АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Лещинській О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль»

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2009 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставне майно, третя особа: Акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", -

В с т а н о в и в :

У березні 2009 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на заставне майно посилаючись на те, що 09 лютого 2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в сумі 36900 доларів США строком на 84 місяця з 09 лютого 2007 року по 08 лютого 2014 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами, на придбання автомобіля. В забезпечення повернення кредиту між банком та ОСОБА_6 укладено договір застави придбаного автомобіля «КИА-Соренто» 2007 року випуску д/н НОМЕР_1. Станом на 25 березня 2009 року за вказаним договором кредиту виникла заборгованість ОСОБА_6 перед банком, загальна сума якої складає 36216,04 доларів США, що по курсу НБУ на момент звернення до суду становить 278863,51 грн. У звязку з цим позивач просив суд звернути стягнення на предмет застави за договором застави № 014/123436/3157/73/1 від 13 лютого 2007 року на транспортний засіб «КИА-Соренто», за рахунок якого частково погасити заборгованість боржника за кредитним договором № 014/123850/3157/73 від 09 лютого 2007 року, а також стягнути судові витрати (а.с.3-4).

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2009 року провадження у справі за позовом до ОСОБА_6 закрите у звязку з його смертю 04 червня 2007 року та залучено до участі у справі спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.79,80).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2009 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - відмовлено (а.с.120-124).

В апеляційній скарзі (а.с.132-137) ПАТ «Райффайзен банк Аваль» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- на стадії судових дебатів судом було прийнято до розгляду клопотання про стягнення моральної шкоди з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та перенесено слухання справи у звязку з цим, що є порушенням п.2 ст.27, ст.123 ЦПК України;

- страхова виплата, що розглядалась під час судового розгляду не є предметом спору та суд неправомірно застосував положення ст.581 ЦК України;

- суд не вірно опирався при ухваленні рішення на ст.607 ЦК України, оскільки спірні правовідносини згідно ст.1218 ЦК України передбачають правонаступництво;

- в рішенні невірно зазначено прізвище відповідача замість вірного «Ващенко» зазначено «Вращенко».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та покійним ОСОБА_6, правонаступниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4; виконання кредитного договору забезпечено договором застави автомобіля та договором страхування позичальника від нещасних випадків, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором має бути відшкодована за рахунок страхової суми, а тому відсутні підстави для задоволення позову банку до спадкоємців шляхом звернення стягнення на заставлений автомобіль.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між позичальником ОСОБА_6 та позивачем було укладено кредитний договір та договір застави автомобіля.

Крім того в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником ОСОБА_6 були укладені договори страхування від нещасного випадку та страхування автомобіля.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Отже позивач як кредитор вправі обирати будь який спосіб захисту свого порушеного права щодо стягнення заборгованості за кредитним договором: або шляхом звернення з позовом до позичальника про стягнення суми боргу, або про звернення стягнення на заставне майно, або у разі настання страхового випадку з позовом до страховика про відшкодування страхової суми.

Тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що стягнення заборгованості за кредитним договором слід здійснити за рахунок страхового відшкодування не може бути визнане обгрунтованим у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протя-гом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З наданої нотаріальною конторою копії спадкової справи вбачається, що після його смерті в передбачений законом 6-місячний строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також звернувся банк з заявою про прийняття претензії до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Тобто банку було відомо про те, що 04 червня 2007 року позичальник ОСОБА_6 помер.

Незважаючи на це позивач звернувся з позовом до померлого позичальника.

Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено; у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, у встановленому ст.1282 ЦК України порядку банк до спадкоємців з позовом до суду не звертався.

Звернувшись через два роки після смерті ОСОБА_6 до суду з позовом до нього про звернення стягнення на предмет застави автомобіль, банк в позовній заяві не вказав, кому належить заставний автомобіль, не зазначив суму заборгованості за кредитним договором та її складові частини, які підлягають погашенню за рахунок звернення стягнення на заставне майно (а.с.3-4).

Після залучення судом першої інстанції спадкоємців до участі у справі у якості відповідачів банк свої позовні вимоги до померлого ОСОБА_6 не уточнив, не зазначив межі вартості майна, одержаного у спадщину, та вимоги до кожного із спадкоємців особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином позовні вимоги банку до спадкоємців не містять правового обгрунтування звернення з позовом до спадкоємців, а саме чи є вимога до відповідачів як до спадкоємців в порядку ст.1282 ЦК України, чи як до нових власників заставного майна.

За таких обставин позовні вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підлягають задоволенню як заявлені передчасно, оскільки позовні вимоги до цих відповідачів не містять: вимоги про розмір заборгованості (та її складові частини) за кредитним договором, яка підлягає погашенню за рахунок заставного майна; посилання на межі вартості спадкового майна; посилання на приналежність заставного автомобіля відповідачам; вимоги до відповідачів про спосіб звернення стягнення на заставне майно - чи в солідарному, чи в долевому порядку, а апеляційний суд не вправі вийти за межі позовних вимог.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Разом з тим, зважаючи на те, що апеляційним судом встановлені інші, ніж зазначені в судовому рішенні, підстави для відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову без скасування рішення суду про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2009 року в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову - змінити.

В решті рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропет-ровської області від 21 грудня 2009 року залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: