АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1880/11 Справа № 22ц-9621/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Керімовій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Заводської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Заводської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального права ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та задовольнити їх позовні вимоги.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом, на підставі виданого виконавчим комітетом Брежневської ради народних депутатів м. Дніпродзержинська ордера від 27.06.1985 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була виділена квартира АДРЕСА_1, умови договору найму якої були змінені за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 листопада 1994 року, а саме: позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було виділено дві суміжні кімнати площею 17,4 кв.м. та 16,9 кв.м., а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - одну ізольовану кімнату площею 19,5 кв.м. та відкриті особисті рахунки. 29 березня 1999 року помер ОСОБА_2, а 07 червня 2006 року помер ОСОБА_4 і, таким чином, в квартирі звільнилась ізольована кімната площею 19,5 кв.м., у звязку з чим позивачі 28 лютого 2011 року звернулись до виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська з питанням про надання їм звільненої кімнати, але рішенням комісії з житлових питань виконавчого комітету Заводської районної ради у м. Дніпродзержинську від 10.03.2011 року в цьому їм було відмовлено, про що їм було повідомлено листом голови районної у місті ради від 21.03.2011 року № 2-50/5.

Згідно зі ст.54 ЖК України якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилось неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві, суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилось в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилась, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Відповідно до ст.47 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

Зазначений порядок надання звільненого в квартирі жилого приміщення також встановлений Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року № 470.

Оскільки позивачам були виділені дві кімнати площею 17,4 кв.м. та 16,9 кв.м. при нормі на одну особу у Дніпропетровській області 6,7 кв.м., а кімната у розмірі 19,5 кв.м., яка звільнилась у спірній квартирі, є ізольованою, та враховуючи, що позивачі не потребують поліпшення житлових умов, суд дійшов правильного висновку щодо законності прийнятого комісією виконавчого комітету рішення про відмову у виділенні позивачам звільненої кімнати.

Крім того, вказане рішення було прийнято не Заводською районною радою у м. Дніпродзержинську, а комісією з житлових питань виконавчого комітету Заводської районної ради у м. Дніпродзержинську, до якого таких вимог позивачі не заявляли.

За таких обставин суд обґрунтовано на підставі ст.ст.47,54 ЖК України відмовив в задоволенні заявлених позовних вимог позивачів до Заводської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними.

Доводи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у скарзі про наявність у них права на спірну кімнату при встановлених обставинах справи не ґрунтуються на матеріалах справи і фактично зводяться до одностороннього тлумачення лише на свою користь вищенаведених норм законодавства, регулюючого спірні правовідносини.

Рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи змін не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: