АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-735/2011 р.
Категорія: сімейна Головуючий 1 інст. -Болибок Є. А. Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Коршун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківськоїобласті від 10 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Після уточнення позовних вимог просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовою літ. «б», мансардами літ. «Бмс» та літ. «Бмс- 1» та тамбуром літ. «6-1»; на ? частину житлового будинку літ. «Г-1» з мансардою літ. «Гмн»; на ? частину надвірних будівель: гараж літ. «В», сарай літ. «К», сарай літ. «Л», вбиральня літ. «М», огорожа літ. №№2, колонка літ. №3, розташованих за адресою: Харківська область, Дергачівський район сел. Мала Данилівка с. Караван вул. Комсомольська № 15.

На обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 17 червня 1978 року по 13 листопада 2009 року. З моменту одруження вона проживала і була зареєстрована в домоволодінні за адресою: Харківська область, Дергачівський район сел. Мала Данилівка с. Караван вул. Комсомольська № 15. На час одруження на земельній ділянці вказаного домоволодіння знаходився житловий будинок літ. «А-1» (рік побудови 1941). Цей будинок був власністю матері відповідача, в якому вона і мешкала до своєї смерті у 2003 році. Одразу після одруження вона з ОСОБА_4 на земельній ділянці цього домоволодіння почали будувати ще один житловий будинок, в якому б мешкали тільки вони з дітьми. Цей будинок в технічному паспорті позначений літ. «Б-1» був побудований у 1980 році разом з прибудовою літ. «б». В 1993-1994 роках до цього ж будинку сторонами були прибудовані дві мансарди літ. «Бмс», літ. «Бмс-1» та тамбур літ. «6-1». Також були добудовані наступні надвірні будівлі: гараж літ. «В» в 1980 році, сарай літ. «К» в 1989 році, сарай літ. «Л» в 2000 році, вбиральня літ. «М» в 2000 році. Все, що вони збудували спільно з ОСОБА_4, було зареєстровано на його імя. В 2004 році ОСОБА_4 став власником у порядку спадкування будинку літ. «А-1». З цього часу в органі реєстрації він значиться одноособовим власником всього домоволодіння за вищевказаною адресою.

В 2007 році позивачем разом з відповідачем за спільні кошти та спільною працею на земельній ділянці цього домоволодіння був збудований житловий будинок літ. «Г-1» з мансардою літ. «Гмн», а також колонка для водопостачання.

Добровільної згоди про поділ будинків літ. «Б-1» та літ. «Г-1» з прибудовами та надвірними будівлями між сторонами не досягнуто.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 грудня 2010 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, необгрунтоване, постановлене з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. При цьому вказала, що суд безпідставно не взяв до уваги, що за технічним паспортом на спірне домоволодіння вся нерухомість, окрім житлового будинку літ.А-1 побудована з 1980 по 2007 рік, тобто в період спільного шлюбу сторін, при цьому головуючий по справі підлягав відводу, оскільки він безпідставно оголошував перерви в судових засіданнях.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони в період з 17 червня 1978 року по 13 листопада 2009 року перебували у спільному шлюбі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 лютого 2004 року ОСОБА_4 після смерті своєї матері успадкував у власність 8/25 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, сел. Мала Данилівка, с. Караван, вул.. Комсомольська, 15, на земельній ділянці 3400 кв.м. та складається з жилого будинку літ. «А-1» площею 31,7 кв.м., жилого будинку літ. «Б-1» житловою площею 68,6 кв.м., гаража літ. «В», сарая літ. «Б», вбиральні літ. «З» та огорожі №2. Згідно до довідки КП технічної інвентаризації «Інвенрос» від 06.07.2010 року № 402 домоволодіння, яке розташоване в с. Караван, вул. Комсомольська, 15 в цілому належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Малоданилівською селищною від 19.02.1991 року та свідоцтва про право власності на спадщину від 17.02.2004р. Згідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 19.08.2010 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 10.08.2010 року та рішення від 10.08.2010 року виконкому Малоданилівської селищної ради є власником домоволодіння за адресою:Харківська область,Дергачівський р-н, с. Караван, вул. Комсомольська, 15, до якого входить: будинок літ. А-1 1941 року жилою площею 31,70 кв.м., загальною площею 59,10 кв.м.; будинок літ. «Б-1» 1980 року жилою площею 113,40 кв.м., жилою площею 183,10 кв.м.; гараж літ. «В»; будинок 2007 року літ. «Г-1» жилою площею 39,30 кв.м., загальною площею 78,0 кв.м.; сараї літ. «К», «Л», вбиральня літ. «М», зливна яма літ. «Д», огорожа №-№ 2, колонка №3.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин, а також за ст. 60 СК України презюмується, що майно, нажите (набуте) подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

За ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки позивачка з огляду на успадкування її колишнім чоловіком під час спільного шлюбу 8/25 частини спірного домоволодіння, до якого належить декілька жилих будинків та господарчих будівель, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження конкретного складу спільного майна подружжя, який відповідно до наведених норм матеріального права підлягає поділу, суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, за його недоведеністю.

Посилання в апеляційній скарзі на технічний паспорт спірного домоволодіння в контексті положень ч. 2 ст. 331 ЦК України про виникнення права власності на новостворене нерухоме майно після прийняття його до експлуатації та державної реєстрації є безпідставним, оскільки до складу спірного домоволодіння за цим технічним паспортом увійшла нерухомість, що на день складення цього документа ще не була прийнята до експлуатації та не була зареєстрована, а сам технічний паспорт не є допустимим доказом права власності.

Так згідно одноповерховий реконструйований житловий будинок з мансардою, садибного типу загальною площею 183,1 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, відповідно до технічного паспорту, виданого КП технічної інвентаризації «Інвенрос» від 16.06.2010 року за вказаною адресою був прийнятий до експлуатації за сертифікатом Інспекції ДАБК у Харківській області від 06 липня 2010 року. Забудовником обєкта за цим сертифікатом вказаний ОСОБА_4 (а с. 54).

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, його висновки стосовно заявлених вимог і наведених на їх обґрунтування доводів належним чином вмотивовані, рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, тому з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319-323, 325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак на протязі двадцяти днів після набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: