Харківський районний суд Харківської області
Справа № 2-2601/2011р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

18 січня 2011р. Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Є.В. Чайченко

при секретарі - А.І. Прийміч

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності документу та визнання права власності на 66/100 часток житлового будинку в порядку спадкоємства згідно із законом та на 14/100 часток за угодою купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить встановити той факт, що ОСОБА_3, яка померла в 2009 році належить свідоцтво про право власності на житловий будинок в м.Південне, по вул. К.Лібкнехта, 16 на імя ОСОБА_4, визнати за позивачем право власності на 66/100 часток житлового будинку за вказаною вище адресою, визнати дійсним договір купівлі-продажу 14/100 частин вказаного житлового будинку, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 08.02.1995 року, а також визнати за позивачем право власності на 14/100 частин вказаного житлового будинку за договором купівлі-продажу від 08.02.1995р.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вказаний вище житловий будинок був зареєстрований на праві приватної власності: в 66/100 частинах за ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Південної міської ради 05.04.1984р. та договору дарування від 08.01.1986р.; в 20/100 частинах за ОСОБА_1 і в 14/100 частинах за ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності від 05.04.1984р. Мати позивача ОСОБА_3 померла 27.05.2009 року і спадкоємцем після її смерті став позивач ОСОБА_1, оскільки його сестра ОСОБА_2 відмовилися від спадщини на його користь. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до 8ї Державної нотаріальної контори м. Харкова, але не зміг отримати правовстановлюючі документи на спадщину, оскільки в свідоцтві про право власності на домоволодіння від 05.04.1984р. імя матері вказано «ОДАРКА» замість правильного написання «ДАР`Я». Окрім цього, між позивачем та сестрою ОСОБА_2 була укладена угода купівлі-продажу 14/100 частин житлового будинку 08.02.1995 року, на підтвердження якої ОСОБА_2 видала від свого імені розписку про отримання від позивача грошів за продану частину будинку у сумі 10000 гривен, пообіцявши оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Проте до сучасного часу до нотаріальної контори не зявляється, посилаючись на труднощі у оформленні будинку. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду.

У судове засідання з'явився позивач ОСОБА_1 і підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, згідно заяви від її імені, посвідченої 14.01.2011 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, р.№ 3-51, остання з позивними вимогами ОСОБА_1 ознайомлена, погоджується з ними, заперечення суду не надавали, а також просили розглянути справу за їх відсутності, про що свідчить заява (а.с. 19).

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши й оцінивши зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки № 458, виданої КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 03.12.2010р., житловий будинок, розташований за адресою: м. Південне, вул. Карла Лібкнехта, № 16, Харківського району і області зареєстрований на праві приватної власності: в 66/100 частинах за ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Південної міської ради 05.04.1984 року та договору дарування, посвідченого Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району 08.01.1986р., р.№ 2-38; в 20/100 частинах за ОСОБА_1 і в 14/100 частинах за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Південної міської ради 05.04.1984 року, про що копія свідоцтва про право власності (а.с. 12) та довідка з БТІ (а.с. 6-7).

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Південної міської ради 05.04.1984 року, імя власниці будинку вказано невірно і замість правильного написання ОСОБА_2 «ДАР`Я» Павлівна записано «ОДАРКА», що спростовує факт належності останній свідоцтва.

Відповідно до ст. 256 ч.2 ЦПК України «у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення».

Той факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане 05.04.1984р. належить ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть останньої (а.с. 11), копією технічного паспорту на її імя (а.с. 15-18), а також ніким не оспорюється.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане 05.04.1984 року виконкомом Південної міської ради.

ОСОБА_3 померла 27 травня 2009 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 217576, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 7718 від 27.05.2009р. (а.с. 11).

Спадкоємцями після її смерті стали рідні діти померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідачка по справі.

ОСОБА_2 на спадщину не претендує і відмовилась від неї на користь ОСОБА_1, про що свідчить заява від 14.01.2011р., посвідчена нотаріально (а.с. 19).

Отже єдиним спадкоємцем після смерті матері залишився позивач ОСОБА_1, факт родинних відносин між спадкодавцею та ним підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, актовий запис № 69 від 01.11.1950р., виконаний Південним селищним ЗАГСом (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 після смерті матері прийняв спадщину у вигляді 66/100 часток житлового будинку за вказаною вище адресою, поховав матір, забрав її речі у період 6ти місячного терміну з дня її смерті, звернувся до 8ї Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері, прийняв частину житлового будинку шляхом подання заяви у нотаріальну контору у встановлений законом 6ти місячний термін відповідно до ст. 1268 ЦК України, тому суд вважає необхідним визнати за ним право власності на 66/100 частин житлового будинку за адресою: м. Південне, вул. К.Лібкнехта, № 16, Харківського району і області у порядку спадкування згідно із законом після смерті матері.

Судом також встановлено, що 08 лютого 1995 року між ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 була укладена домашня угода, згідно умов якої останній придбав у ОСОБА_2 14/100 частин житлового домоволодіння за адресою: м. Південне, вул. К.Лібкнехта, № 16, Харківського району і області. На підтвердження угоди, що відбулася 08.02.1995р. ОСОБА_2 видала розписку від свого імені про отримання від ОСОБА_1 грошей у сумі 10000 (десять тисяч) гривен за продаж частини житлового домоволодіння, про що свідчить розписка (а.с. 20).

Відповідачка ОСОБА_2 згідно умов договору зобовязалася посвідчити угоду в нотаріальному порядку, проте до сучасного моменту ухиляється від її нотаріального посвідчення.

Угода між сторонами по справі укладена 08 лютого 1995 року, зобовязання по даній угоді існують до теперішнього часу.

Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Дана угода являється правомірною, так як її недійсність судом не встановлена і вона ніким не оспорена. Між сторонами був укладений правочин, яким у відповідності до ч.1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 41 КОНСТИТУЦІЇ УКРАЇНИ кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Отже, враховуючи наведені обставини справи та зібрані докази, суд вважає необхідним договір купівлі-продажу, укладений між сторонами по справі 08.02.1995р. визнати дійсним, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 14/100 частин житлового домоволодіння за адресою: м. Південне, вул. К.Лібкнехта, № 16, Харківського району і області за договором, а всього на весь житловий будинок у цілому.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 60, 212, 215, 256ч.1 п.6 ЦПК України, ст.ст. 202, 220 ч.2, 334, 655, 656, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок в м. Південне, по вул.. К.Лібкнехта, № 16, Харківського району і області, видане на імя ОСОБА_4 належить ОСОБА_3, що померла в 2009 році.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 66/100 частин житлового будинку за адресою: м. Південне, вул. К.Лібкнехта, № 16, Харківського району і області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, а всього визнати за позивачем право власності на 86/100 частин вказаного вище житлового будинку.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 14/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Південне, вул. К.Лібкнехта, № 16, Харківського району і області, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 08 лютого 1995 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14/100 частин житлового будинку за адресою: м. Південне, вул. К. Лібкнехта, № 16, Харківського району і області за договором купівлі-продажу від 08.02.1995р., а всього визнати за ним право власності на весь житловий будинок за вказаною вище адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду 1ї інстанції може бути подано протягом 10ти днів від дня проголошення рішення.

Суддя Чайченко Є.В.