Справа № 2-952/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі: Головач Н.А.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та усунення перешкод в користуванні майном , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та усунення перешкод в користуванні майном, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 липня 2007 року між ним та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір оренди транспортного засобу, згідно умов якого ОСОБА_1 надавав ОСОБА_3 належний йому на праві власності автомобіль марки «Mitsubishi Galant»/д.н. НОМЕР_1/ на строк до 01.08.2008 року. Умовами договору передбачено право викупу відповідачем предмета оренди.

Сума щомісячної орендної плати за користування автомобілем, згідно умов договору, 1550 грн. за місяць, загальна сума договору була визначена сторонами в розмірі 20835 грн.

В подальшому, після укладення вищевказаного договору, ОСОБА_3 користувався предметом оренди та сплачував щомісячну плату.

09.08.2008 року відповідач виплатив позивачу всю суму за користування автомобілем.

На момент розрахунку предмет оренди не був повернутий відповідачем власнику, оскільки згідно вищезазначеного договору передбачено подальше переоформлення автомобіля на ОСОБА_3 шляхом викупу.

31.12.2008 року укладений договір оренди був фактично розірваний, в зв`язку із спливом строку, на який його було укладено.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою або повернути автомобіль, або здійснити його фактичну купівлю продаж, як попередньо було домовлено, однак відповіді не отримав.

В подальшому, на протязі фактично двох років, позивач намагається вирішити дане питання, однак всі його намагання не дають позитивного результату.

Фактично з 01.01.2009 року по травень 2011 року відповідач ОСОБА_3 користується автомобілем позивача, відмовляється його повернути або викупити, сплачувати орендну плату за користування автомобілем хоча б у розмірі, передбаченому попереднім договором оренди.

Строк безпідставного користування відповідачем та фактичної оренди складає 28 місяців, відповідно загальна сума завданого позивачу збитку неправомірними діями відповідача становить 43400 грн.

Крім того, діями відповідача позивачу також завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що на протязі неправомірного користування ОСОБА_3 майном, що належить ОСОБА_1 та постійного нехтування його вимог як власника щодо повернення автомобіля або сплати орендної плати за користування ним, останній постійно після розмов з відповідачем отримував значне нервове перенавантаження, у нього підвищувався тиск, декілька разів він викликав швидку допомогу, був змушений неодноразово приймати заспокійливі ліки, не міг нормально спати. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 3000 грн.

Добровільно відшкодувати збитки відповідач відмовляється, а тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задоволити та додав, що не заперечує того факту, що він дійсно зазначив в договорі оренди про те, що отримав гроші від відповідача ОСОБА_3 та претензій до нього не має, однак, він мав на увазі претензій не взагалі /в тому числі щодо викупу автомобіля/, а з приводу технічного стану автомобіля. Водночас, чому тоді саме цього не зазначив на звороті договору оренди пояснити не може.

Відповідач ОСОБА_3, його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позов не визнали, пояснивши, що автомобіль відповідач фактично набув у власність, сплативши позивачу 20835 грн. /плата за оренду та викуп автомобіля/, в свою чергу позивач ОСОБА_1 добровільно відмовляється переоформити право власності на автомобіль на ОСОБА_3, і в такий, на їх думку, шахрайський спосіб намагається отримати гроші та витребувати автомобіль.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що являються державними виконавцями та дійсно, на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.11.2006 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, в ході якого вони спілкувалися зі сторонами. Щодо предмета даного позову їм нічого не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона являється дружиною позивача і їй відомо, що відповідач ОСОБА_3 орендував в них автомобіль, за що нерегулярно сплачував орендну плату, а тому чоловік відбирав у нього автомобіль. Договір оренди вона писала особисто, однак за яку суму відповідач мав викупити автомобіль вона не знає.

Зясувавши позицію сторін в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, беручи до уваги покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Такого висновку суд дійшов з наступного.

Судом встановлено, що 03 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в простій письмовій формі був укладений договір оренди транспортного засобу, згідно умов якого ОСОБА_1 надавав ОСОБА_3 належний йому на праві власності /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВІА № 086967 від 14.05.2003 року (а.с.6)/ автомобіль марки «Mitsubishi Galant»/д.н. НОМЕР_1/ на строк до 01.08.2008 року, з правом викупу предмета оренди. Сума щомісячної орендної плати за користування автомобілем - 1550 грн. за місяць, загальна сума договору була визначена сторонами в розмірі 20835 грн. (а.с.7).

В подальшому, після укладення вищевказаного договору, ОСОБА_3 користувався предметом оренди та сплачував щомісячну плату.

09.08.2008 року ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_1 20835 грн. за оренду автомобіля та його викуп, останній претензій до відповідача не має, про що зазначено ним на звороті договору оренди від 03.07.2007 року (а.с.40).

30.12.2008 року, в зв`язку із спливом терміну оренди, договір оренди від 03.07.2007 року було розірвано в односторонньому порядку позивачем ОСОБА_1 (а.с.44).

Дані правовідносини регулюються:

- ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд ;

- ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним;

- ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

- ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

- відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами;

- ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_3 виконано всі істотні умови договору оренди, оплачено за оренду автомобіля та його викуп і даний факт було визнано позивачем та документально підтверджено, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є суду не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки їх покази не мають юридичного значення для вирішення даної справи.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 6, 203, 387, 610, 611, 629, 759 - 765 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: