Справа № 0417/2-1294/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

при секретарі Баштаненко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання зобовязання таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання зобовязання таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що в лютому 2009 року до неї звернувся громадянин ОСОБА_3 з пропозицією спільного придбання у власність декількох кіосків на вул. Калиновій. Для цієї мети необхідні були кошти. Так, як необхідної суми грошей ОСОБА_3 не вистачало, він попросив її знайти людину, яка погодилась би позичити гроші під проценти. Вона запропонувала своєму знайомому ОСОБА_2, варіант додаткового заробітку, той погодився. ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 у її присутності, грошову суму в розмірі 13000 доларів США. За усною домовленістю між ними, зазначену суму грошей ОСОБА_3 зобовязувався повернути ОСОБА_2, та відповідно сплатити проценти в розмірі 10% від суми боргу щомісячно. За період з лютого по жовтень місяць 2009 року ОСОБА_3 зазначену суму боргу не повернув. У кінці 2009 року до неї звернувся ОСОБА_2 з претензіями щодо повернення 13000 доларів США та сплати процентів. За його підрахунками розмір боргу з урахуванням процентів склав близько 25000 доларів США. Так, як ОСОБА_2 дав в борг гроші ОСОБА_3 за її рекомендацією, то, на його думку, у цьому випадку суму боргу повинна була повернути вона. Відповідач погрожував її життю та здоровю її близьких, у разі, якщо вона не поверне зазначену суму боргу. Побоюючись за життя членів її родини вона віддала ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 1500 доларів США. Більше грошей в неї не було. ОСОБА_4 почав вимагати у цьому випадку написати йому розписку відповідно до якої, вона начебто отримала в позику від нього грошову суму в розмірі 23569 доларів США, які вона зобовязується повернути. Насправді ніяких коштів вона не отримувала. Написання розписки було вчинено з застосуванням до неї психологічного тиску, оскільки ніяких грошей вона не отримувала, а розписку вимушена була написати внаслідок застосування до неї психічного тиску, то сама розписка, й договір позики, який вона повинна була підтвердити, є недійсним, а зобовязання таким, що не підлягає виконанню.

Протиправною поведінкою відповідачем було спричинено їй і моральну шкоду, яка нею оцінена в розмірі 5000 грн. Просила суд визнати зобовязання ОСОБА_1 щодо сплати боргу ОСОБА_2 у розмірі 23569 доларів США, згідно розписки, наданої ОСОБА_1, таким, що не підлягає виконанню та стягнути із відповідача на її користь компенсацію за моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив в задоволені позову відмовити. Вказав, що вимоги позивачки безпідставні та не обґрунтовані. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 09.12.2009 року в сумі 186430 грн. 79 коп. Рішення набрало законно сили та видано виконавчий лист, який на даний час знаходиться на виконанні в Жовтневому відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року по цивільній справі №2-11764/2010 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 09.12.2009 року в сумі 186430,79 грн. При розгляді справи встановлено, що 09 грудня 2009 року ОСОБА_1 взяла в борг у ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 23569 доларів США на строк до 22 грудня 2009 року, засвідчивши даний факт власноруч написаною в присутності свідків розпискою від 09 грудня 2009 року. ОСОБА_1 було подано заяву про скасування заочного рішення суду ( а.с.39). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2011 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення по цивільній справі №2-11764/12010 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми відмовлено ( а.с.40). При розгляді вищевказаної справи встановлено, що факт підписання розписки від 09 грудня 2009 року, ОСОБА_1 та її представником в ході судового засідання не заперечувався. Докази підписання ОСОБА_1 боргової розписки від 09 грудня 2009 року під моральним тиском, впливом погрози чи насильства доведений не був, відповідних доказів надано не було.

Заочне рішення Жовтневого районного суджу м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року набрало чинності і Постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 13.09.2011 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим 03.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 09.12.2009 року в сумі 186430,79 гривни.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачкою заявлені позовні вимоги, щодо визнання зобовязань такими, що не підлягають виконанню, які не ґрунтуються на законі, нею не доведені позовні вимоги, то враховуючи всі докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись: ст. ст. 231, 1049, 1050, ЦК України, ст. ст. 3,7,11,15, 15,57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар