Справа № 22-ц-957/2011
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючоїПерегінець Л.В.

суддів:ОСОБА_2,ОСОБА_3

cекретаря Сурмачевської У.С.

з участю: апелянта ОСОБА_4

представника апелянта ОСОБА_5

апелянта ОСОБА_6

представника апелянта ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05. 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Тисменичанської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про визнання незаконним і скасування рішення виконкому Тисменичанської сільської ради від 12.12.2006 року за № 69 та Свідоцтва про право власності на домоволодіння №116 по вул. Грушевського в с.Тисменичани Надвірнянського району Івано-Франківської області, видане 13.01.2007 року Тисменичанською сільською радою, визнання недійсним договору дарування частини будинковолодіння та визнання права власності на частину будинковолодіння в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про визнання незаконним і скасування рішення виконкому Тисменичанської сільської ради № 69 від 12.12.2006 року, свідоцтва на право власності на

_______________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-957/2011р. Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В.

Категорія 57 Доповідач Перегінець Л.В.

будинковолодіння №116 по вул. Грушевського у селі Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 13.01.2007 року, визнання недійсним договору дарування від 09.02.2010 року та визнання права власності на 11/15 частини даного будинковолодінння, а за ОСОБА_6 визнати право на 4/15 частини.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що будучи зареєстрованим та проживаючи постійно в будинковолодінні по вул. Грушевського, 116 в с.Тисменичани набув право на частку в колгоспному дворі, а після смерті інших членів має право на 11/15 частки в ньому. Проте в силу оскаржуваних рішення та виданого свідоцтва відповідачам його право порушено, оскільки ними його виключено з числа учасників колгоспного двору та позбавлено частки.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05. 2011 року позов ОСОБА_4 до Тисменичанської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано рішення виконкому Тисменичанської сільської ради від 12.12.2006 року за № 69 та Свідоцтво про право власності на домоволодіння №116 по вул. Грушевського в с.Тисменичани Надвірнянського району Івано-Франківської області, видане 13.01.2007 року Тисменичанською сільською радою на ім'я ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8. Визнано частково недійсним договір дарування в частині 1/30 частини домоволодіння по вул. Грушевського, 116 в с.Тисменичани Надвірнянського району, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і посвідчений державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_13 09.02.2010 року. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 11/18 частин домоволодіння за №116 по вул. Грушевського у с. Тисменичани, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 7/18 частини домоволодіння за №116 по вул. Грушевського у с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Сторони у справі не погодившись з таким рішенням подали апеляційні скарги .

В своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 зазначає, що судом при вирішенні спору неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема судом безпідставно застосовано п.36 Правових позицій Верховного суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ, оскільки станом на 05.07.1989 року Тисменичанською сільською радою народних депутатів вже було оформлено Свідоцтво про право власності на спірний жилий будинок на осіб, які там проживали і на цей момент ОСОБА_8 не був зареєстрований в будинковолодінні і не проживав в ньому, тому і не набув права на частку в ньому. Висновок суду щодо застосування ЗУ « Про власність» є неправильним, оскільки він не має зворотної дії в часі і не може обмежувати право власності осіб, які до моменту введення його в дію таке право за собою закріпили у встановленому на той час порядку. Таким чином, судом неправильно застосовано законодавство щодо участі та набуття права на частку в колгоспному дворі ОСОБА_8, тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачка у справі ОСОБА_6 також вважає, що рішення слід скасувати, оскільки на її думку суд при вирішенні спору не врахував, що позивач вибувши з 1988 року по 1992 року на проживання в іншу місцевість, ні своєю працею, ні коштами не приймаючи участь у веденні спільного господарства двору втратив право на частку в майні двору. Тобто на момент припинення колгоспного двору ОСОБА_4 не був його членом. Також судом не враховано, що Тисменичанською сільською радою рішенням від 09.02.2010 року за № 16-02/2010 ОСОБА_6 було надано дозвіл на добудову біля спірного будинку, Свідоцтво про право власності на яке не отримано у зв»язку з існуванням даного спору. Просить ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених в апеляційній скарзі, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 не визнали, просять рішення суду змінити та позов задоволити в повному обсязі.

