Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-279/2011 р. Головуючий у 1-й інстанції: Щербань Л.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Маловічко С.В.

ОСОБА_2

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк Українив особі Філії ПАТ Укрексімбанкна рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в особі філії ПАТ Укрексімбанк, приватного підприємства Інтер-К про визнання недійсним та розірвання договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства Державний експортно-іпмортний банк Українив особі філії ПАТ Укрексімбанк", приватного підприємства Інтер-Кпро визнання недійсним та розірвання договору поруки.

В позові просила визнати недійсним та розірвати договір поруки № 75609Р1 від 06 лютого 2009р., згідно з яким її чоловік ОСОБА_4 виступив поручителем перед ПАТ Державний експортно-імпортний банк Україниза виконання ПП Інтер-Кзобовязань за Генеральною угодою від 01.04.2008р. № 75608№1/3, укладеною між ПП Інтер-К, як позичальником, та ПАТ Державний експортно-імпортний банк Українив особі філії ПАТ Укрексімбанк, як кредитором. Підставою для визнання договору поруки недійсним позивач зазначала відсутність її згоди на укладення її чоловіком ОСОБА_4 договору поруки, що суперечить вимогам ст. 65 СК України.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010р. позов ОСОБА_3 задоволений. Визнано недійсним та розірвано договір поруки № 75609Р1 від 06 лютого 2009р., укладений між ВАТ Державний експортно-імпортний банк України, приватним підприємством Інтре-Кта ОСОБА_5

ПАТ Державний експортно-імпортний банк Українизвернувся до апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010р., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та

порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що договір поруки від 06 лютого 2009 року № 75609Р1 виходить за межі дрібного побутового й фактично стосується майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Спірний договір поруки порушує майнові права позивачки, як дружини поручителя ОСОБА_4, та укладений з порушенням вимог ст. 65 Сімейного кодексу України.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Щодо спільного сумісного майна подружжя має рівні права та обовязки й повинно здійснювати право володіння, користування та розпорядження спільним майном за взаємною згодою.

Установлено, що 01 квітня 2008 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк Українита Приватним підприємством Інтер-Кукладено Генеральну угоду № 75608№1/3, згідно до п. 4.5.1 якої Банк відкриває позичальнику кредитну лінію з загальним лімітом у 4 000 000, 00 грн. В рамках Генеральної угоди між цими ж сторонами було укладено два кредитні договори: № 75608К2/4 від 01.04.2008р., за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 2 800 000 грн. з кінцевим терміном погашення 25.12.2009р., та № 75609К1 від 08.01.2009р., за яким банк надав позичальнику 1 200 000 грн. з кінцевим терміном погашення 25.12.2009р.

Для забезпечення виконання позичальником в особі ПП Інтер-Ксвоїх зобовязань за Генеральною угодою ВАТ Державний експортно-імпортний банк Україниуклав з ОСОБА_4 договір поруки № 75609Р1 від 06.02.2009р., відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати перед банком за виконання всіх зобовязань, що виникли з вищезазначених кредитних договорів, укладених між ПАТ "Укрексімбанк" та ПП Інтер-К, у повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій, а також всіх інших витрат, повязаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

За договором поруки, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Порука є способом забезпечення виконання зобовязання (як правило, грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю.

Отже, в порушення вимог ст. 214 ЦПК України судом першої інстанції не правильно встановлено характер спірних правовідносин та невірно застосовані норми матеріального права.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

Зясування вказаних вище обставин має значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, договір поруки не є таким, до якого застосовуються правила ст. 65 СК України щодо отримання при його укладенні одним з подружжя згоди іншого.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення протилежного змісту, тобто про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України- задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2010 року у цій справі скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк Українив особі філії ПАТ Укрексімбанк, приватного підприємства Інтер-Кпро визнання недійсним та розірвання договору поруки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: