Справа № 22-ц-1668/11 Головуючий у І інстанції Коцюрба М.П.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 21.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

21 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І. Голуб С.А.,

при секретарі Калиновському Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про усунення порушень права користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року позивачки пред»явили в суді названий позов посилаючись на те, що вони є співвласниками будинку № 51 по вулиці Газова в м.Боярка. Відповідачка по справі є співвласником сусіднього будинку № 37 і суміжним землекористувачем. Відповідачка на межі земельних ділянок почала будівництво двоповерхового сараю. Цим будівництвом порушено права позивачів, оскільки дах сараю нависає над їхнім подвір»ям і сніг з даху падає на подвір»я позивачів. А тому позивачі просили суд усунути перешкоди в користуванні належною їм на праві користування земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок відповідачки неправомірно збудованої нею споруди або шляхом проведення перебудови..

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 24 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В доводах апеляційної скарги апелянти посилаються на те, що суд не дав оцінки листу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 11.06.2010 року № 7/10-1074 в якому зафіксовано, що відповідачка здійснює реконструкцію сараю в житловий будинок самовільно, без погодження проектної документації.

Також суд не прийняв до уваги пояснення свідка, яка пояснювала, що до перебудови відповідачкою сарай був шлакоблочний та одноповерховий.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за повітом від 18 серпня 2004 року позивачі є власниками житлового будинку № 51 по вул. Газова у м. Боярка, Київської області по ? частині кожний.. Відповідно до технічного паспорту будинок розташований на земельній ділянці площею 742 кв.м. Земельна ділянка не приватизована.

Відповідачка є власником будинковолодіння № 37 по вул. Полярній в м. Боярка і власником земельної ділянки площею 0,0303 га, на якій розташований будинок. Відповідачка розпочала на межі між своєю та земельною ділянкою позивачів ремонт господарської будівлі зі зміною конструкції даху.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели, що внаслідок перебудови відповідачкою сараю, позивачкам створюються перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою , і відшкодування завданих збитків.

Таким чином в предметом даного позову є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а предметом доказування є факти щодо порушень відповідачкою прав позивачів на користування належною їм земельною ділянкою.

В своєму позові позивачки зазначали дві обставини, які, на їх думку, порушують їх права на користування земельною ділянкою. Перша, це те, що сніг з даху сараю позивачки буде падати на їх подвір»я. Друга - відстань між при проведенні надбудови сараю, відстань до будівель та споруд між будинками сторін становить менше 8 метрів, чим порушуються вимоги ДБН 360-92**.

На доведення вказаних обставин, а саме порушень прав позивачок на користування земельною ділянкою не надали жодного належного та допустимого доказу.

Позивачки не надали суду документ, який би свідчив про те, що їм рішенням Боярської міської ради у користування виділялась земельна ділянка площею 742 кв.м. для обслуговування житлового будинку. Також позивачки не надали суду доказів встановлення меж їх земельної ділянки.

Технічний паспорт на будинок, на який позивачки посилаються в своєму позові як на доказ площі їх земельної ділянки, не можна вважати належним і допустимим доказом, оскільки обставини виділу земельної ділянки та встановлення їх меж можуть підтверджуватись лише рішенням органів місцевого самоврядування та актами, складеними землевпорядними органами.

Тобто, позивачки у судовому не довели, коли і на якій підставі у них виникло право на користування земельною ділянкою, а тому вони не можуть ставити питання про порушення цього права з боку відповідачки.

Також позивачки безпідставно доводили у своєму позові, що відповідачка здійснює будівництво нової споруди.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка проводила перебудову сараю, який був на цьому ж місці на час набуття нею права власності на ? частину будинку, але частково був знищений дах внаслідок пожежі.

Це підтверджується технічним паспортом на будинок відповідачки, від 2002 року відповідно до якого спірний гараж під літерою «Б» знаходився на тому ж місці, на якому він знаходиться і зараз і перебував в тих самих розмірах. (а.с.17)

Сарай в технічному паспорті не зазначений як самовільна споруда, а тому доводи позивачок про те, що відповідачка здійснила будівництво на відстані меншій, ніж передбачено Державними будівельними нормами є необґрунтованими.

Також позивачки не довели в судовому засіданні яким чином буде порушуватись їх право на користування земельною ділянкою внаслідок того, що сніг з даху сараю буде падати на їх подвіря, оскільки сарай і раніше перебував на цьому ж місці і мав дах, з якого опади потрапляли на земельну ділянку позивачів і це не створювало їм перешкод у користування земельною ділянкою.

Крім того, як пояснила в судовому засіданні відповідачка, вона мала намір встановити водовідливи з даху, але позивачки не надають можливості це зробити, оскільки для цього необхідно зайти на їх земельну ділянку.

Також відповідачка пояснила, що відповідно до Державного акту на земельну ділянку , межа її земельної ділянки проходить на відстані 0,8 м від стіни спірного сараю в бік земельної ділянки позивачок. Але вона встановила паркан на межі, яка існувала раніше ще до отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку. Після встановлення меж в натурі з»ясувалось, що межа відповідно до Державного акту має бути зміщена в бік двору позивачко. Але враховуючи неприязне відношення до неї позивачок, а також складність будівельних робіт, вона не переставляла свій паркан на межу відповідно до Державного акту, а тому схил її даху дійсно розташований над земельною ділянкою, якою фактично користуються позивачки.

Ці доводи відповідачки позивачки в суді не спростували, оскільки не надали суду документ, який би підтверджував порушення відповідачкою меж їх земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в рішенні суду відсутня оцінка листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 11.06.2010 7/10-1074 також є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять вказаного документа.

Таким чином, судова колегія вважає, що з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність позивачками заявлених ними позовних вимог і обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню буз змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: