Номер справи: 2-323/11/0311
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2011 року Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Покидюка М.В.

при секретарі Каращук В.С.

з участю: позивача ОСОБА_1 3.0.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2011 року ОСОБА_1 3.0. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування житловим будинком.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що 27 вересня 1996 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, який в 1997 році усиновив її сина ОСОБА_4, 1993 року

народження.

У 1996 році з дозволу відповідача, ОСОБА_1, та дядьків чоловіка: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона разом з чоловіком та сином ОСОБА_4 поселилися в житловому будинку баби чоловіка ОСОБА_7 за адресою: смт. Маневичі, вул. Собесяка, буд. 15, де з їх дозволу були прописані (зареєстровані).

Після цього у них народилося троє дітей, які також були зареєстровані за вказаною адресою в будинковій книзі, яка зберігалася у неї, ніяких претензій зі сторони родини чоловіка до них не було.

4 листопада 2008 року шлюб між нею і ОСОБА_8 розірвано.

Через деякий час вони знову без реєстрації шлюбу стали проживати разом і у 2009 році в них народилася дочка ОСОБА_9. Після цього з вини чоловіка стали не підтримувати сімейних стосунків але продовжували проживати в одному житловому будинку.

Через нетактовну поведінку чоловіка між ними часто стали виникати сварки, а дещо пізніше між нею і матір'ю бувшого чоловіка ОСОБА_1 В цей період у неї зникла будинкова книга, технічний паспорт на будинок та її паспорт громадянина ОСОБА_10, який після звернення у райвідділ міліції їй був повернутий відповідачкою.

В квітні 2011 року ОСОБА_8 перестав проживати у спірному будинку, хоча свої речі залишив на зберігання у замкненій кімнаті, в якій проживав.

Після цього відповідач ОСОБА_1 особисто, а ОСОБА_11 по телефону стали вимагати від неї виселитися із будинку, оскільки мають намір його продати.

Після досягнення її сином ОСОБА_12 повноліття та отриманням паспорта громадянина України відповідач відмовила у повторній його реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_1 у письмових скаргах в органи місцевого самоврядування скаржилася на неналежне утримання будинку, що не знайшло свого підтвердження під час перевірок.

Вважає, що діями відповідача ОСОБА_1 в силу вимог ст. ст. 9, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України порушуються її та дітей права на проживання в даному житловому будинку

та користування ним, оскільки вона як член сім'ї власника будинку на нього має рівні з ним права.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею та її дітьми право на проживання та користування житловим будинком № 15 по вул. Собесяка смт. Маневичі Волинської області та винести рішення про реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_12 за даною адресою.

Позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, підтримала частково, доповнила, що коли вона з чоловіком ОСОБА_3, сином ОСОБА_1, проживали разом і в злагоді то претензій щодо місця проживання їх та їх дітей зі сторони відповідача не було. Коли шлюб між ними було розірвано то стали виникати сварки між нею і бувшим чоловіком, а потім між нею і відповідачем та між нею та ними двома. З цього приводу як вона так і відповідач зверталися зі скаргами в різні інстанції, отримували від них відповіді, але це суті спору не вирішувало. У зв'язку з її зверненням з скаргою в Маневицький райвідділ міліції сина ОСОБА_13 було зареєстровано у спірному будинку, що вона і вимагала. В даний час вона проживає з дітьми в будинку № 15 по вул. Собесяка смт. Маневичі Волинської області. Відповідач та її бувший чоловік перешкоджають там проживати, оскільки постійно влаштовують сварки, скаржаться на неї, але конкретних заходів про виселення не приймають. Просить визнати за нею та її дітьми право на проживання та користування житловим будинком № 15 по вул. Собесяка смт. Маневичі Волинської області.

Відповідач ОСОБА_1 позовних вимог не визнала, пояснила, що ОСОБА_2 та її діти не мають права проживати у житловому будинком № 15 по вул. Собесяка смт. Маневичі Волинської області, оскільки позивач не є його власником. Власниками даного будинку є вона та ОСОБА_6 і ОСОБА_5. Вони намірені продати даний будинок щоб за отримані кошти забезпечити житлом своїх дітей, в тому числі і її сина ОСОБА_8, який має намір зареєструвати шлюб з іншою дружиною. Позивач постійно її ображає, а тому і склалися такі неприязні стосунки між ними. Вважає, що ОСОБА_2 зобов'язана виселитися із даного будинку, оскільки проживати там не має законних підстав.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності суд вважає, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 11 цього Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже дані норми цивільно - процесуального кодексу України регламентують право кожної особи звернутися в суд за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд розглядає в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом поясненнями сторін встановлено, що з квітня 2011 року, з часу коли ОСОБА_2 і її чоловік ОСОБА_8, син відповідача, безповоротно розірвали свої стосунки як подружжя, то між позивачем і ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки, які переросли в постійні сварки і привели кожну до письмових звернень в різні правохоронні органи та органи місцевого самоврядування по питанню захисту їх прав. Доля цих звернень торкалася житлового питання в частині неналежного утримання почивачем, наданої її сім'ї відповідачем, житлового будинку і що ОСОБА_2 перешкоджає своєму бувшому чоловікові проживати у виділеній йому кімнаті.

Цю обставину підтвердили в судовому засіданні свідки як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача, зокрема, Юфпак Т О., ОСОБА_14, ОСОБА_11 ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_8В та ОСОБА_18 Вони показали, що з часу коли стали виникати кофлікти у подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_8 вони переросли у сварку між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 З цього часу вони постійно ображали одна одну та зверталися з письмовими скаргами в різні інстанції.

Всі свідки одностайно підтримали твердження сторін в тій частині, що ні відповідач

І.В., ні її син ОСОБА_3В та інші власники будинку ніяких конкретних дій по виселенню І.О. та її дітей із спірного будинку не приймали, а лише словесно доводили що вона не

. нього права.

Таким чином суд вважає, що ніхто права позивача ОСОБА_3 3.0. та членів її сім'ї на вання та користування житловим будинком № 15 по вул. Собесяка смт. Маневичі ської області не порушував, а стосунки які склалися між сторонами носять особистий ер і житлових прав позивача на даний час не порушують.

Оскільки відсутній реальний спір між сторонами щодо права проживання і "ування житлом, то в позові ОСОБА_3 3.0. в частині порушення права проживання та ування житловим будинком № 15 по вул. Собесяка смт. Маневичі Волинської області ить відмовити.

Позивач ОСОБА_1 3.0. не підтримала своїх позовних вимог в частині винесення рішення єстрацію місця проживання сина ОСОБА_13, оскільки він зареєстрований за вказаною цресою, що підтверджується талоном реєстрації місця проживання в Україні від 29 я 2011 року, в якому зазначено, що цього числа ОСОБА_13 зареєстрований за адресою обесяка, буд 15 смт. Маневичі Волинської області, а тому і в цій частині позову спір ІІЙ.

З цих підстав позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. З, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦЖ України, ст. ст. 9, 156 ЖК їй, ст. 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов до задоволення не підлягає.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання на проживання та користування житловим будинком і реєстрації місця проживання ОСОБА_19 за адресою вул. Собесяка, буд 15 смт. Маневичі Волинської і відмовити із - за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через ицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня

іроголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому іні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу

ом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: