Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22ц-13/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Снітка С.О., Худякова А.М.,

при секретарі судового

засіданняЖовновської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2009 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом виселення ,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року позивачка звернулась до суду із позовом, про захист права власності шляхом виселення, вказуючи, що відповідно до договору купівлі-продажу вона є власником АДРЕСА_1.

У квітні 2007 року ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги, просила також стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в сумі 1368грн.63коп., та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2009 року в позові ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням цього ж суду від 04 лютого 2010 року в решті позовних вимог ОСОБА_1 також відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дане судове рішення, а справу направити на новий розгляд до того ж суду. На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що при винесені рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд не взяв до уваги той факт, що спірна квартира знаходилась у власності ОСОБА_3О.(сина спадкодавця), що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину, який пізніше і продав дану квартиру ОСОБА_1. Позивачка також зазначає, що суд не розглянув усіх її вимог вказаних у позовній заяві чим порушив норми ЦПК.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Житомирського районного суду від 28 квітня 2004 року спадщина після померлого 16 липня 2002 року ОСОБА_3 квартира №17 будинку 49 по смт. Озерне Житомирського району Житомирської області визнана відумерлою (рішення набуло законної сили а.с.60). Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 04 червня 2004 року №63 спірній квартирі було надано статусу службової і надана вона була для проживання дільничному інспектору Івчуку В.Є на період виконання ним службових обовязків на території селищної ради(а.с.62). Як вірно встановив суд першої інстанції, це рішення селищної ради на час постановлення судового рішення було чинним, як і на час вирішення спору і в суді апеляційної інстанції. На підставі цього рішення ОСОБА_2 11 червня 2004 року було видано ордер на право зайняття спірної квартири.(а.с.61) Цей ордер також не визнано не чинним. Відтак відповідача у спірній квартирі проживає правомірно.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором купівлі-продажу квартири від 21 лютого 29007 року позивач ОСОБА_1 набула права власності на цю спірну квартиру (а.с.5,6). Цей договір також на час вирішення спору як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції є чинним.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_2, за відповідним ордером вселився в квартиру №17 будинку 49 по смт. Озерне Житомирського району Житомирської області, що на час вселення належала Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області і нею користується до цього часу.

Звертаючись до суду із позовом про виселення ОСОБА_2Є з квартири позивач посилався на положення ст.391 ЦК України і вказав на перешкоди у користуванні належною їй квартирою.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Дана правова норма визначає право власника на негаторний позов. Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю до 3-особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном.

У даному позові тягар доказування правомірностей користування покладено на відповідача.

Суд встановив, що користування спірною квартирою відповідач здійснює із згоди власника цієї квартири, оскільки як вище зазначено, ця квартира ще в 2004 році визнана відумерлою та належала Новогуйвинській селищній раді Житомирського району Житомирської області.

Вселення в спірну квартиру було правомірним, відповідно і правомірним є користування, відтак, необхідний елемент негаторного позову факт порушення відсутній.

Отже, у даному випадку, відсутній елемент негаторного позову протиправна поведінки відповідача.

За таких обставин, як основне судове рішення так і додаткове рішення відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи. Підстав для їх зміни або скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді