Справа № 22-ц-2949/2011 Головуючий у I інстанції Мороз К.В.
Категорія цивільна Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:прокурора Кравченко А.А., представника відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_6, відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему в Чернігівській області на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2011 року у справі за позовом прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему в Чернігівській області до ОСОБА_5 міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа управління Держкомзему в м. Чернігові, про скасування рішення ОСОБА_5 міської ради та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2011 року відмовлено у позові прокурора м. Чернігова про скасування п. 25 рішення 49 сесії 5 скликання ОСОБА_5 міської ради від 29.04.2010 р. та визнання недійсними державних актів на право на земельні ділянки, виданих на ім'я ОСОБА_7

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Прокурор вважає, що при ухвалення рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також вважав встановленими ті обставини, які не доведені, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи. Прокурор вказує, що підставою представництва інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших інтересів держави, внаслідок протиправних дій фізичних чи юридичних осіб, а Головне управління Держкомзему у Чернігівській області є уповноваженим органом у сфері земельних відносин у тому випадку, коли інтереси держави та територіальної громади на земельні ділянки порушено з боку ОСОБА_5 міської ради. Апелянт наполягає на тому, що рішення міської ради про передачу у власність ОСОБА_7 і ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0406 га по вул. Заньковецької, 39/1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд є незаконним, оскільки на час ухвалення цього рішення у технічній документації із землеустрою був відсутній висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки, а також погодження меж земельної ділянки власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу. Представник ОСОБА_5 міської ради та відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що п. 25 рішенням ОСОБА_5 міської ради від 29 квітня 2010 року та виданими на підставі цього рішення державними актами на право власності на земельні ділянки не порушені права інших осіб, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Судом також зроблено висновок про те, що державні акти про право власності на землю за правовою природою не є право чинами, а тому визнання їх недійсними за нормами, що регулюють правочини, як заявлені вимоги прокурором, є неможливим.

Такі висновки суду є обґрунтованими і відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Так, судом встановлено, що рішенням сорок девятої сесії пятого скликання ОСОБА_5 міської ради від 29 квітня 2010 р. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 передана у власність земельна ділянка площею 0,0406 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у ч. Чернігові по вул. Заньковецької, 39/1 (а.с.15). Площа 0,406 га складається з трьох земельних ділянок відповідно 0,0383 га під квартирою, двором і садом та 0,0013 га і 0,0010 га під господарськими спорудами (а.с. 31). Судом також встановлено, що на час ухвалення рішення міської ради технічна документація на земельну ділянку не містила висновку органу Держкомзему про наявні обмеження на використання земельної ділянки. Висновок Управління Держкомзему у м. Чернігові про відсутність обмежень на використання даної земельної ділянки був виданий 02 лютого 2011 року (а.с. 29), а потім на виконання протесту першого заступника прокурора м. Чернігова скасований наказом заступника начальника управління № 17 від 01 квітня 2011 року. Аналізуючи названі документи, суд правильно прийшов до висновку, що сама по собі відсутність висновку органу Держкомзему про відсутність обмежень у використанні земельної ділянки не може бути підставою для визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про наявність обмежень на використання земельної ділянки з тією метою, для якої вона передана у власність відповідачеві ОСОБА_7 На наявність таких обмежень не посилається ні прокурор, ні позивач.

Із змісту протесту прокурора (а.с. 34) вбачається, що підставою для вимоги про скасування висновку управління Держкомзему у м. Чернігові від 2 лютого 2011 р. стала відсутність погодження меж земельної ділянки з власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Однак, з опису меж, який даний у Збірному кадастровому плані (а.с. 32), вбачається, що земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_7 межує із землями міської ради та землями загального користування (проїздом). Отже, доводи апелянта щодо неузгодження меж з громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не ґрунтуються на матеріалах справи. До того ж, ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і з врахуванням того, що прокурор і позивач не надали жодних доказів про порушення рішенням міської ради чи набуттям права власності на земельну ділянку ОСОБА_7 цивільних прав чи законних інтересів зазначених фізичних осіб і позов про захист таких прав ніким не заявлявся.

Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,03830,0013 га і 0,0010 га видані на ім'я ОСОБА_7 04 серпня 2010 року. На цей час наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 03.06.2010 р. № 433 з Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04.04.1999 р. № 43, був виключений абзац пятий п. 1.16, який вимагав наявності в технічній документації висновку органу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки.

Крім того, судом першої інстанції зроблено правильний і обґрунтований висновок про те, що державні акти на право власності на землю не є правочинами за своєю правовою природою і не можуть бути визнані недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, як про це просив прокурор.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему в Чернігівській області відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: