Справа № 22-ц-2296/2011 Головуючий у I інстанції Сова Т.Г.
Категорія цивільна Доповідач - Ішутко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі: ОСОБА_4
за участю: представника позивачки ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог нотаріуса ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_8, ОСОБА_6 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним,

в с т а н о в и в:

В травні 2011 року позивачка ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після смерті батька вона отримала у спадок Ѕ частину житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Іншу Ѕ частину вона отримала на підставі договору дарування від своєї матері. Вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,1000 га ., на якій розташований вищезазначений будинок. Позивач зазначила, що перебуваючи на навчанні у м. Харкові вона надала довіреність своїй матері ОСОБА_9, оскільки за будинком необхідно доглядати та доводити до ладу. Під час її відсутності між її матірю та невідомим їй ОСОБА_6 був укладений договір-купівлі продажу вищезазначеного будинку, даний договір був посвідчений нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, який на її думку потрібно визнати недійсним, оскільки вона не давала повноважень матері на продаж будинку, і до того ж, вона не отримала грошей від продажу будинку.

Рішенням Менського районного суду від 21 липня 2011 року відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Не погоджуючись з рішенням Менського районного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати рішення, та ухвалити нове рішення, яким визнати договір купівлі-продажу недійсним.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_8 зазначила, що вона та її мати не мали на меті відчужувати цей будинок, а хотіли лише передати його в заставу зобовязань адвокату ОСОБА_10, захисникові матері по кримінальній справі. Знаходячись під впливом адвоката, який радив, як краще оформлювати будинок, її мати підписала оспорюваний договір купівлі-продажу за яким будинок перейшов у власність двоюрідного брата адвоката ОСОБА_6 Проте, вона не отримала грошей за продаж будинку.

Апелянт посилається на ст. 230 ЦК України зазначаючи те, що якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману, такий правочин вважається недійсним. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

На думку апелянта судове рішення Менського районного суду є необґрунтованим та незаконним, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9 та його, задовольнити в повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення Менського районного суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 суд першої інстанції не застосував ч. 2 ст. 214 ЦК України де зазначено, що особи, які вчинили дво - або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках передбачених законодавством, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

ОСОБА_6 посилається що він визнавав в суді першої інстанції позов, а тому, суд зобовязаний був задовольнити позов.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи представника позивачки, відповідача ОСОБА_6, нотаріуса ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання недійсним укладеного договору купівлі продажу будинку.

Проте, до такого висновку суд дійшов в порушення норм матеріального права та без достатнього врахування обставин справи.

По справі встановлено, що 17 квітня 2009 року, між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в м. Мена Чернігівської області по вул. Ринковій, 10, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_7, зареєстрований за № 825.

Під час слухання справи відповідач ОСОБА_6, визнаючи позовні вимоги ОСОБА_8 стверджував, що він не сплачував ОСОБА_9 кошти за будинок, будинок не приймав, не вселявся в нього та не піклується за ним, як за придбаною власністю. Допитана за місцем позбавлення волі відповідачка ОСОБА_11, також наполягала на тому, що кошти за будинок вона не отримувала від ОСОБА_6, наміру продавати його не мала.

За доводами позивачки ОСОБА_8 вона не отримувала коштів за продаж будинку, який належить їй на праві особистої власності, в будинку проживає лише вона, інші особи не проживають.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Відповідно до ст. 203 п.5 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ЦК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що укладений договір купівлі продажу будинку є фіктивним, а тому він підлягає визнанню недійсним.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_8, ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2011 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в м. Мена Чернігівської області по вул. Ринковій, 10 , укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 17 квітня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_7, зареєстрований за № 825.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:Судді: