АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: житлове доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.., ОСОБА_1,

при секретарі Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського суду м. Харкова від 02 серпня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права та вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 3- тя особа: Відділ у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права та вселення . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 1990 р. по 31.08.1991 р. перебувала у шлюбі з відповідачем. Дітей від шлюбу немає. Після розірвання шлюбу проживаи спільно , вели господарство, мали спільний бюджет перебували у фактичних шлюбних відносинах. У 2003 році їхні сімейні стосунки припинились, але вона залишилась проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, яку придбали за сумісні кошти . Право власності на вищезазначену квартиру оформлено на відповідача. 26 січня 2010 року відповідач безпідставно не пустив її до дому, та до теперішнього часу вона не може вселитися до спірної квартири так як замки змінені. У звязку з цим вона вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права на проживання в спірній квартирі, де вона зареєстрована, та просила вселити її у вищевказану квартиру.

15.02.2010 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку. Посилався на те, що з 11 жовтня 1999 року він є власником спірної квартири на підставі договору про дольову участь у будівництві від 16 лютого 1998 року. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 у них склалися подружні стосунки та після закінчення ремонту у квартирі на прохання колишньої дружини у грудні 2001 року він дозволив їй поселитися в одній з кімнат його квартири та за його згодою у 2003 році зареєстрував її у вищезазначеній квартирі на підставі укладеного письмово договору найму частини житлового приміщення. За півроку до закінчення пятирічного строку проживання ОСОБА_3, він неодноразово повідомляв їй, що не має намір продовжувати з нею строк дії договору найму квартири та попереджав що вона зобовязана звільнити належну йому на праві власності квартиру. Але в добровільному порядку вона не звільняє займане приміщення у звязку з чим ОСОБА_2 просить суд виселити її та зняти з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.

18.03.2010 року Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова вищевказані позови обєднані в одне провадження.

17.05.2011 року ОСОБА_2 уточнив позов, оскільки ОСОБА_3 покинула займане спірне приміщення у квартирі , вивезла особисті речі. Тому у виселенні її із займаного приміщення відпала необхідність. Але при виселенні вона відмовилась зніматись з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Тому ОСОБА_2 просить суд зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за вказаною адресою у звязку із систематичною несплатою комунальних послуг, квартирної сплати та закінченням строку договору найму житлового приміщення.

У судовому засіданні районного суду представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечували у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти позову у повному обсязі, позовні вимоги за своїм позовом підтримали у повному обсязі.

Представник 3 особи ВГІРФО Комінтернівського ХМУ УМВС України в Харківській області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Поновлено її порушене право та вселено її у спірну квартиру .

У задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. Його позовні вимоги просить задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж докази, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_2. В квартирі зареєстровані ОСОБА_2 з 28.12.1999 року та ОСОБА_3 (як колишня дружина) від 11.02.2003 року . (а. с. 199);

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 року., ОСОБА_2 є власником цієї квартири, (а. с. 5);

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі до 31.08.1991 року. ОСОБА_3 вселилась до спірної квартири зі згоди власника квартири ОСОБА_2, як дружина.

Відповідно до ст. 65 Житлового Кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї , які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину , дітей, батьків, а також інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 64 ЖК України , якщо особи зазначені в частині 2 цієї статті ( а саме: до членів сімї наймача належать дружина наймача , їх діти й батьки) , перестали бути членами сімї наймача , але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї .

Статею 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення , яке вони мають право займати, визначається його власником.

Матеріали справи свідчать,що шлюб між ОСОБА_2, та ОСОБА_3 було розірвано 31.08.1991 року. Але судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що вони продовжували проживати спільно спочатку у батьків ОСОБА_2, де й була зареєстрована ОСОБА_3 до 2003 року , а потім в спірній квартирі АДРЕСА_2.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив правильний висновок, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє ОСОБА_3 права користуватись займаним приміщенням. Тому позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, не суперечать діючому законодавству України та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також районним судом обгрунтовано вирішено, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 підставі закінчення терміну договору найму частини житлового приміщення задоволенню не підлягають. Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно до положень ч. 3 ст. 168 ЖК України договір найму житлового приміщення , укладений на невизначений строк , може бути розірвано за вимоги наймодавця . якщо жиле приміщення займане наймачем , необхідне для проживання йому та членам його сімї.

Статею 169 ЖК України передбачено, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності , наймач і особи , які проживають разом з ним , зобовязані звільнити жиле приміщення , а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності , відповідно до договору найму жилого приміщення . Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмової формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління , що ним утворюється . Договір повинен містити вказівку на предмет договор, строк , на який він укладається , визначати права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду першої та апеляційної інстанції договір найму житлового приміщення, який повинен укладатись у письмової формі, на підставі якого ним заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку в спірній квартирі..

Порядок реєстрації , зняття з реєстрації громадян , а також іноземців чи осіб без громадянства, які на законних підставах, перебувають в України місця проживання визначено Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівід 11 грудня 2003р.

Ст. 3 цього Закону визначені терміни, зокрема зазначено, що реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В зв»язку з зазначеним районний суд дійшов обгрунтованого висновку, що обставини, які встановлені судом за позовом ОСОБА_2 не є такими, які відповідно до вимог зазначеного Закону є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в уточненої позовної заяві не ставив питання про виселення ОСОБА_3 , або втрату права користування житловим приміщенням. Обставини, які встановлені судом першої інстанції за позовом ОСОБА_2 не є такими, які відповідно до вимог зазначеного Закону є підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 Інших підстав для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 також немає.

Також суд першої інстанції обгрунтовано визнав посилання ОСОБА_2 про систематичне ухилення ОСОБА_3 від сплати комунальних послуг безпідставними оскільки в матеріалах справи є надані до суду квитанції про сплату комунальних послуг як ОСОБА_2 так й ОСОБА_3 (а. с. 12-20);

За таких обставин доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Вони фактично повторюють доводи, викладені ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: