Справа № 22-ц-2704/2011 Головуючий у I інстанції Бойко В.І.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:прокурора Федорченко Л.А., представників Державного казначейства України ОСОБА_5, ОСОБА_6; ОСОБА_7, адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами : прокуратури Чернігівської області, Державного казначейства України на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року по справі за заявою ОСОБА_9 до Державного казначейства України, третя особа прокуратура Чернігівської області, про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суми витрат, сплачених за надану юридичну допомогу по кримінальній справі,

в с т а н о в и в:

В травні 2011 року ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суми витрат, сплачених за надану юридичну допомогу по кримінальній справі, в якій , в подальшому збільшивши свої вимоги , просив відшкодувати йому за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 150000 грн., яка завдана йому незаконним притягненням як обвинуваченого, обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, взяття в систему МВС України на облік осіб, які вчинили злочин. Також ОСОБА_9 просив відшкодувати йому витрати, повязані з наданням юридичної допомоги по кримінальній справі в сумі 56800 грн.; зобовязати орган досудового слідства, який проводив досудове слідство та прокурора, який здійснював нагляд за досудовим слідством та підписував на нього картки оперативного обліку ф-1, ф-1-1, ф-2, ф-4-Б відкликати дані картки із бази даних про осіб, якім предявлено обвинувачення та стосовно яких закінчено досудове слідство. В обґрунтування заяви про відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України вказаних сум ОСОБА_9 зазначав, що він перебував під слідством і судом з 27 жовтня 2006 року по 27 грудня 2010 року, а всього 4 роки 2 місяці, відносно нього була обрана міра запобіжного заходу підписка про невиїзд. 27 грудня 2010року СВ Бобровицького РВ УМВС України в Чернігівській області кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9П.в скоєнні злочинів, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 статті 258 Кримінального кодексу України , закрита на підставі п.2,ч.1 статті 6 КПК України.

Оскаржуваним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року вимоги заяви ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету України на користь ОСОБА_9 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 56 800 грн., як витрат за надання юридичної допомоги; 1 680 грн. витрат, повязаних з наданням юридичної допомоги при розгляді даної справи, а всього 128 480 грн. Зобовязано Бобровицький РВ УМВС в Чернігівській області та прокуратуру Бобровицького району відкликати із бази даних про осіб, яким предявлено звинувачення та стосовно яких закінчено досудове слідство картки оперативного обліку ф-1, ф-1-1, ф-2, ф-4-Б на ОСОБА_9 В іншій частині вимог ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі прокуратура Чернігівської області просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким визначити розмір морального відшкодування на користь ОСОБА_9 48 000 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції при вирішенні даної справи по суті норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. Апелянт погоджується щодо наявності факту моральної шкоди, проте не погоджується із розміром стягнутого морального відшкодування на користь ОСОБА_9 , вважаючи даний розмір безпідставно завищеним. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував при визначенні розміру морального відшкодування тієї обставини, що ОСОБА_9 під час розслідування кримінальної справи слідчим не затримувався, в установах обмеження волі не утримувався, заходи фізичного впливу до нього не застосовувалися, міри запобіжного заходу, повязані з обмеженням волі до ОСОБА_9 не застосовувалися, що надавало йому можливість безперешкодно продовжувати життєві та виробничі стосунки. На думку апелянта, ОСОБА_9 не представлено суду жодних доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди з боку органів досудового слідства. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо розміру морального відшкодування не врахував приписи статті 13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду та Положення про застосування цього закону. Апелянт також не погоджується з розміром стягнутих на користь ОСОБА_9 витрат на юридичну допомогу по кримінальній справі, вказуючи, що висновок суду першої інстанції в даній частині не узгоджується з приписами Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року щодо встановлення граничних розмірів компенсації витрат, повязаних із розглядом цивільних і адміністративних справ за рахунок держави, також вказані висновки суду першої інстанції не відповідають положенням Закону України „Про адвокатуру. Апелянт вказує на те, що наданих договорів та квитанцій недостатньо для стягнення коштів за послуги адвоката, суд повинен був витребувати конкретні докази за надані послуги адвоката з доведенням, які саме послуги були надані та скільки саме часу витрачено на їх надання. Апелянт вважає, що стягнення на користь ОСОБА_9 витрат за надання правої допомоги по кримінальній справі є безпідставним, просить відмовити в задоволенні вказаної частини вимог.

В апеляційній скарзі Державне казначейство України просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні вимог ОСОБА_9 ОСОБА_1 посилається на порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при вирішенні даного спору по суті . Апелянт зазначає, що Державне казначейство України діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому стягнення коштів в даному випадку з Державного казначейства України як з окремої юридичної особи є незаконним. Щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 , то апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази її спричинення , відносно витрат на юридичну допомогу, то суд першої інстанції взагалі понесення таких витрат не досліджував, доказів того, скільки годин адвокатом витрачено на вивчення справи та участь у судових засіданнях взагалі не представлено. Крім того, на думку апелянта, питання про стягнення коштів на правову допомогу по кримінальній справі, відповідно до приписів статтей 11, 12 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду та Положення про застосування цього закону, до компетенції суду взагалі не відноситься, оскільки кримінальна справа була закрита не судом, а слідчим СВ Бобровицького РВ УМВС України в Чернігівській області. Відповідно до вказаних норм закону, розмір відшкодування шкоди , зазначеної у статті 3 вказаного Закону, залежно від того, який орган проводив слідчі дії, в місячний термін з дня звернення громадянина , визначають відповідні органи попереднього слідства , про що виносять постанову. І лише у разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства , може оскаржити постанову до суду. За даних обставин апелянт вважає, що провадження у справі за заявою ОСОБА_9 у вказаній частині підлягає закриттю на підставі ч.1, п. 1 статті 205 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 62 /947 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1, ч.2, ч. 3 статті 358 Кримінального кодексу України перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі приписів ч.1, п. 1 статті 309 ЦПК України, а також статтей : 1,2,3,4,13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду , статті 1176 Цивільного кодексу України, апеляційна скарга прокуратури Чернігівської області підлягає задоволенню, апеляційна скарга Державного казначейства України підлягає частковому задоволенню. Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року необхідно змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди та загальної суми, яка підлягає до стягнення на користь ОСОБА_9 Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_9 48 000 ( сорок вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства , прокуратури. Визначити загальну суму ( з врахуванням суми судових витрат), яка підлягає до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_9 - 49 680 (сорок девять тисяч шістсот вісімдесят ) грн.

В іншій частині рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року необхідно залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2011року на підставі статті 12 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду , ч.1, п. 1 статті 205 ЦПК України рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року в частині стягнення з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету України на користь ОСОБА_9 56800 грн. витрат, сплачених за надану юридичну допомогу по кримінальній справі, - скасовано. Закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_9 до Державного казначейства України про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету суми витрат, сплачених за надану юридичну допомогу по кримінальній справі. Повідомлено ОСОБА_9 щодо розгляду даної заяви в порядку , регламентованому приписами статті 12 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду .

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що починаючи з 27 жовтня 2006 року по 27 грудня 2010 року ОСОБА_9 перебував під слідством та судом. Відповідно до постанови слідчого СВ Бобровицького РВ УМВС України в Чернігівській області, кримінальна справа № 62 / 947 по обвинуваченню ОСОБА_9, ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1, ч.2, ч.3 статті 358 КК України закрита на підставі п.2, ч.1 статті 6 КПК України. В постанові також зазначено : запобіжний захід, обраний 26 січня 2010року колегією суддів апеляційного суду Чернігівської області Куриленку С.П. та Андрушківій Л.Б., - підписку про невиїзд, скасувати.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_9 розслідувалась кримінальна справа , яка двічі судом поверталась на додаткове розслідування та була закрита 27 грудня 2010року на підставі п.2, ч. 1 статті 6 КПК України .

Приписи Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду регламентують право на відшкодування державою моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до положень частини 6 статті 4 вказаного Закону, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань , погіршення відносин з оточуючими людьми , інших негативних наслідків морального характеру. Частина 5 статті 4 вказаного Закону регламентує, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства , прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові , призвели до порушення його нормальних життєвих звязків , вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Спричинення ОСОБА_9 моральної шкоди незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Разом з тим, заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційної скарги прокуратури Чернігівської області відносно того, що розмір морального відшкодування на користь ОСОБА_9, визначений судом першої інстанції 70 000 грн. є завищеним та таким, що не узгоджується з приписами норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини , також суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи. Зокрема, ОСОБА_9 в обґрунтування спричинення йому моральної шкоди вказує, що за час перебування під слідством і судом він переніс моральні страждання, оскільки переживав за себе та долю своєї сімї, був обмежений в праві пересуватися по території України або поїхати за кордон на відпочинок, змушений був відмовитися від повноцінного оздоровлення, погіршилися його відносини з оточуючими людьми. Апелянт обгрунтовано стверджує, що ОСОБА_9 під час розслідування кримінальної справи слідчим не затримувався , в установах обмеження волі не утримувався, заходи фізичного впливу до нього не застосовувалися , як не застосовувалися і міри запобіжного заходу, повязані з обмеженням волі, що надавало йому можливість безперешкодно продовжувати життєві та виробничі стосунки. Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта відносно того, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції невірно визначив глибину та тривалість заподіяних моральних страждань, не дотримався принципів обєктивності, розумності та справедливості при визначенні розміру грошового відшкодування, як цього вимагають норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Апелянт прокуратура Чернігівської області зазначає, що на користь ОСОБА_9 підлягає стягненню в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 48 000 грн., виходячи з положень статті 13 Закону України України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду .

Згідно приписів статі 13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду , розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2011рік , розмір мінімальної зарплати з 01 квітня 2011року складає 960 грн. Враховуючи , що ОСОБА_9 50 місяців перебував під слідством і судом , в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди підлягає сума 48 000 грн. ( 50 місяців х 960 грн.).

Враховуючи наведене, рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року підлягає зміні в частині розміру відшкодування моральної шкоди та загальної суми, яка підлягає до стягнення на користь ОСОБА_9 : до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_9 підлягає 48 000 ( сорок вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури. Таким чином, загальна сума ( з врахуванням суми судових витрат - 1 680 грн. за надання ОСОБА_9 правової допомоги при розгляді даної справи в суді першої інстанції, вказана сума підтверджена матеріалами справи (а. с. 121 - 124) і узгоджується з приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави ), яка підлягає до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_9 становить 49 680 (сорок девять тисяч шістсот вісімдесят ) грн.

В іншій частині рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Виходячи з правових позицій статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами , підстави для стягнення на користь ОСОБА_9 витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, - відсутні.

Керуючись статтями: 1,2,3,4,13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду , статтею 1176 Цивільного кодексу України, статтями : 88, 303, 304, 307; ч. 1, п.1 статті 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України , апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Чернігівської області задовольнити.

Апеляційну скаргу Державного казначейства України задовольнити частково.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди та загальної суми, яка підлягає до стягнення на користь ОСОБА_9.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_9 48 000 ( сорок вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства , прокуратури. Визначити загальну суму ( з врахуванням суми судових витрат), яка підлягає до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_9 - 49 680 (сорок девять тисяч шістсот вісімдесят ) грн.

В іншій частині рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: