АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 44 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу

ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4

Казимирівни, ОСОБА_5, представника

виконкому Саксаганської районної у місті ради Нікітіної-Гейко

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 (треті особи Комунальне житлове підприємство № 21 м. Кривого Рогу, Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу) про зміну умов договору житлового найму та встановлення порядку користування квартирою, вселення у квартиру та за зустрічним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та, уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, просила суд вселити її у квартиру АДРЕСА_1, змінити умови договору найму та встановити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши їй кімнату площею 15,7 м. кв., а відповідачам кімнату площею 17.1 м. кв., залишивши у загальному користуванні ванну, кухню, коридор і туалет, відкривши окремі фінансово-особові рахунки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірна квартира була отримана нею у користування в 1974 році, в яку вона прописалася разом із своєю дочкою ОСОБА_4, а згодом прописала і онуку ОСОБА_5 У теперішній час відповідачі перешкоджають їй користуватися квартирою тому вона вимушена звернутися до суду.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись із зустрічною позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_2 з 1991 року у квартирі не проживає, оскільки отримавши спадщину, виїхала на постійне проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. Іноді позивач приїздить до міста і відвідує їх, однак посилання на те, що вони перешкоджають їй користуватися квартирою надумані, оскільки вона є психічно хворою людиною.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зміну умов договору житлового найму та встановлення порядку користування квартирою, вселення у квартиру задоволені частково, її вселено у квартиру АДРЕСА_2, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цим же рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою.

В апеляційній скарзі прокурор Саксаганського району м. Кривого Рогу в інтересах позивача ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови їй у задоволенні позову щодо зміни умов договору житлового найму та виділення позивачу ізольованої кімнати та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо неможливості поділу житлового приміщення, залишив поза увагою, що ОСОБА_2 за станом здоровя потребує ізольованого житла, а також не надав належної оцінки доказам позивача, а саме: показанням свідків та відповіді з ОКЗ «Психоневрологічний диспансер».

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_2 в позові та задоволення їх зустрічних позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на їх думку, суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 з 1993 року у спірній квартирі не мешкає, оскільки виїхала на постійне проживання у село Андріївка, та не сплачує комунальні послуги. Також судом залишено поза увагою, що позивач з 1962 року перебуває на обліку в ПНД з діагнозом шизофренія параноідальної форми у звязку з чим має схильність до агресії та вигадування подій, яких насправді не було. Крім того, вважають, що враховуючи діагноз позивача, мешкати з нею на одній площі неможливо та небезпечно.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять її залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що обидві апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 надана 15 січня 1974 року позивачці ОСОБА_2 та її дочці ОСОБА_7 (у теперішній час Северин) Л.К. на підставі ордеру №151, виданого Виконавчим комітетом райради трудящих м. Кривого Рогу.

Спірна квартира загальною площею 33,1кв.м. складається з двох ізольованих кімнат розміром 17,1кв.м. і 15,7кв.м. та приміщень загального користування: коридору, кухні, туалету та ванної кімнати. На даний час у квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_2, її дочка ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5

Спір між сторонами виник з приводу права ОСОБА_2 на користування зазначеною квартирою та порядок користування жилим приміщенням.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази у справі та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Так, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом на підставі ст.. 107 Житлового кодексу України та вселення ОСОБА_2 до спірної квартири, оскільки відповідачами не надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 добровільно залишила спірне житло та переїхала на постійне місце проживання в будинок, розташований в селі Андріївка Широківського району Дніпропетровської області.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 цього висновку суду не спростовують. Посилання їх на психічне захворювання ОСОБА_2 не може бути підставою для позбавлення останньої права користування квартирою, тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Також правильним є рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про зміну умов договору найму та встановлення порядку користування зазначеною квартирою шляхом виділення їй кімнати площею 15,7 м. кв.

Доводи апеляційної скарги прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу щодо необхідності та можливості виділення ОСОБА_2 ізольованого приміщення висновків суду не спростовують, оскільки виділення останній у користування ізольованої кімнати розміром 15,7кв.м., відповідачам кімнати розміром 17,1кв.м. та відповідних змін умов договору житлового найму призведе до штучного погіршення житлових умов відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і викличе необхідність постановки їх на облік як таких, що потребують поліпшення житлових умов.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_8