Справа № 22-ц-2386/2011 Головуючий у I інстанції Соловей В.В.
Категорія цивільна Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2011 року 04 жовтня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,ОСОБА_5
за участю:представника позивачки -ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Приватного підприємства „Сінав м. Остер Козелецького району про порушення прав щодо приватизації земельної ділянки, визнання дій неправомірними стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В квітні 2011 року ОСОБА_8 звернулась в суду з позовом до ПП „Сінав м. Остер Козелецького району про порушення відповідачем її права на приватизацію земельної ділянки. ЇЇ вимоги, після неодноразових уточнень та доповнень позовної заяви зводились до наступного:

1) визнати такими, що не відповідають статутним документам дії ПП „Сінав по відношенню до неї;

2)визнати за нею право на земельну ділянку площею 0,15 га, відносно якої у 1993 році визнано право власності за її померлим чоловіком, а у 2006 році їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації землі;

3) визнати за нею право на приватизацію цієї земельної ділянки;

4) визнати неправомірними дії ПП „Сінав по відмові в укладенні з нею договору і оформленні Державного акту на право власності на земельну ділянку;

5) зобовязати ПП „Сінав оформити державний акт і технічний звіт на право власності на земельну ділянку;

6 )визнати неправомірними дії ПП „Сінав по не розгляду її заяв і звернень;

7) зобовязати ПП „Сінав надати їй відповідь на її письмове звернення до директора ПП „Сінав від 02.12.2009 р.;

8) визнати факт заподіяння їй моральної шкоди неправомірними діями по не розгляду її звернень та стягнути на її користь 750 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

9)визнати неправомірними дії ПП „Сінав по не виготовленню приватизаційних документів на земельну ділянку з 2006 року;

10) визнати неправомірними дії відповідача по утриманню у себе рішення ІІІ сесії 5 скликання Козелецької селищної ради від 10.10.2006 р. і не виготовлення на його підставі приватизаційних документів;

11) визнати факт заподіяння їй моральної шкоди неправомірними діями по не виготовленню приватизаційних документів на земельну ділянку і стягнути з відповідача 1200 грн. моральної шкоди;

12)зобовязати відповідача виготовити приватизаційні документа на земельну ділянку, а також винести окрему ухвалу щодо порушення ПП „Сінав положень Закону України „Про звернення громадян.

Рішенням Козелецького районного суду від 22 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати зазначене рішення суду та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що суд безпідставно відхилив її заяву про відвід головуючому по справі .

Апелянт також вважає, що суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно дослідив та оцінив докази, не взяв до уваги покази чисельних свідків, а тому прийшов до помилкового висновку, що між сторонами не виникли договірні відносини.

Рішення ухвалене без врахування того, що листом ПП „Сінав від 05.01.2011 р. № 4/5 на імя ОСОБА_8 фактично визнано, що позивачкою дійсно подавались документи для виготовлення технічної документації, тобто договірні відносини існують. Апелянт також зазначає, що через неправильне дослідження та оцінку доказів, пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, суд прийшов до неправильного висновку про відсутність порушень з боку ПП „Сінав законодавства про звернення громадян.

В письмових запереченнях ПП „Сінав просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2006 року Козелецькою селищною радою ОСОБА_8 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по приватизації земельних ділянок площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою селище Козелець, вул.. Данєвича ,34 ( а.с.14) співвласником Ѕ частин якого є позивачка (а.с.28). Договором від 04.02.2011 року позивачка та другий співвласник будинку ОСОБА_9 погодили між собою порядок та межі земельних ділянок, якими кожен користується ( а.с.15-17). Відповідач ПП „ Сінав на підставі Ліцензії, отриманої у встановленому порядку з 08 серпня 2006 року має право на здійснення підприємницької діяльності, повязаної з проведенням землевпорядних робі та робіт повязаних з підготовкою технічної документації, необхідної для приватизації земельних ділянок ( а.с.112). 28 грудня 2010року ОСОБА_8 звернулась до ПП „ Сінав з заявою відносно приватизації земельної ділянки. Суд також встановив, що дана заява була належним чином, як того вимагає Закон України „ Про звернення громадян розглянута відповідачем, на заяву у строки, визначені законом надана відповідь( а.с.31,32).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спір між сторонами щодо права ОСОБА_8 на приватизацію земельної ділянки відсутній, оскільки відповідач таке її право не заперечує.

Висновки суду першої інстанції про відсутність між сторонами договірних правовідносин, також ґрунтуються на встановлених судом обставинах, досліджених доказах та чинному законодавстві , зокрема , ст. 206 та ст.638 ЦК України. Відсутність між позивачкою та відповідачем договірних правовідносин є підставою для висновку про відсутність між сторонами будь яких зобовязань по виконанню умов договору. Отже позовні вимоги ОСОБА_8 зобовязати ПП „Сінав оформити державний акт і технічний звіт на право власності на земельну ділянку, визнати неправомірними дії ПП „Сінав по не виготовленню приватизаційних документів на земельну ділянку з 2006 року, визнати неправомірними дії відповідача по утриманню у себе рішення ІІІ сесії 5 скликання Козелецької селищної ради від 10.10.2006 р. і не виготовлення на його підставі приватизаційних документів не ґрунтуються на законі в звязку з чим обґрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення.

Також обґрунтованим апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_8 про стягнення з ПП „ Сінав моральної шкоди , завданої його неправомірними діями, а саме- не виготовленням приватизаційних документів, оскільки не встановлено факту неправомірності дій відповідача та порушення прав позивачки, що за змістом ст. 23 ЦК України виключає можливість відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на ст.ст.118 Земельного кодексу України, ст.22,26,27,28 Закону України „ Про землеустрій не є доказом порушеного права позивачки та не свідчить, що зазначені правові норми в конкретній ситуації зобовязували відповідача укласти договір та приступити до виконання землевпорядних робіт з виготовленням землевпорядної документації.

Крім того ПП „ Сінав є підприємством приватної форми власності та згідно пункту 3.5 Статуту є вільним у вчиненні будь яких право чинів, які не суперечать законодавству, в укладенні будь яких договорів, виборі контрагентів та визначенні умов договорів, з урахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, той факт , що ОСОБА_8 зверталась з пропозицією на укладення договору про виконання землевпорядних робіт, відповідач не спростовує, але виготовлення такої землевпорядної документації, у конкретному випадку буде суперечити положенням ст. 89 ЗК України, тому саме з цих підстав і не було досягнуто домовленості. В звязку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду про відмову позивачці в задоволенні її вимог в частині визнання такими, що не відповідають статутним документам дії ПП „Сінав по відношенню до неї, є також обґрунтованим, крім того, вони суперечать ст.16 ЦК України.

Вимоги позивачки про визнання за нею права на земельну ділянку 0,15 га та права на її приватизацію також правомірно залишені без задоволення судом першої інстанції з тих підстав, що таке право ОСОБА_8К відповідачем не оспорюється і не було порушене не укладенням з нею договору.

Доводи апеляційної скарги в частині незаконності рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про неправомірність дій ПП „ Сінав по розгляду її звернення від 02.12.2009 року апеляційний суд також вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спосіб захисту права, який обрала позивачка не передбачений ст. 16 ЦК України, а вимога про відшкодування моральної шкоди ненаданням відповіді на звернення, не ґрунтується на законодавстві, що регулює спірні правовідносини. Як вбачається з наявних у справі та додатково досліджених у судовому засіданні доказів, ОСОБА_8 зверталась 02.12.2009 року до ПП „ Сінав з листом про те, що, маючи намір приватизувати земельну ділянку, здала підприємству документи, які тривалий час не розглянуті . Також, встановлено апеляційним судом, що офіційної відповіді на це звернення відповідач ОСОБА_8 не надав.

Проте, із змісту листа не вбачається, що він носить характер скарги в розумінні ст.3 та 5 Закону України „ Про звернення громадян, отже вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягала задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.25 Закону України „ Про звернення громадян, передбачено, що громадянину можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи лише при розгляді такого звернення, як скарга. За порушення, допущені при розгляді ( не розгляді) такого виду звернень, як пропозиція чи заява, спеціальне законодавство відшкодування моральної шкоди не передбачає.

Отже, незважаючи на те, що позовні вимоги в цій частині розглянуті судом першої інстанції без аналізу наведених норм матеріального права, але при правильному вирішенні спору по суті, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч.2 ст.308 ЦПК України, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і в цій частині.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313,315,317,319,324 ЦПК України, ст. апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: