області. Для фінансування будівництва власних коштів їм не вистачало, тому до співробітництва з правом дольової участі у будівництві

в якості інвестора вони вирішили запросити позивача ОСОБА_4 Пєра.

24 березня 2008 року ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес і ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек із однієї сторони та позивач ОСОБА_4 Пєр із другої сторони в присутності посла Лівану в Україні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Шейха домовилися про участь позивача у фінансуванні вказаного вище будівництва. На підтвердження домовленості того ж дня ОСОБА_4 Пєр передав ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресу та ОСОБА_13 ОСОБА_10 Різеку кошти в сумі 220000 грн. Загальна сума фінансування будівництва, яка того дня була узгоджена із позивачем, мала становити 400000 доларів США, за що ОСОБА_4 Пєр мав отримати ? частку власності у Приватному підприємстві Вікторія-Трейдінг Компані.

Спочатку їхня домовленість була усною, будь-яких розписок за кошти, які позивачем передавались відповідачу та ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеку, той не вимагав. На виконання цієї домовленості протягом березня-липня 2008 року ОСОБА_4 Пєр передав їм грошові кошти на загальну суму, що в грошовому еквіваленті становить 265904 доларів США.

15 травня 2008 року вони уклали угоду, якою письмово оформили зазначені вище між ними домовленості.

Проте, улипні 2008 року ОСОБА_4 Пєр у односторонньому порядку від виконання даної угоди відмовився та став вимагати повернення йому наданих 266000 доларів США. Однак, зробити це було неможливо, оскільки кошти уже були потрачені на будівництво.

Після цього відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес разом із своїм компаньйоном ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком стали домовлятися з позивачем про суму, порядок і строки повернення грошей.

18 липня 2008 року ОСОБА_4 Пєр та ОСОБА_13 ОСОБА_10 Різек уклали нотаріально посвідчений договір позики грошей, згідно з яким останній отримав начебто від позивача грошові кошти в розмірі 320000 грн., що в еквіваленті становило 66000 доларів США,

з терміном повернення їх до 20 жовтня 2008 року.

23 липня 2008 року позивач ОСОБА_4 Пєр і відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес уклали нотаріально посвідчену додаткову угоду до договору позики від 13 травня 2008 року, якою строк повернення 200000 доларів США було зменшено до 23 жовтня 2008 року.

20 жовтня 2008 року ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес та ОСОБА_13 ОСОБА_10 Різек спільно повернули

ОСОБА_4 Пєру 50000 доларів США, які передали йому через сина позивача ОСОБА_14 в присутності племінника позивача теж ОСОБА_14, оскільки на той час позивач був відсутній в Україні.

Станом на квітень 2009 року неповернутою залишалася сума основного боргу в розмірі 216000 доларів США та 9000 доларів США у вигляді відсотків за пять місяців, всього 225000 доларів США.

ОСОБА_15 Пєр запропонував придбати в ОСОБА_15 ОСОБА_10 Різека садовий будинок № 34 разом із земельною ділянкою площею 0,096 га що знаходяться у садовому товаристві Селекціонер, яке розташоване у селі Гнідин Бориспільського району Київської області, за ціною 315000 доларів США, яка була невиправдано низькою. У звязку з цим, вони домовились про те, що якщо ОСОБА_15 ОСОБА_10 Різек до 01 серпня 2009 року знайде покупця, який погодиться заплатити за садовий будинок та земельну ділянку більшу ціну, то останній матиме право продати їх та розрахуватися отриманими коштами із позивачем. При цьому, ОСОБА_4 Пєр поставив умову, що в якості відстрочки платежу він отримає половину коштів від різниці між більшою ціною від продажу будинку і земельної ділянки та ціною 315000 доларів США. Ця домовленість була зафіксована в укладеному між ними основному договорі від 03 квітня 2009 року.

14 серпня 2009 року ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек продав садовий будинок і земельну ділянку за 390000 доларів США. ОСОБА_15 ж дня він передав ОСОБА_4 Пєру за домовленістю між ними половину різниці від ціни продажу нерухомого майна в сумі 37500 доларів США. Проте, повністю розрахуватися з позивачем відповідач і ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек не змогли, оскільки на той час останньому необхідно було повернути Укрсоцбанку кредит у розмірі 252611 доларів США, які у день продажу будинку і земельної ділянки були повернуті банку.

Крім того, 14 серпня 2009 року ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес і ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек у рахунок погашення заборгованості в сумі 225000 доларів США сплатили позивачу ОСОБА_4 Пєру грошові кошти в сумі 75000 доларів США.

Фактично залишок боргу відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса становив 150000 доларів США (225000 75000), які той зобовязувався повернути протягом 6 місяців. Також до цієї суми позивач ОСОБА_4 Пєр додав щомісячні платежі в розмірі 2040 доларів США та визначив, що загальна сума боргу від 200000 доларів США буде становити 162750 доларів США,

які відповідач повинен був повернути до 17 лютого 2010 року, що відображено в укладеній сторонами письмовій угоді від 14 серпня 2009 року. У цей же день ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес сплатив ОСОБА_4 Пєру згідно із угодою перший платіж у розмірі 2040 доларів США.

Таким чином, даною угодою було змінено строк повернення суми боргу за договором позики від 13 травня 2008 року.

Також 14 серпня 2009 року позивач ОСОБА_4 Пєр надав розписку про те, що

вся сума боргу ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком йому виплачена і він претензій до нього немає.

Оскільки станом на 17 лютого 2010 року відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес не зміг повністю повернути встановлену угодою від 14 серпня 2009 року суму боргу, 05 березня 2010 року позивач ОСОБА_4 Пєр і відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес уклали новий договір позики, яким скасовувались домовленості між ними за угодою від 14 серпня 2009 року, та встановлювались нові умови позики, згідно з якими сума боргу встановлювалась в розмірі 165513 доларів США, строк повернення до 01 вересня 2010 року.

Для своєчасного повернення суми позики ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес додатково зобовязувався продати належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Однак, до закінчення терміну дії зазначеного договору від 05 березня 2010 року ОСОБА_4 Пєр звернувся 14 квітня 2010 року до суду з позовом про стягнення із відповідача заборгованості за договором позики від 13 травня 2008 року.

Враховуючи домовленості між сторонами, а також суми коштів повернених позивачеві ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом і ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком, а саме: 20 жовтня 2008 року 50000 доларів США, 14 серпня 2009 року 37250, 75000 і 2040 доларів США, всього 164290 доларів США, залишок боргу, що підлягає поверненню відповідачем становить 101710 доларів США (266000 164290), що за офіційним курсом Національного банку України на час вирішення спору в суді становить 810628 грн. 70 грн. (101710 доларів США х 7,97 грн.).

Нарахування відсотків та інших сум, якими кожного разу збільшувалася сума боргу,

є неправомірним.

Просив суд визнати повернутою позивачеві суму боргу в розмірі 164290 доларів США та встановити, що заборгованість відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса перед позивачем ОСОБА_4 Пєром за договором позики від 13 травня 2008 року складає 101710 доларів США, що становить 810628 грн. 70 грн. Проти стягнення на користь позивача з відповідача вказаної суми боргу не заперечував. Також, враховуючи обставини справи, майновий стан ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса, доходи належного йому приватного підприємства Вікторія-Трейдінг Компані,

факт добровільного повернення позивачу частини грошей, просив розстрочити виконання рішення суду на чотири роки.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи,

суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 1 договору позики грошей від 13 травня 2008 року позивач громадянин США ОСОБА_4 Пєр при укладенні цього договору передав у власність, а відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес прийняв грошові кошти в розмірі 1010000 грн., що еквівалентно 200000 доларів США за курсом Національного банку України (1 долар США = 5,05 грн.). Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №№ 1102, 1103 (а. с. 6).

Відповідно до п. п. 2, 3 договору позики зазначену вище суму грошей без нарахування відсотків позичальник зобовязувався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 13 травня 2010 року в національній валюті України в сумі, що на день повернення має відповідати 200000 доларів США за курсом Національного банку України.

У п. 5 цього договору передбачено, що строк повернення суми позики може бути подовжений за згодою сторін шляхом оформлення нотаріально посвідченого додаткового договору, який буде невідємною частиною цього договору.

Згідно із п. 14 даного договору позики цей договір вважається укладеним з моменту передання позикодавцем грошей позичальникові.

Представник позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що доказом передачі грошових коштів за договором позики від 13 травня 2008 року є укладення сторонами цього договору. Письмові документи, які б підтверджували сам факт передачі позивачем суми позики відповідачеві, відсутні.

23 липня 2008 року позивач ОСОБА_4 Пєр і відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес уклали нотаріально посвідчений договір про внесення змін до договору позики грошей від 13 травня 2008 року, яким п. 2 договору позики було викладено в новій редакції та визначено строк повернення коштів до 23 жовтня 2008 року (а. с. 7).

15 травня 2008 року відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес, власник компанії Вікторія та ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек із однієї сторони і позивач ОСОБА_4 Пєр із другої сторони уклали угоду, за умовами якої сторони домовились про будівництво на належній компанії Вікторія земельній ділянці площею 2 га у місті Броварах Київської області наступних обєктів: паркану по периметру земельної ділянки площею 2 га, промислового навісу площею 400 м2 та складу площею 2000 м2. Загальна оціночна вартість будівництва цих обєктів складає 400000 доларів США, кошти для будівництва яких надає позивач ОСОБА_4 Пєр (а. с. 47, 48).

18 липня 2008 року позивач ОСОБА_4 Пєр та ОСОБА_13 ОСОБА_10 Різек уклали договір позики грошей, який теж посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №№ 2118, 2119 (а. с. 52).

Згідно із п. 1 договору позики позикодавець при укладенні цього договору передав

у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в розмірі 320100 грн., що еквівалентно 66000 доларів США за курсом Національного банку України (1 долар США = 4,85 грн.).

У п. п. 2, 3 договору позики визначено, що зазначену вище суму грошей ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек повинен повернути ОСОБА_4 Пєру без нарахування відсотків у строк до

20 жовтня 2008 року в національній валюті України в сумі, що на день повернення має відповідати 66000 доларів США за курсом Національного банку України.

З основного договору, укладеного 03 квітня 2009 року між ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різаком

із однієї сторони та ОСОБА_4 Пєром із другої сторони, видно, що сторони договору визначили суму боргу, яку ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек має повернути позивачеві, яка становить суму еквівалентну 225000 доларів США, та домовились про те, що ОСОБА_4 Пєр купляє в рахунок погашення цього боргу за 315000 доларів США садовий будинок № 34 і земельну ділянку площею 0,096 га, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеку та розташовані у садовому товаристві Селекціонер у селі Гнідин Бориспільського району Київської області (а. с. 53-59).

Із договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 14 серпня

2009 року вбачається, що їх у ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різека придбала ОСОБА_16

за загальною ціною 790429 грн. (а. с. 60, 61).

Відповідно до розписки від 14 серпня 2009 року позивач ОСОБА_4 Пєр підтвердив, що цього дня вся сума боргу ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком йому виплачена та жодних претензій до нього щодо суми боргу він не має (а. с. 66, 67).

З угоди від 14 серпня 2009 року видно, що ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес виплатив ОСОБА_4 Пєру суму в розмірі 37250 доларів США від суми боргу, що складає 200000 доларів США

від 13.08.2008 року. Число, рік і сума боргу співпадають з договором позики грошей

від 13.05.2008 року. Також вони узгодили, що до 17 лютого 2010 року відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес має виплатити позивачу ОСОБА_4 Пєру суму боргу в розмірі 162750 доларів США (а. с. 67, 68).

Згідно із дослідженим у суді оригіналом даної угоди підпис ОСОБА_4 Пєра у ній відсутній.

Представники сторін з приводу цієї угоди пояснили, що про існування іншої угоди,

за якою б відповідач отримав від позивача 200000 доларів США, їм невідомо.

Згідно із розпискою знову ж таки від 14 серпня 2009 року ОСОБА_4 Пєр отримав від ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса кошти в сумі 2040 доларів США в якості першої чергової виплати боргу за 15 вересня 2009 року, сума якої була передбачена у зазначеній вище угоді (а. с. 69, 70).

З договору позики, укладеного 05 березня 2010 року між позикодавцем ОСОБА_4 Пєром і позичальником ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом, вбачається, що цим договором вони скасовують домовленості між ними від 14 серпня 2009 року та встановлюють нові умови позики (а. с. 71).

Відповідно до п. п. 1, 4, 5 цього договору сума позики становить грошову суму, що є еквівалентною 165513 доларів США, які позичальник зобовязувався повернути до 01 вересня 2010 року, для чого зобовязувався продати належну йому квартиру № 5 у будинку № 28-Б

по вулиці Григоренка у місті Києві. Оцінка даного нерухомого майна мала бути проведена консультантами-юристами позикодавця не пізніше 10 березня 2010 року.

Третя особа: ОСОБА_5 ОСОБА_6, дружина відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса, допитана у судовому засіданні як свідок, показала, що на початку 2008 року її чоловік та ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різек вирішили залучити до будівництва складів позивача ОСОБА_4 Пєра, для чого отримали від нього грошові кошти. У звязку з цим, виникла необхідність оформити це договором позики грошей, на що потрібна була її згода. Будучи у нотаріуса, вона написала заяву, якою надала ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресу свою згоду на укладання договору позики грошей в сумі 200000 доларів США та повернення їх через два роки. Самого факту передачі відповідачу грошей у вказаній сумі вона не бачила. Зі слів чоловіка їй відомо, що половину цієї суми

він повернув позивачу.

Свідок ОСОБА_13 ОСОБА_10 Різек у суді дав показання, які співпадають із пояснення представника відповідача і запереченнями проти позову щодо спільного будівництва складів

у місті Броварах, залучення до його будівництва позивача, передачі ОСОБА_4 Пєром коштів для цього та повернення ним, ОСОБА_4 ОСОБА_10 Різеком, спільно із відповідачем без відповідних на те розписок позивачу грошових коштів на загальну суму 164290 доларів США.

Також він показав, що після укладення 05 березня 2010 року ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом та

ОСОБА_4 Пєром угоди, якою була визначена сума боргу відповідача перед позивачем, останній фактично став проживати у належній відповідачу квартирі по вулиці Григоренка

у місті Києві. Після отримання відповідачем 25 травня 2010 року судової повістки про виклик до суду позивач звільнив квартиру.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд встановив, що заборгованість ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса перед ОСОБА_4 Пєром за договором позики грошей від 13 травня 2008 року складає грошову суму еквівалентну 165513 доларів США, що визначена сторонами договором від 05 березня 2010 року. Цю суму коштів відповідач повинен був повернути позивачеві у строк до 01 вересня 2010 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

У ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти

на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та

в порядку, що встановлені договором.

В останній редакції позовних вимог представник позивача ОСОБА_8 просила стягнути на користь ОСОБА_4 Пєра із ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса суму боргу за курсом Національного банку України станом на 19 вересня 2011 року, за яким 1 долар США = 7,9733 грн.

Враховуючи встановлену судом суму заборгованості за договором позики грошей

від 13 травня 2008 року в розмірі 165513 доларів США, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в грошовому еквіваленті цієї суми в розмірі 1319684 грн. 80 коп. (165513 доларів США х 7,9733 грн.).

У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2010 року сторони домовились про те, що сума позики, розмір якої еквівалентний 165513 доларів США, відповідачем ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом повинна бути повернута позивачу ОСОБА_4 Пєру до 01 вересня 2010 року.

За курсом Національного банку України станом на 01 вересня 2010 року на день повернення суми позики 1 долар США = 7,8867 грн., сума позики, яка підлягала поверненню, складала 1305351 грн. 38 коп.

Виходячи з наведеного, строк прострочення відповідачем ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресом своїх зобовязань перед позивачем ОСОБА_4 Пєром щодо повернення суми позики починається

з 02 вересня 2010 року і на 19 вересня 2011 року становить 383 дні.

Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фарес має сплатити позивачу ОСОБА_4 Пєру за прострочення виконання грошового зобовязання

за договором позики від 18 травня 2008 року три відсотки річних від простроченої суми,

що становить 41091 грн. 75 коп. (165513 дол. США х 7,8867 грн. : 365 днів. х 0,03 х 383 дні).

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує

з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню ще судові витрати в розмірі 1820 грн.

Щодо стосується заяви представника відповідача щодо розстрочки виконання рішення суду, вирішення якої представник позивача покладала на суд, необхідно зазначити, що згідно із ст. 217 ЦПК України суд за наявності для того підстав може визначити порядок виконання рішення суду, надати відстрочку або розстрочку виконання, про що безпосередньо вказується в рішенні суду при його ухваленні.

Розстрочка виконання рішення суду це надання відповідачеві права і можливості добровільно виконати рішення суду частинами.

Розглядаючи заяву представника відповідача щодо розстрочення виконання рішення суду на чотири роки, враховуючи суму заборгованості за договором позики, майновий стан відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса, його доходи, суд дійшов висновку про можливість задоволення даної заяви та розстрочення відповідачем сплати заборгованості за договором позики строком

на 4 роки 48 місяців до 08 листопада 2015 року, визначивши розмір щомісячних платежів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 28387 грн. 43 коп. ((1319684 грн. 80 коп. + 41091 грн. 75 коп. + 1820 грн.) : 48 міс.).

На підставі ст. ст. 524, 526, 533, 610, 625, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 60, 88, 131, 174, 212 215, 217 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фареса на користь ОСОБА_4 Пєра заборгованість

за договором позики від 13 травня 2008 року в розмірі 1319684 (один мільйон

триста девятнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. (грошовий еквівалент 165513 (сто шістдесят пять тисяч пятсот тринадцять) доларів США за курсом Національного банку України станом на 19 вересня 2011 року), три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання в розмірі 41091 (сорок одна тисяча девяносто одна) грн. 75 коп.

та судові витрати в розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн., всього 1362596 (один мільйон триста шістдесят дві тисячі пятсот девяносто шість) грн. 55 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Розстрочити ОСОБА_5 ОСОБА_6 Фаресу сплатузаборгованості за договором позики від 13 травня 2008 року строком на 4 (чотири) роки 48 (сорок вісім) місяців до 08 листопада 2015 року

та стягувати з нього на користьОСОБА_13 Пєра щомісячно до 25 числа кожного місяця платіж у розмірі 28387 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят сім) грн. 43 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів

з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І.М.