ОСОБА_6 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просять скасувати рішення суду першої інстанції ,відмовивши позивачу в задоволенні вимог повністю.

Представник Тисменичанської сільської ради та ОСОБА_8 в судове засідання не з»явилися.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до задоволення , а апеляційна скарга ОСОБА_6 до часткового задоволення з таких підстав:

05.07.1989 року Тисменичанською сільською Радою народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с.Тисменичани по вул. Калініна (вул. Грушевського) №116.

Відповідно до Свідоцтва будинок належав членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_9.

Згідно довідки Тисменичанської сільської ради № 256/2-14 від 05.10.2010 року на липень 1989 року у ньому були зареєстровані і фактично проживали:

ОСОБА_9 - голова двору;

- ОСОБА_10, член двору, син;

- ОСОБА_11, член двору, невістка;

- ОСОБА_4, член двору, онук;

- ОСОБА_12, член двору, онука.

З 26 грудня 1989 року в даному господарстві було зареєстровано ОСОБА_8 - чоловіка онуки.

Проте рішенням виконавчого комітету Тисменичанської сільської ради від 12.12.2006 року № 69 право власності на будинковолодіння по вул. Грушевського, 116, що в с. Тисменичани Надвірнянського району оформлено за ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8.

На підставі даного рішення 13.01.2007 року Тисменичанською сільською радою видано свідоцтво про право власності на домоволодіння №116 по вул. Грушевського в селі Тисменичани Надвірнянського району Івано-Франківської області на ім'я ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, при винесенні рішення 12.12.2006 року сільською радою безпідставно визнано право власності на будинок за особами ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які на цей час померли і чия цивільна правоздатність припинена. Також обгрунтовано судом визнано порушеним право позивача на частку в спірному будинку, оскільки на час оформлення права власності на будинок він був зареєстрований та проживав в ньому, був членом колгоспного двору і набув таке право в порядку спадкування.

Проте висновок суду щодо наявності права на частку в колгоспному дворі за ОСОБА_8 не можна вважати обґрунтованим з таких підстав.

Суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_8 набув право на частку у майні колгоспного двору правомірно, так як на момент припинення колгоспного двору він був його членом. Проте згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995, № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 був зареєстрований в будинковолодінні № 116 по вул.Калініна в с.Тисменичани з 26.12.1989 року та вибув з двору 15.06.1997 року, тому до 15.04.1991 року не зважаючи на прописку, недовгочасно перебував у складі двору, докази щодо його участі працею чи коштами в господарстві двору в матеріалах справи відсутні. Тому не можна вважати його приналежним до колгоспного двору ОСОБА_9 та у виділенні частки йому повинно було бути відмовлено, а укладений з ОСОБА_6 договір дарування 1/5 частки від 09.02.2010 року підлягає визнанню недійсним.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 обґрунтовані .

Разом з тим, доводи ОСОБА_6 щодо участі останнього в майні колгоспного двору не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 станом на червень-липень 1989 року був зареєстрований в спірному будинку, вибув з нього 16.08.1989 року та знову прибув 19.11.1992 року, дану обставину відповідачкою не спростовано та доказів щодо вибуття ОСОБА_4 з 1988 року не представлено, тому підстави вважати його таким, що втратив право на частку в майні двору відсутні.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 317 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити. Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2011 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Визнати незаконним рішення Виконкому Тисменичанської сільської ради від 12.12.2006 року за № 69 та Свідоцтво про право власності на домоволодіння №116 по вул. Грушевського в с.Тисменичани Надвірнянського району Івано-Франківської області, видане 13.01.2007 року Тисменичанською сільською радою на ім'я ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8.

Визнати недійсним договір дарування частини домоволодіння від 09.02.2010 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і посвідчений державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_13 09.02.2010 року за № 1-396.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 11/15 частини домоволодіння за №116 по вул. Грушевського у с. Тисменичани, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 4/15 частини домоволодіння за №116 по вул. Грушевського у с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 394,25 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_3