Справа № 22-ц-5693/11 Головуючий у І інстанції Вознюк С.М.
Категорія 33 04.10.2011
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2011 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Волохова Л.А.

суддів Голуб С.А., Савченка С.І.,

при секретарі Григор»євій Н.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної шкоди і заподіяних збитків та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року позивач пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що 12 квітня 2011 року внаслідок залиття її квартири відповідачем, вона понесла матеріальні збитки, повязані з ремонтом квартири. Просила стягнути з відповідача майнову шкоду завдану належному їй майну у сумі 6 852,00 грн., як вартість ремонтно-будівельних робіт проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття; 4 800,00 грн. втраченого прибутку, який позивачка мала намір отримати від звання в оренду квартири; 2 400,00 грн. збитку, який позивачка зазнала від повернення отриманої оплати від квартиронаймача за останній місяць користування квартирою; 5 000,00 грн. моральної шкоди, в загальній сумі 19 052, 00 грн. та стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по розгляду судом її позовної заяви, а саме: 1200,00 грн. за оплачене експертне дослідження; державне мито в сумі 149,02 грн.; ІТЗ в сумі 120,00 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 серпня 2011 року позов ОСОБА_4 - задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. вартості відновлювального ремонту квартири, 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 6000,00 грн. Також стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 60,00 грн., та витрати на ІТЗ в сумі 120,00 грн.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції яким задовольнити її вимоги про стягнення на її користь 6 852,00 грн., як вартість ремонтно-будівельних робіт; 7 200грн. неотриманого прибутку; 1 200грн. за проведення будівельно-технічної експертизи та судові витрати повязані з розглядом справи.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно виключив із вартості відновлювального ремонту вартість матеріалів та роботи по заміні ламінату . Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання свідків та звіт № 173/05 про визначення вартості збитку нанесеного власнику, оскілки цими доказами доводиться, що саме внаслідок залиття квартири у квітні 2011 року сталось пошкодження ламінату.

Також апелянт не погоджується із висновками суду в частині відмови у стягненні неотриманого прибутку та завданих збитків. Вважає неправомірними мотиви суду, за яких він відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги, а саме, що договір оренди не був посвідчений нотаріально та зареєстрований у ГІРФО.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира № 195, яка знаходиться у м. Бориспіль, вул. Горького, буд. 42, Київської області, а відповідачці квартира № 207 у вказаному будинку.

12 квітня 2011 року відбулася аварія у системі холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_1, яка належить відповідачці. Внаслідок цієї аварії була залита холодною водою квартира позивачки.

Про даний факт було складено акт № 33 від 12 квітня 2011 року. Відповідно до акту при обстеженні квартири 195 виявлено на стелі та стінах кухні, коридору, ванни, туалету, балкона та житлової кімнати в наявності плями затікання, на підлозі у всіх кімнатах стоїть вода, електропровід залито водою (відсутня електроенергія), м»який куточок на кухні вологий.

18 квітня 2011 року попередній акт було уточнено шляхом складання акту додаткового дефектування, в якому було зазначено види ушкоджень їх дислокація у квартирі та ступінь деформації оздоблювальних елементів.

Відповідно до звіту № 173/05 віл 25 травня 2011 року вартість збитку завданого через пошкодження оздоблення в квартирі позивачки на час виконання оцінки становить 6872 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на ремонт квартири частково, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що ламінат у квартирі позивачки був частково пошкоджений внаслідок залиття її квартири у січні 2009 року, ця обставина не була врахована у висновку спеціаліста, а тому судом розмір відшкодування завданих збитків зменшено на 2 852,00 грн., що є вартістю ламінату та витрат на його укладку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки неотриманих доходів, суд першої інстанції виходив з того, що позов в цій частині не доведено. Договір оренди не був посвідчений нотаріально, а також не зареєстрований в органах ГІРФО.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, як мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь справі, виникає спір.

Заявляючи свої позовні вимоги, позивачка обґрунтувала їх звітом оцінювача про проведення експертної оцінки пошкоджень оздоблення квартири.

Відповідачка, заперечуючи проти розміру відшкодування посилалась на те, що ламінат у квартирі позивачки був пошкоджений внаслідок залиття її квартири водою ще в січні 2009 року, але не з вини відповідачки. (а.с.70-72) Таким чином, при проведенні оцінки ця обставина мала б бути врахована оцінювачем, однак врахована не була.

Обставини, щодо пошкодження ламінату у квартирі позивачки в січні 2009 року підтверджувались у судовому засіданні як поясненнями сторін, так і письмовими доказами, а саме заявами ОСОБА_4 від 21.01.2009 р. про факт залиття її квартири і пошкодження ламінату, актом обстеження квартири від січня 2009 року, в якому зазначено, що ламінат підлягає заміні (а.с. 40-41, 46).

Клопотань про призначення експертизи щодо визначення розміру майнової шкоди внаслідок залиття квартири позивачки з вини відповідачки у квітні 2011 року сторони не заявляли, а тому суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог в частині розміру відшкодування шкоди за пошкодження ламінату.

Доводи апелянта проте, що суд безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідків про те, що ламінат підлягав заміні внаслідок залиття квартири саме у квітні 2011 року є необґрунтованими, оскільки показання свідків з цього питання не можна визнати допустимими доказами. Дана обставина могла бути доведена лише висновком експертизи.

Також судова колегія не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови в позові про відшкодування збитків (упущеної вигоди).

Так, згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин , якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто позивачка повинна довести, що з вини відповідачки вона не отримала прибуток, на який мала право розраховувати.

Позивачка надала суду договор оренди квартири від 1.04.2011 року, відповідно до якого вона передала в оренду ОСОБА_5 належну їй квартиру АДРЕСА_2 . Сума договору оренди становить 2400 грн. щомісяця.

Даний договір оренди укладений у простій письмовій формі, будь яким органом не посвідчений і не зареєстрований.

Оскільки ОСОБА_5 у судовому засіданні не допитувався в якості свідка, суд обґрунтовано не визнав цей договір допустимим доказом, оскільки не можна беззаперечно встановити, що вказаний договір укладався саме 1 квітня 2011 року.

Що стосується збитків у вигляді недоотриманих прибутків, позивачем не було надано ніяких доказів які б підтвердили їх наявність. Так із розписки ОСОБА_5 про повернення йому позивачкою коштів, сплачених останнім за договором оренди квартири від 01.04.2011 року у сумі 4800 грн. не вказано з яких підстав він повертає ці кошти. Жодного доказу того, що договір оренди був розірваний і підставою для розірвання стало залиття квартири позивачки, суду не було надано. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано було відмовлено в задоволені цієї частини позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірну відмову суду першої інстанції у стягнення сплачених позивачкою коштів за виготовлення звіту спеціалістом у розмірі 1200 грн., судова колегія вважає їх обґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи, в своєму позові позивачка просила стягнути ці кошти з відповідачки і вони були предметом обговорення у суді першої інстанції. Однак суд, мотивуючи свої висновки щодо розподілу судових витрат, залишив поза своєю увагою стягнення витрат на виготовлення звіту про визначення вартості збитку. Також про це не зазначено у резолютивній частині рішення суду.

Оскільки вказана вимога не була вирішена судом першої інстанції, судова колегія позбавлена можливості переглянути рішення суду в частині цієї вимоги і це є підставою для звернення позивачки до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, але не підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: