Справа № 2-1140/11
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" серпня 2011 р.

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Гичко М.Г., при секретарі Медяній І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить суд в порядку усунення перешкод в користуванні квартирою № 30 по вул. Ушакова, 15, в м. Новоград-Волинському зобовязати відповідача ОСОБА_2 надати йому ключі від цієї квартири, а відповідачку ОСОБА_3 виселити з квартири без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування свого позову зазначає, що відповідно до договору міни від 20.06.1996 року йому та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, в якій він зареєстрований у встановленому порядку по теперішній час, але постійно проживав до 2000 р. У вказаній квартирі залишився проживати інший співвласник ОСОБА_2 З 2000 р. по липень 2008 р. він, перебуваючи у фактичних подружніх відносинах із ОСОБА_4, проживав без реєстрації за адресою : АДРЕСА_2. З липня 2008 р. він вимушений був проживати без реєстрації в с. Ярунь, Новоград-Волинського району, вул. Гірківська, 7, зі своєю матірю ОСОБА_5, яка за станом здоровя потребувала постійного стороннього нагляду, який він і здійснював до самої смерті. Після смерті матері, на початку травня 2011 року він спробував повернутися до належного йому на праві спільної сумісної власності житла. Однак, відповідач ОСОБА_2 замінив замки у вхідних дверях і разом з ОСОБА_3, з якою перебуває в зарєстрованому шлюбі, не допускають його до спірної квартири; заперечечуючи право спільної сумісної власності на неї самостійно користуються даною квартирою, порушуючи його право власності на житло, яке необхідне йому для проживання. Таким чином, відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні вказаним житлом і він змушений продовжувати проживати в будинку своєї покійної матері.

Вказує, що після чого він звернувся до ОСББ «Морське»з приводу правомірності підстав проживання в спірній квартирі відповідачки ОСОБА_3, на що одержав відповідь, що остання зареєстрована в ній з 29.04.2005 р. як член сімї власника житла.з 29.04.2005 року. Ніякої згоди на реєстрацію та вселення ОСОБА_3 до спірної квартири він особисто не давав, з приводу цього до нього ніхто не звертався і про вказану обставину йому донедавна взагалі нічого не було відомо.

Оскільки його правомірні вимоги до відповідачів усунути перешкоди в користуванні житлом в добровільному порядку позитивних результатів не дали, так як останні категорично відмовляються це зробити, він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з цим позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов з підстав та в обсязі, зазначених в позовній заяві

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та письмових заперечень проти позову не подали, в попередньому судовому засіданні 01.08.2011 року позов не визнали, а тому суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти розгляду справи у відсутності належним чином повідомлених відповідачів, вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності відповідачів на підстав наяних в справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору міни від 20.06.1996 року належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3 (а.с. 5). Позивач зареєстрований в даній квартирі, але постійно проживав в ній до 2000 року. Крім нього, в квартирі проживав інший співвласник відповідач ОСОБА_2

В період з 2000 р .по липень 2008 року позивач проживав без реєстрації за адресою : АДРЕСА_4, що підтверджується довідкою депутата міської ради (а.с. 9).

З липня 2008 року позивач проживав без реєстрації в с. Ярунь, Новоград-Волинського району, Житомирської області, зі своєю матірю ОСОБА_5, яку доглядав до дня її смерті, що підтверджується актом від 27.06.2011 року (а.с. 8).

На початку травня 2011 року позивач спробував повернутися на своє зареєстроване місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1, однак виявив, що в цій квартирі змінені замки, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебувають в зареєстрованому шлюбі, не допускають його до квартири.Внаслідок цього позивач змушений продовжувати проживати в будинку своєї покійної матері.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виділення часток зі спірної квартири не проводилося.

Ч. 1 ст. 369 Цивільного Кодексу України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Ст. 391 ЦК України встановлено правову норму, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Суд знаходить обгрунтованою позовну вимогу позивача про зобовязання відповідача ОСОБА_2 передати йому ключі від спірної квартири, оскільки він є співвласником даної квартири і має рівне право з ОСОБА_2 щодо володіння та користування нею, а дії ОСОБА_2 по недопущенню позивача до спірної квартири, зокрема зміна дверних замків в квартирі без погодження з позивачем, та ненадання останньому ключів від нового дверного замка, порушують його законні права, зокрема на право проживання в цій квартирі. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження того, що його дії не порушують прав позивача, тому суд задовольняє цю позовну вимогу та зобовязує ОСОБА_2 передати позивачу ключі від вхідних дверей спірної квартири.

Крім того, судом встановлено, що в цій квартирі з 29.04.2005 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 як член сімї відповідача ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ОССБ Містечко «Морське»№ 389 від 04.07.2011 року (а.с. 7).

Суд знаходить позовну вимогу про виселення відповідачки ОСОБА_3 зі спірної квартири безпідствною та відмовляє в її задоволенні, оскільки позивачем не було надано суду обгрунтування, ОСОБА_6 ЧИНОМ реєстрація відповідачки в квартирі створює йому перешкоди при користуванні нею. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, судом взято до уваги також ту обставину, що частки у спільній сумісній власності сторін не виділені.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 57 60, 88, 212 215, 294 Цивільного Процесуального Кодексу України, ст. ст. 16, 369, 391 Цивільного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_5.

В задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, відмовити за її безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий