АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 45 ( І ) ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді - Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю : позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2011року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7, треті особи Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, відділ Держкомзему в Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно- земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, відділ Держкомзему в Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно- земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він був засновником Селянського (фермерського) господарства «Джерело», яке 28.05.2008 року припинило свою діяльність відповідно до рішення засновників про ліквідацію. Після ліквідації залишилась земельна ділянка не сільськогосподарського призначення загальною площею 0,075 га., розташована по вул.Тракторній, в сел.Софіївка, Софіївського району Дніпропетровській області. Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий селянському (фермерському) господарству «Джерело». Засновники до нотаріальної контори для переоформлення земельної ділянки не зявились та Софіївською селищною радою йому відмовлено в переоформленні права власності на земельну ділянку.

Після уточнення позовних вимог просить суд : визнати за ним право власності на земельну ділянку не сільськогосподарського призначення загальною площею 0,075 га, розташовану по вул.Тракторній, в сел.Софіївка, Софіївського району Дніпропетровській області, яка належала селянському (фермерському) господарству «Джерело» на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 170732, виданого 12 травня 2008 року Софіївським районним відділом земельних ресурсів, кадастровий номер 12:2526551:00:11:002:0034.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2011року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову.

Вважають, що судом першої інстанції порушено ст.174 ЦПК України, не прийнято вмотивовану ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову. Судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин п.18 Постанови Пленуму ВСУ №7 в редакції від 19.03.2010 року, який не підлягав застосуванню, оскільки спірні правовідносини виникли у 2007-2008 році, проте не застосовано ст.89 ЗК України, яка передбачає , що земельні ділянки членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними, перебувають у спільній сумісній власності членів фермерського товариства. У звязку із ліквідацією фермерського господарства, вважають що спір повинен вирішуватися в судовому порядку, та суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 був головою Селянського (фермерського) господарства «Джерело», відповідно п.1.2. Статуту (а.с.9).

Відповідно довідки з Єдиного державного реєстру станом на 28.05.2008 року в результаті ліквідації Селянське (фермерське) господарство «Джерело» припинило свою діяльність.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку селянському (фермерському) господарству «Джерело» належить земельна ділянка несільськогосподарського призначення загальною площею 0,0750 га, яка розташована по вул.Тракторній, в сел.Софіївка, Софіївського району Дніпропетровській області.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3, як на підставу задоволення позову, посилався на те, що 27.09.2007 року загальними зборами членів СФГ «Джерело» ухвалено припинити діяльність СФГ «Джерело» та передати позивачу у власність земельну ділянку не сільськогосподарського призначення загальною площею 0.075га., розташовану в смт. Софіївка по вул. Тракторній. Згідно акту прийняття- передачі земельної ділянки від 09 листопада 2007 року, СФГ «Джерело» передало? а позивач прийняв у власність спірну земельну ділянку. Однак, відповідачі до нотаріальної контори за посвідченням факту прийому передачі земельної ділянки не зявилися, у звязку з чим йому відмовлено у переоформленні права власності на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно- правових угод.

Укладання таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно положень ст. 132 ЗК України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство», майно фермерського господарства належить йому на праві власності? фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно правових угод.

Статтею 36 зазначеного Закону передбачено, що майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, розподіляється між членами фермерського господарства відповідно до його Статуту. Спори щодо розподілу майна фермерського господарства, яке припинило свою діяльність, вирішуються судом.

Згідно п. 9.1 Статуту управління господарством покладено на голову господарства, повноваження, зокрема зборів членів господарства, порядок прийняття ними рішень, згідно розділу 1Х «Управління господарством», не визначені. Згідно протоколу зборів членів СФГ «Джерело» від 27.09.2007 року, прийнято рішення про передачу у власність позивачу часток у земельній ділянці членів господарства відповідачів по справі.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, спірна ділянка є власністю юридичної особи СФГ «Джерело», тобто, відповідно до п.б ч.1 ст. 89 ЗК України, перебуває у спільній сумісній власності членів фермерського господарства, оскільки інше не передбачено угодою між ними. Однак, питання щодо виділу часток членів фермерського господарства в земельній ділянці не вирішувалося.

У звязку з чим висновок суду щодо неможливості передачі позивачу часток членів господарства - відповідачів по справі, є правильним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування до спірних правовідносин ч.1 ст. 89 ЗК України, згідно земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними, не є підставою для задоволення позову.

Пунктом 13.2 Статуту передбачено, що після виконання зобовязань, решта майна залишається у спільній сумісній власності членів господарства або розподіляється між ними за домовленістю.

Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство», порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначається Статутом фермерського господарства. Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішується судом.

Як вбачається із положень Статуту СФГ «Джерело», ним не передбачений розмір часток членів фермерського господарства та порядок її отримання у разі ліквідації фермерського господарства. Спір щодо розміру часток та розподілу часток у сторін відсутній.

Відмовляючи у визнанні права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що угоди про перехід права власності на земельну ділянку укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. Протокол зборів членів фермерського господарства від 27.09.2007 року та акт прийняття передачі земельної ділянки від 09.11.2007 року не є підставою для задоволення позову, оскільки не відповідають вимогам ч.1 ст. 132 ЗК України.

Посилання суду на п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 в редакції від 19.03.2010 року, не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст.174 ЦПК України та не прийняття вмотивованої ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову, є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвалою від 11 травня 2011 року відмовив у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжив судовий розгляд.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_8