Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2011 Справа №2-7214/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого - Сливка Л. М.

за участі секретаря - Заплітного Б. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "ОСОБА_2 фірма "Будівельник", ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідачів приватного підприємства "ОСОБА_2 фірма "Будівельник", третя особа ОСОБА_2 міська рада, про визнання права власності на трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 86,91 квадратних метрів у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі, покликаючись на те, що у повному обсязі виконала свої зобов'язання за умовами договору від 04 квітня 2004 року, сплативши відповідачу повну вартість квартири. Натомість, відповідач умов зазначеного договору не виконує, хоч будинок на даний час добудований та заселений мешканцями, необхідна документація, що є підставою для оформлення за ними права власності, не виготовлена.

Під час розгляду справи до участі в ній залучено ОСОБА_2 міську раду як співвідповідача.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 позов підтримав із викладених у позовній заяві обставин, та, уточнивши при цьому розміри спірного об'єкта, просить позовні вимоги задоволити, визнавши за позивачкою право власності на трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 86,6 квадратних метрів у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі.

Представник відповідача приватного підприємства "ОСОБА_2 фірма "Будівельник" в судовому засіданні позов визнав, згідний на визнання за позивачкою права власності на спірний об'єкт нерухомості.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судовому засіданні позов визнав.

Судом установлено, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги грунтуються на встановлених законом підставах, оскільки:

04 квітня 2004 року між сторонами - ОСОБА_1 та приватним підприємством "ОСОБА_2 фірма "Будівельник" укладено договір, згідно з п.п. 1.1 1.2 якого ПП ОСОБА_2 фірма Будівельник зобовязане збудувати, здати в експлуатацію та передати позивачу у власність трикімнатну квартиру № 26 проектною загальною площею 86,91 квадратних метрів на 9 поверсі в будинку по вулиці Глибокій у м. Тернополі.

В подальшому будівельна адреса квартири змінилася, зокрема її номер із 26 на 25, що сторонами не оспорюється

Відповідно до п. 2.1 договору позивачка зобов"язалася при укладенні договору провести оплату в сумі 153200 гривень на розрахунковий рахунок відповідача, що становить 100% вартості оплати і є фіксованою до закінчення будівництва.

Згідно з квитанцією від 04 квітня 2004 року позивачка сплатила відповідачу 153200 гривень, виконавши таким чином у повному обсязі взяті на себе зобов'язання відповідно до Договору від 04 квітня 2004 року.

Судом установлено та визнано сторонами, що на даний час будівництво обєкта багатоквартирного житлового будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі завершено повністю.

Як слідує з Декларації про готовність об'єкта до експлуатації інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області від 11 липня 2011 року, вказаний будинок вважається закінченим будівництвом об'єктом, готовим до експлуатації.

Як установлено з журналу внутрішніх обмірів та розрахунків, розміри об'єкта будівництва в порівняні з передбаченими в договорі від 04 квітня 2004, змінилися, позаяк загальна площа трикімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 86,6 квадратних метрів.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року прийняття в експлуатацію обєктів, що належать до І-ІІІ категорії складності проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією декларації про готовність обєкта до експлуатації. Відповідно до п.11 даного Порядку датою прийняття в експлуатацію обєкта є дата реєстрації декларації. Одночасно п.13 цього ж Порядку передбачено, що зареєстрована декларація є підставою для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна.

Таким чином вказана вище Декларація від 11 липня 2011 року є підставою для оформлення права власності на квартиру за позивачкою.

Відповідно до розділу VІІІ пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту від 07.02.2002 р. № 7/5 з наступними змінами та доповненнями, оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводиться органами місцевого самоврядування за фізичними особами на новозбудовані, реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам.

На звернення позивачки до ПП ТФ Будівельникіз вимогою про виконання зобовязання за договором та оформлення права власності на завершений будівництвом будинок відповідач відповіді не надав.

За вказаних обставин судом встановлено порушення відповідачами договірних зобовязань щодо передачі спірної квартири у власність позивачки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак вказані вимоги закону, а також ст. 530 Цивільного кодексу України щодо стоку виконання зобов"язання відповідачем ПП ТФ Будівельникне виконані, чим істотно порушені права позивачки, оскільки вона значною мірою позбавляється права володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою, на що розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 392 вказаного Кодексу захист права власності здійснюється, зокрема, шляхом його визнання, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог позивачки, порушення її законних прав та підставність позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст. ст. 16,190, 392, 525, 526, 629 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 86,6 квадратних метрів у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі.

Стягнути із приватного підприємства "ОСОБА_2 фірма "Будівельник" в користь ОСОБА_1 1820 гривень понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4