Справа № 2-13/11
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Усатова Д.Д. при секретарі Шевчук О.М., розглянувши у судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання державного акту недійсним та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту, -

встановив:

В березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку №135 по вул.Леніна в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га.

Сусідня земельна ділянка площею 0,1319 га по вул.Леніна №137 в с.Білогородка Києво- Святошинського району Київської області, належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №577129. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

ОСОБА_2 побудував житловий будинок, частина якого побудована на земельній ділянці ОСОБА_1 та має для нього і його родини великі незручності та завдає шкоди.

Просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №577129 виданий на ім'я ОСОБА_2 та зобов'язати останнього знести частину житлового будинку та відновити стан земельної ділянки, по вул.Леніна №135 в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту, мотивуючи тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1319 га по вул. Леніна № 137 в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, яка суміжна з земельною ділянкою площею 0,2500 га по вул.Леніна №135 в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області та належить ОСОБА_1

До ОСОБА_1 користувачем земельної ділянки площею 0,2500 га по вул.Леніна №135 в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, була ОСОБА_3.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досягли угоди щодо встановлення сервітуту, та ОСОБА_2 отримав дозвіл на користування ділянкою для проведення робіт, пов'язаних з обслуговуванням належного йому житлового будинку та каналізаційних мереж, розташованих фактично на межі сумісних земельних ділянок.

В 1998 році після смерті ОСОБА_3, власником житлового будинку №135 за вищевказаною адресою став ОСОБА_1 На момент прийняття спадщини ОСОБА_1 знав про домовленість ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в частині дозволу останньої на користування земельною ділянкою.

З часом між сусідами зіпсувались відносини з вини ОСОБА_1, оскільки він постійно звертався до різних організацій з приводу незаконного побудування житлового будинку, що належить ОСОБА_2

Просив встановити безстроковий безоплатний сервітут частини земельної ділянки, належної ОСОБА_1 на праві власності, у вигляді використання частини спірної земельної ділянки довжиною 13,32 метри, шириною 2,0 метри, яка примикає безпосередньо до належного ОСОБА_2 житлового будинку, зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у використовуванні частини земельної ділянки яка входить до складу сервітуту та зобов'язати ОСОБА_2 виділити ОСОБА_1 земельну ділянку аналогічної площі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати ОСОБА_2. знести частину житлового будинку та відновити стан земельної ділянки, по вул.Леніна №135 в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити.

ОСОБА_2 та його представник проти основного позову заперечували, просили відмовити. Зустрічний позов підтримали, просили задовольнити.

Представник Білогородської сільської ради до суду не з'явився двічі, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши сторін. їх представників, свідків, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні як первинного так і зустрічного позовів, виходячи з наступного.

Встановлено, що та не оспорювалось сторонами той факт, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №135 по вул.Леніна в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ААН №739840 від 02.12.1998 року. Вказаний житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,2500 га, яка також належить ОСОБА_1, це підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №103842 від 13.06.2007 року.

Сусідня земельна ділянка площею 0,1319 га по вул.Леніна №137 в с.Білогородка Києво-Святошинськогорайону Київської області, належить ОСОБА_2 Це підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №577129 від 04.10.2007 року. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

ОСОБА_2 побудував житловий будинок, частина якого побудована на земельній ділянці ОСОБА_1 та має їм нього і його родини великі незручності та завдає шкоди. Втім, як пояснили сторони, та не спротовано протягом розгляду справи по суті, названий житловий будинок з прибудовою було збудовано по межі, визначеній попередніми власниками, до набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_4

Відповілно до ч.З ст.158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

До набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 спорів стосовно меж землекористування між попередніми власниками не виникало. Таким чином, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

В той же час, ОСОБА_2 просить встановити сервітут частини земельної ділянки.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надав суду ніяких доказів того що між ним та ОСОБА_3 існувала будь-яка домовленість про встановлення сервітуту, хоч остання і не сперечалась стосовно існуючих меж землекористування. Тому цей позов також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.60, 209, 212-215, ЦПК України, -

вирішив:

У задоволенні позовів відмовити.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку протягом десяти днів з дня. наступного за його проголошенням.

Суддя: Д.Д.Усатов