АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ 03 листопада 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» про усунення перешкод у користуванні житлом та за позовом Державного підприємства Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» до ОСОБА_6 про виселення з гуртожитку, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він як працівник податкової інспекції, на підставі листа Державної податкової інспекції Жовтневого району м. Дніпропетровська від 01.09.1993 року, був поселений у гуртожиток ДП «Укрдіпромез» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_7, 17 з наданням койко-місця у кімнаті № 422, де постійно мешкав, але з січня 2010 року не має доступу до вказаного житла, оскільки адміністрацією ДП «Укрдіпромез» на вхідних дверях кімнати №422 встановлено металеві грати, тому просив суд усунути перешкоди у користуванні ним житловим приміщенням, а саме кімнатою №422 у гуртожитку по вул. ОСОБА_8ОСОБА_7, 17 у м. Дніпропетровську, шляхом зобов'язання відповідача демонтувати грати з вхідних дверей кімнати та утриматись у подальшому від вчинення незаконних перешкод у користуванні ним, позивачем, зазначеним житловим приміщенням.

У травні 2010 року Державне підприємство Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» звернулося з позовом до ОСОБА_6 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що останній був поселений у зазначений вище гуртожиток за клопотанням Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 01.09.1993 року строком на 6 місяців; з роботи у ДПІ ОСОБА_6 звільнився, але на неодноразові вимоги зазначену кімнату не звільняє, тому просили суд виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_6 з кімнати №422 у гуртожитку по вул. Набережна Леніна, 17 у м. Дніпропетровську.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2010 року позови об'єднані в одне провадження.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Позов Державного підприємства Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» до ОСОБА_6 про виселення з гуртожитку задоволено та виселено ОСОБА_6 з кімнати № 422 у гуртожитку по вул. ОСОБА_8ОСОБА_7, 17 у м. Дніпропетровську, без надання іншого жилого приміщення; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог та відмову в задоволенні позовних вимог ДП «Укрдіпромез».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та відмову у задоволенні позовних вимог ДП «Укрдіпромез» у повному обсязі, виходячи з наступного.

Місцевий суд, задовольняючи позов ДП «Укрдіпромез» про виселення ОСОБА_6 з гуртожитку, посилався на наявність підстав для застосування вимог ч. 2 ст. 132 ЖК України, однак з таким висновком районного суду погодитись не можна.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_6, як працівник податкової інспекції, на підставі листа Державної податкової інспекції Жовтневого району м. Дніпропетровська від 01.09.1993 року, був поселений у гуртожиток ДП «Укрдіпромез» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_7, 17 з наданням койко-місця у кімнаті № 422, що визнається сторонами, зокрема, текстом позовної заяви ДП «Укрдіпромез» (т. 1 а.с. 1-2, 3).

Відповідно до витягу з протоколу засідання профкому ДП «Укрдіпромез» № 48 від 16.09.1993 року койко-місце у зазначеному гуртожитку було надане ОСОБА_6 строком на півроку (т. 1 а.с. 4).

25.03.1994 року ОСОБА_6 прописано у вказаному гуртожитку без обмеження терміну проживання, що стверджується копією його паспорта (т. 2 а.с. 8).

Починаючи з серпня 2009 року адміністрація ДП «Укрдіпромез» періодично пропонувала ОСОБА_6 звільнити кімнату №422 у гуртожитку у зв»язку з тим, що він не є працівником даного підприємства, що стверджується копіями відповідних письмових повідомлень на а.с. 5, 6 у т.1.

На початку 2010 року на вхідних дверях кімнати №422 у вказаному вище гуртожитку адміністрацією ДП «Укрдіпромез» було встановлено металеві грати, що визнано представником ДП «Укрдіпромез» у судовому засіданні.

У зв»язку із встановленням гратів на вхідних дверях кімнати №422 ОСОБА_6 створені перешкоди у користуванню даним жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Згідно ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року, з відповідними змінами та доповненнями, забороняється виселення, переселення та відселення без попереднього надання іншого житла, придатного для постійного проживання людей, мешканців гуртожитків, які не мають власного житла, більше п»яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 власного житла не має, більше п»яти років на законних підставах зареєстрований за місцем проживання у гуртожитку ДП «Укрдіпромез» по вул. ОСОБА_8ОСОБА_7, 17 у м. Дніпропетровську, не має можливості користуватися жилим приміщенням у вказаному гуртожитку з початку 2010 року у зв»язку з встановленням адміністрацією ДП «Укрдіпромез» гратів на вхідних дверях кімнати №422, колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню в частині усунення перешкоди в користуванні ним вказаною кімнатою та зобов»язування ДП «Укрдіпромез» демонтувати грати з вхідних дверей кімнати №422; колегія не вбачає правових підстав для задоволенні позовних вимог ДП «Укрдіпромез» до ОСОБА_6 про виселення останнього з гуртожитку.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_6 про зобов»язання ДП «Укрдіпромез» в подальшому утримуватись від чинення незаконних перешкод у користуванні вказаним жилим приміщенням, оскільки судовому захисту підлягають порушені права та законні інтереси, тоді як дана вимога ґрунтується на припущенні можливості порушення житлових прав ОСОБА_6 у майбутньому та не є доведеною.

Колегія суддів критично оцінює покази свідка ОСОБА_9, оскільки вона працює комендантом гуртожитку на вул. ОСОБА_8ОСОБА_7, 17 у м. Дніпропетровську та не є особою неупередженою і незацікавленою у наслідках розгляду даної справи.

Зміст актів від 22.12.2009 року та 05.05.2010 року, складених адміністрацією ДП «Укрдіпромез», про непроживання ОСОБА_6 у гуртожитку з липня 2009 року спростовується текстом листів ДП «Укрдіпромез» від 31.08.2009 року та 19.03.2010 року, у яких ОСОБА_6 пропонується виселитися у добровільному порядку, та фактом встановлення адміністрацією ДП «Укрдіпромез» металевих гратів на вхідних дверях кімнати №422 (т. 1 а.с. 32, 33, 34, 35).

Посилання ДП «Укрдіпромез» на наявність наказу начальника Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 95-о від 10.05.1995 року про звільнення ОСОБА_6 не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для виселення ОСОБА_6 з гуртожитку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та відмову у задоволенні позову ДП «Укрдіпромез» у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_6 до Державного підприємства Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» задовольнити частково.

ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні кімнатою №422 у гуртожитку по вул. ОСОБА_8 ім. В.І. Леніна, 17 у м. Дніпропетровську, зобов»язавши Державне підприємство Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» демонтувати грати з вхідних дверей кімнати №422 у гуртожитку по вул. ОСОБА_8 ім. В.І. Леніна, 17 у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_6 у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Державному підприємству Український інститут по проектуванню металургійних заводів ДП «Укрдіпромез» у задоволенні позову до ОСОБА_6 про виселення з гуртожитку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді