АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 26 (1) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі: - ОСОБА_4

за участю: представника позивача - ОСОБА_5

представника Відділення Фонду ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення недоплачених щомісячних страхових виплат, компенсації та відшкодування моральної шкоди, надання нової довідки про розмір щомісячних виплат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У 2005 році ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Відділення Фонду) та Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ВАТ «Суха Балка») про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам, відкшодування втраченого заробітку, компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Справа розглядалась неодноразово. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримував позовні вимоги та просив стягнути на користь позивача з ВАТ «Суха Балка» заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування втраченого заробітку за період з 01.07.1994 року до 01.04.2001 року в сумі 21752 грн. 04 коп. та компенсацію втрати частини відшкодування шкоди (заробітної плати) у звязку з порушенням строків виплати за період з 01.01.1998 року по 01.09.2010 року в сумі 86173 грн. 98 коп., забовязати ВАТ «Суха Балка» надати Відділенню Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку настон на 01 квітня 2001 року в сумі 492 грн. 36 коп., стягнути з ВАТ «Суха Балка» моральну шкоду в сумі 10 000 грн., стягнути на користь позивача з Відділення Фонду заборгованість по щомісячним страховим виплатам виплатам відшкодування втраченого заробітку за період з 01 квітня 2001 року до 01 вересня 2010 року в сумі 73 249 грн. 95 коп., зобовязати Відділення Фонду з 01 вересня 2010 року виплачувати щомісячні страхові виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі 1695 грню 83 коп., та просив допустити рішення до негайного виконання в частині відшкодування втраченого заробітку за один місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ВАТ «Суха Балка», Відділення Фонду про стягнення недоплачених щомісячних страхових виплат, компенсації та відшкодування моральної шкоди, надання нової довідки про розмір страхових виплат відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки рішення суду ухвалено з порушеннями матеріального та процесуального права; при вирішенні справи суд безпідставно відмовив у задоволенні позову та дійшов неправильного висновку про вірне застосування відповідачами коефіцієнтів росту заробітної плати, не застосував коефіцієнти 2,0 з 01 липня 1994 року, 2,5 з 01 січня 1996 року, з 01 липня 1996 року 1,5 та 1,15 з 01 липня 1997 року; безпідставно прийняв до уваги доводи відповідача ВАТ «Суха Балка» про законність та правомірність перерахунку розміру відшкодування шкоди позивачу за спірний період; не звернув уваги, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, позивач звільнений від доказування, оскільки обставини, на які він посилається, були неодноразово встановлені рішеннями судів різних інстанцій.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював з 03.12.1990р. по 17.03.1994р. на шахті «Південна» РУ ім. ХХ партзїзду, правонаступником якого є ВАТ «Суха Балка», прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах праці.

Висновком МСЕК від 11.01.1994 року позивачу вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45 % у звязку з професійним захворюванням.

Наказом №8/94 від 20.01.1994 року підприємство ВАТ «Суха Балка», призначило позивачу виплачувати щомісячно суми в рахунок відшкодування шкоди, виходячи з середнього заробітку прохідника 2114286 крб. з урахуванням 45% втрати професійної працездатності, що становить 951428 крб.

Висновком МСЕК від 17.01.1995 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності 45 % та третю групу інвалідності.

При подальших щорічних медичних оглядах розмір втрати професійної працездатності - 45 % та третя група інвалідності залишились незмінними.

Висновком МСЕК від 11.01.2002 року 45 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності встановлено безстроково.

Спір виник з приводу неправильного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів до сум відшкодування шкоди ВАТ «Суха Балка» з 01.07.1994року, що потягло в подальшому неправильне нарахування та виплату щомісячних регресних сум підприємством та щомісячних страхових сум, які виплачує Відділення Фонду з 01.04.2001р.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та обґрунтовано виходив з відсутності підстав для задоволення позову у звязку з не наданням позивачем та його представником доказів на підтвердження його позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці» та пп. 4, 9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (надалі Правил) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров'я, складається з виплати втраченого заробітку (або відповідно його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністерством промислової політики України та добровільними обєднаннями і ЦК профспілок на 1995-2000 рр., а саме: роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, повязаної з виконанням трудових обовязків одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією.

Госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей самостійно визначають зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження відповідно до фінансових можливостей та граничного розміру коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, вказаних в Постановах КМУ за погодженням із профспілковими органами підприємства, що відповідно відзначалося в Спільних Постановах адміністрації та профспілкових організацій, які встановлювали розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ВАТ «Суха Балка», відповідно до наказів по підприємству, в межах своїх повноважень та, виходячи із своїх фінансових можливостей, проводився перерахунок сум відшкодування шкоди позивачу, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя при виконанні ним трудових обовязків.

Так, відповідно до наказу № 543 від 29.07.1994р. по руднику «Суха Балка» та сумісної Постанови адміністрації і профспілкових організацій збільшення тарифних ставок у 2 рази з 01.07.1994р. відбулося без збільшення фонду споживання, в результаті чого середньомісячна заробітна плата по руднику залишилась без змін .

Відповідно сумісної Постанови адміністрації і профспілкових організацій від 28.12.1995р. №1982 тарифні ставки та посадові оклади були підвищені на коефіцієнт 2,5 з 01.01.1996р. і в межах маючого фонду споживання підприємство знайшло можливість збільшити суми відшкодування шкоди в 1,25 рази, але без збільшення фактичної заробітної плати.

Відповідно до наказу № 462 від 28.06.1996 року та сумісної Постанови адміністрації і профспілкових організацій від 15.07. 1996 року на підприємстві були підвищені тарифні ставки з 01.07.1996 року на К 1,5 і в межах маючого фонду споживання підприємство знайшло можливість збільшити суми відшкодування шкоди в 1,1666 рази, але без збільшення фактичної заробітної плати.

Відповідно до сумісної Постанови адміністрації і профспілкової адміністрації від 01.07.1997р. і наказу № 522 від 29.07. 1997 року, наказу № 504 від 24.07.1997року тарифні ставки та посадові оклади були підвищені на коефіцієнт 1,15 відбулося без збільшення фонду споживання, в результаті чого середньомісячна заробітна плата по руднику залишилась без змін.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак позивачем та його представником, всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції 2004 року), який діяв на час розгляду справи, так і не надано суду першої та апеляційної інстанції жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог щодо фактичного підвищення заробітної плати за оспорюваний період.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові у звязку з його недоведеністю.

Посилання в апеляційній скарзі на судові рішення по іншим справам, як на підставу звільнення від доказування згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України безпідставне, тому що ч.3 ст. 61 ЦПК України передбачає підставу звільнення від доказування преюдиціальність обставини, існування або не існування якої встановлене судовим рішення, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі вказує і на те, що ці обставини не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, або особа щодо якої встановлені ці обставини, але у справах по яких ухвалені рішення, на які посилається представник позивача як на підставу звільнення від доказування, позивач ОСОБА_7 участі не приймав.

Інші доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: