Справа № 2-39/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

при секретарі Коструб В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ЗАТ Страхова компанія АХА Україна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа ЗАТ Страхова компанія АХА Україна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені в частині розміру відшкодування матеріальної шкоди та уточнені сторони. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві, уточненій позовній заяві посилався на те, що 16.07.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про технічне обслуговування автомобіля Шероле Авео, 2006 року, державний номер НОМЕР_1 на території станції технічного обслуговування ( СТО), яка належить відповідачу та розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амурська,62. Зазначений автомобіль Шевроле Авео був переданий відповідачу для технічного обслуговування 16 липня 2008 року близько 10-55 год. 19 липня 2008 року від відповідача йому стало відомо, що на території належного йому СТО за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амурська,62 сталася пожежа, в результаті якої вогнем був знищений належний йому на праві власності автомобіль. Відповідно до акту про пожежу від 19 липня 2008 року, джерелом пожежі був автомобіль Ford Senderberd, державний номер АВ 94275, який належить відповідачу ОСОБА_3 Саме з цього автомобіля полумя перекинулося на автомобіль позивача. 28 липня 2008 року Дослідно-випробувальна лабораторія ГУ МНС України в Дніпропетровській області складає висновок про дослідження пожежі, яка сталася 19.07.2008 року в автомобілі Ford Senderberd, державний номер АЕ 94275 АВ, що знаходиться на території станції технічного обслуговування за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амурська,62. На підставі даного висновку та договору страхування наземного транспорту від 13.10.2006 року ЗАТ Страхова компанія Український страховий альянс, правонаступником якої є ЗАТ Страхова компанія АХА Україна, сплатила на його користь страхове відшкодування у розмірі 38929 грн. 50 коп. Проте страхове відшкодування є неповним. Відповідно до висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №43-10 від 05.02.2010 року дійсна ( реальна) матеріальна шкода на момент проведення експертизи, завдана власнику автомобіля Шевроле Авео, 2006 року, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 в результаті пожежі, яка відбулася 19.07.2008 року складає 71992 грн.88 коп. Таким чином за мінусом відшкодованої шкоди, матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача складає 33063 грн. 38 коп. Крім того, на автомобілі було встановлено додаткове обладнання, яке не включено до висновку спеціаліста №268 від 22.07.2008 року, а саме: автомагнітола Панасонік, вартістю 1500 грн., автосигналізація шериф, вартістю 450 грн., килимки гумові, вартістю 250 грн., чохли, вартістю 300 грн., колісні диски, шини та автовентиль, загальною вартістю 3032 грн., всього на суму 5532 грн. Також позивач був вимушений оплатити послуги за проведення авто товарознавчого висновку у розмірі 300 грн., а також сплатити послуги за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 2346 грн. Вважає, що діяльність по технічному обслуговуванню автомобіля є діяльністю з підвищеною небезпекою, у звязку з чим ОСОБА_2 відповідає за належний стан переданого йому автомобіля, а відповідно до ч.5 ст.1197 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є підвищеною небезпекою, відповідає за завдану шкоду. Своїми діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка ним оцінена в розмірі 10000 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 41241 грн. 38 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., судові витрати по справі, витрати на проведення автотоварознавчого висновку в розмірі 300 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі та правові підставі позову. Представник позивача наполягав на тому, що діяльність СТО є діяльністю з підвищеною небезпекою, в звязку з чим ОСОБА_2 відповідає за завдану шкоду, також наполягав на застосуванні ч.2 ст.1187 ЦК України, вказав, що саме від автомобіля, який належить на праві власності ОСОБА_2 і спричинено загорання та пошкодження автомобіля позивача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволені позову відмовити. Вказали, що 16 липня 2008 року з ОСОБА_1 не укладався ні письмово, ні усно договір на технічне обслуговування автомобіля позивача. Напередодні 15 липня 2008 року дійсно ОСОБА_1 проводив на СТО діагностику автомобіля та оплатив послуги біля 60- 80 грн., автомобіль на СТО не залишався. 16.07.2008 року ОСОБА_2 не спілкувався з позивачем, автомобіль у нього не на ремонт не брав. З 16 липня по 18 липня 2008 року ОСОБА_2 був відсутній в місті , про те, що автомобіль знаходиться на подвірї домоволодіння він дізнався вночі з 18 на 19 липня, коли повернувся додому. Вважають, що діяльність по технічному обслуговуванню автомобіля, ні сам автомобіль ( за вказаних умов) не можуть бути визнані джерелом підвищеної небезпеки, тому за даних обставин завдана позивачу шкода не підлягає відшкодуванню відповідачем за правилами ст.1187 ЦК України.

Представник третьої особи ЗАТ Страхова компанія АХА Українав судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Свідок ОСОБА_4, співробітник позивача, розповів про те, що він разом з ОСОБА_1 на двох автомобілях приїхали на СТО, машину ОСОБА_1 Шевроле Авео прийняли на СТО і вони поїхали разом на його автомобілі на роботу.

Суд, заслухавши сторони, представників, свідка ОСОБА_4 вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини, ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем з 23.02.2006 року, одним із видів діяльності є технічне обслуговування та ремонт автомобілів, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10-11), без права найму, що підтверджується звітом субєкта малого підприємництва фізичної особи - платника єдиного податку ( а.с.194). Відповідно до акту про пожежу від 19.07.2008 року ( а.с.9) пожежу виявлено о 01 годині 55 хвилин, на СТО ПП Левітін, за адресою м. Дніпропетровськ вул. Амурська, 62 сталася пожежа. Місце виникнення пожежі автомобіль Ford Senderberd, державний номер АВ 94275, який належить на праві власності ОСОБА_3 Пожежею знищено автомобіль Ford Senderberd, автомобіль Форд-Транзіт, Шевроле Авео, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до довідки Самостійної державної пожежної частини №18 від 21.07.2008 року, пожежна охорона повідомляє, що 19.07.2008 року о 01 годині 55 хвилин за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амурська,62, відбулася пожежа, в результаті якої постраждав автомобіль Шевроле Авео, державний номер НОМЕР_1, 2006 року, власник ОСОБА_1 ( а.с.12,13).

Згідно до висновку експерта автотоварознавця Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №43-10, про визначення ринкової вартості та збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 05 лютого 2010 року ( а.с. 127-161) дійсна (реальна) матеріальна шкода на момент проведення експертизи завдана володільцеві автомобіля Шевроле Авео, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1, внаслідок пожежі, яка відбулася 19.07.2008 року становить 71992 грн. 88 коп.

Відповідно до листа ЗАТ СК АХА Україна від 11.06.2009 року №2422 між громадянином ОСОБА_1 та ЗАТ СК Український Страховий Альянсбуло укладено договір добровільного страхування наземного транспорту МА №037896/05 АК-КР від 13.10.2006 року (договір страхування а.с.14-17). У звязку з тим, що 19.07.2008 року настав страховий випадок і відповідно 21.07.2008 року страхувальник звернувся до страховика із заявою про пошкодження транспортного засобу, а також надав весь перелік потрібних для складання страхового акту документів, яким встановлено суму страхового відшкодування, ЗАТ СК Український Страховий Альянсбуло видано наказ №12240 від 21.11.2008 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 38929 грн. 50 коп., згідно якого одержувачем страхового відшкодування є ОСОБА_1 ( а.с.18, 90).

Позивач просить відшкодувати спричинену відповідачем матеріальну шкоду, яка не відшкодована страховою компанією, тобто різницю в сумі 33063 грн. 38 коп. та вартість додаткового обладнання, яке не включено до висновку спеціаліста №268 від 22.07.2008 року, а саме: автомагнітола Панасонік, вартістю 1500 грн., автосигналізація шериф, вартістю 450 грн., килимки гумові, вартістю 250 грн., чохли, вартістю 300 грн., колісні диски, шини та автовентиль, загальною вартістю 3032 грн., всього на суму 5532 грн.

Згідно до висновку про дослідження пожежі, яка сталася 19.07.2008 року в автомобілі Ford Senderberd державний номер АЕ 942-75 АВ, що знаходився на території станції технічного обслуговування за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амурська,62 від 28 липня 2008 року, осередок пожежі, яка сталася 19.07.2008 року в автомобілі Ford Senderberd державний номер АЕ 942-75 АВ, що знаходився на території СТО, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амурська,62 знаходиться в передній лівій частині автомобіля. Пожежа, яка сталася 19.07.2008 року в автомобілі Ford Senderberd державний номер АЕ 942-75 АВ, що знаходився на СТО, за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Амурська,62 наймовірніше виникла внаслідок підпалу невстановленою особою ( а.с.19-22).

Постановою Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 26.02.2009 року в порушенні кримінальної справи за ст.194 КК України відмовлено (а.с.89).

Як вказав в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і не заперечував позивач, 15 липня 2008 року на СТО було проведено діагностику автомобіля ОСОБА_1 Шевроле Авео, державний номер НОМЕР_1, було оплачено кошти за її проведення та встановлено технічне пошкодження необхідність заміни вузла в кондиціонері, а оскільки необхідної запчастини не було, однак несправність не впливала на технічний стан автомобіля, його пересування, технічну безпеку, тому ОСОБА_1 поїхав з СТО.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особам, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Позивач наполягав на тому , що у нього особисто автомобіль на ремонт був прийнятий відповідачем, а відповідач заперечував цей факт, оскільки він наступного дня поїхав з міста і 16.07.2008 року з позивачем не спілкувався і автомобіль у нього на ремонт не брав.

В судовому засіданні встановлено, що в період відїзду ОСОБА_2 в домоволодінні знаходився ОСОБА_5, який прийняв автомобіль, однак ніякі документи щодо прийняття автомобіля на технічне обслуговування ОСОБА_1 не надавалися. Відповідачем було заявлене клопотання щодо допиту ОСОБА_5, як свідка, якого, як вказав відповідач він не уповноважував робити ремонт та зберігати автомобіль позивача, однак ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ст.1187 ЦК України.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь- яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльністю по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

Отже, до джерела підвищеної небезпеки відносяться такі матеріальні обєкти, специфічна шкідливість яких виявляється у відомій не підконтрольності людині самого процесу діяльності з експлуатації вказаних обєктів, наслідок чого характер спричиненої шкоди залежить у цих випадках насамперед від властивостей самого матеріального обєкту. Тобто необхідно, щоб специфічна шкідливість матеріального обєкту джерела підвищеної небезпеки, виявлялась у діяльності з його експлуатації організаціями та громадянами.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний вид діяльності не передбачений, як джерело підвищеної небезпеки, а позивач та його представник не пояснив, яким же чином дана діяльність, а саме діяльність СТО створила підвищену небезпеку для самої особи, яка її здійснює, а також для інших осіб.

Суд також не може взяти до уваги посилання позивача та його представника на те, що шкоду автомобілю позивача спричинено джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем Ford Senderberd державний номер АЕ 942-75 АВ, оскільки небезпечні властивості автомобіля проявляються при його русі, і автомобіль, який стоїть, і зазнав підпалу не може бути визнаний джерелом підвищеної небезпеки, оскільки за даних умов його небезпечні властивості жодним чином не проявляються.

Отже в даному випадку правовою підставою для звернення з позовом є ст.1166 ЦК України, яка підлягає доказуванню.

Виходячи із вищевикладеного і оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування послуг спеціаліста, та витрат повязаних з проведення експертизи.

Як показав позивач і представник позивача пожежа негативно відобразилося на психологічному стані позивача. Був порушений звичний розклад життя, виникли труднощі, тому заявлено позовну вимогу щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. .

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволені основного позову, то суд не вбачає законних підстав для задоволення цієї частини позову.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України суд не вбачає законних підстав стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат по справі та витрат на правову допомогу.

Керуючись: п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 із наступними змінами ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, ст. ст.3,7, 11, 15, 60, 61, 88, 169, 212- 215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції

шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар