Справа № 22-ц-180/2011 Головуючий у I інстанції Артюх К.В.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2010 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз по справі за позовом закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 ставлять питання про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права і просять постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви банку.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2010 року заяву публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк про видачу виконавчого документа задоволено. Видано публічному акціонерному товариству „Альфа-Банк виконавчий лист згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнській фінансовий союз від 18 серпня 2009 року по справі № 2540 Третейського суду за позовом ЗАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апелянти зазначають , що третейське застереження в кредитному договорі та договорі поруки суперечить чинному законодавству України, оскільки дана справа не підвідомча третейському суду. Розглядаючи справу, судом не були враховані положення п.2 ч.6 статті 56 Закону України „Про третейські суди, відповідно до якої компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, та не було застосовано відповідну норму процесуального права.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи , матеріали третейської справи № 2540 за позовом закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції, - залишенню без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ „Альфа-Банк звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 18 серпня 2009 року по справі № 2540 Третейського суду за позовом ЗАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 53398 грн. 98 коп. та судових витрат в сумі 262 грн. 54коп.

Частиною 1 статті 56 Закону України „Про третейські суди передбачено, що заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її подання до суду. Про час та місце розгляду справи повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду.

При розгляді заяви ПАТ „Альфа-Банк та постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримані приписи статті 56 Закону України „Про третейські суди .

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовно виходив з того, що підстави для відмови у видачі виконавчого документа, які передбачені ч.6 статті 56 Закону України „Про третейські суди, відсутні, а тому заява ПАТ „Альфа-Банк підлягає задоволенню.

Твердження апелянтів відносно того, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував положення п.2 ч.6 статті 56 Закону України „Про третейські суди, відповідно до якої компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що 07 серпня 2008 року ОСОБА_5 звернувся до ЗАТ '' ОСОБА_1 - банк '' із заявкою на отримання кредиту. 12 серпня 2008 року між ЗАТ ОСОБА_1 - банк '' та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір ( а. с. 9 - 11 третейської справи № 2540). 12 серпня 2008 року між ЗАТ ОСОБА_1 - банк '' та ОСОБА_6 було укладено договір поруки ( а. с. 19 третейської справи № 2540).

Відповідно до п. 6.5 вказаного договору кредиту та п.4.4 вказаного договору поруки , судовий захист прав та законних інтересів , які мають сторони у зв'язку з цими договорами , в тому числі розгляд та вирішення спорів , які виникають при виконанні або припиненні даного договору , включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність ( неукладеність ) договору , підлягають остаточному вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській Громадській Організації '' Всеукраїнський фінансовий союз '' у відповідності до його регламенту . А також зазначається погоджений сторонами порядок формування складу суду , згідно якого справа розглядається одним третейським суддею , який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації ''Всеукраїнський фінансовий союз '' та визначаються умови проведення розгляду спору без проведення усного слухання та виклику сторін , якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому.

Вказані положення узгоджуються з приписами статті 17 ЦПК України , статтей 5, 12 Закону України '' Про третейські суди ''.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України '' Про третейські суди '' третейський суд - недержавний незалежний орган , що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих осіб для вирішення спорів , що виникають із цивільних та господарських правовідносин .

Таким чином, є безпідставним твердження апелянтів відносно того, що розгляд справи про стягнення заборгованості за кредитним договором повинен проводити виключно суд загальної юрисдикції.

В даному випадку у зв'язку з порушенням ОСОБА_5 умов виконання кредитного договору ( виникнення заборгованості зі сплати платежів за кредитом ) , публічне акціонерне товариство '' ОСОБА_1 - банк '' і звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації '' Всеукраїнський фінансовий союз '' за захистом своїх порушених прав.

Враховуючи вищенаведене , доводи апеляційної скарги відносно того, що умови укладеного кредитного договору належним чином не були узгоджені з ОСОБА_5, а також те, що розгляд справи про стягнення з апелянтів заборгованості за кредитним договором третейським судом порушує їх право на судовий захист , не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи і не можуть бути підставою для скасування вірної по суті ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями : 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: