Справа № 22-ц-4595/11 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Категорія: 24 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Бойко С.М., Кота І.Н.,

за секретаря Карнидала В.В.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства Рясне-402 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства Рясне-402про зарахування 777,64 грн. в рахунок майбутніх платежів сплачених як переплату за послуги по утриманню житла та прибудинкової території,

в с т а н о в и л а:

Означеним вище рішенням позов задоволено та зобовязано Львівське комунальне підприємство (далі ЛКП) Рясне-402зарахувати в рахунок майбутніх платежів сплачені ОСОБА_2 кошти у розмірі 777,64 грн., як переплату за послуги по утриманню житла та прибудинкової території.

Відповідач ЛКП Рясне-402, не погодившись з рішенням суду, ставить питання в апеляційній скарзі про скасування рішення та ухвалення нового, про відмову у задоволені позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне з'ясуванням районним судом усіх доказів, обставин та фактів в їх сукупності по справі, порушенням норм матеріального і процесуального права, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що 23.03.2011р. представник відповідача в судовому засіданні подав заяву про застосування строку позовної давності, однак, суд залишив дану заяву та заперечення без задоволення.

Позивач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання відповідач не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.63).

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, правильно виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, зареєстрований та проживає у квартирі 95 на вул. Шевченка, 406 у м. Львові і яка, відповідно до свідоцтва про право власності № 13785-3 від 30.09.1998 р., належить йому та ОСОБА_3 на праві спільної власності (а.с. 4).

Матеріалами справи встановлено, що за період з 10.2005 року по 15.03.2008 року позивачу оплата за послуги з утримання будинку і прибудинкової території ЛКР Рясне-402нараховувалась відповідно до тарифів, які були затверджені рішенням Львівського міськвиконкому від 30.09.2005 року № 1032 у розмірі 0.71 грн. за 1 кв.м.

В той же час, означене рішення Львівського міськвиконкому від 30.09.2005 року №1032 постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2008 року) було визнано незаконним (а.с. 33-42).

Суд першої інстанції, ураховуючи вищезазначені судові рішення, дійшов правильного висновку про те, що розрахунок оплати за послуги з утримання будинків та прибудинкової території повинен здійснюватись за спірний період на підставі тарифів, які були встановлені до прийняття зазначеного рішення, а саме - розпорядженням Голови Львівської обласної державної адміністрації №455 від 20.05.2003року (зі змінами від 10.12.2004року №1017) та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №484 від 06.06.2003 року Про плату за користування житлом (квартирну плату) та за утримання житла для населення у м.Львові, згідно з якими позивач повинен був сплачувати за надані послуги за тарифом 0,30 грн. за утримання 1 кв.м. загальної площі.

Визначена судом сума зайво сплачених коштів (777,64 грн.) узгоджується з розрахунком відповідача, наданим на вимогу суду (а.с.54).

Відповідно до ст.124 Конституції України, рішення судів, які набрали законної сили, є обовязковими для виконання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

З огляду на наведене, посилання апелянта на те, що районний суд не вирішив питання про застосування строку позовної давності, то таке не заслуговує на увагу, оскільки в ЛКП Рясне-402з часу набрання законної сили постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року не було правових підстав застосовувати тарифи, встановлені незаконним рішенням міськвиконкому. Крім того, судом враховано, що зазначена постанова була оскаржена до Вищого адміністративного суду України і лише 15.05.2008 року рішення Львівського міськвиконкому від 30.09.2005 року № 1032 остаточно було визнано незаконним. А відтак, ураховуючи, що відповідачем безпідставно нараховано та прийнято зайву суму плати за комунальні послуги в сумі 777,64 грн. в період з жовтня 2005 року по 15 березня 2008 року, а позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою 02 березня 2011 року, колегія суддів, доходить висновку, що районним судом підставно не було застосовано вимоги ст. 267 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності, спір по суті вирішено правильно, рішення суду є справедливим, а тому воно не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, що відповідає вимогам ч.2 ст.308 ЦПК України, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства Рясне-402відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Курій Н.М.