АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л. В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л. В.

при секретарі Бондарі Ю. А.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кривбасзалізрудком») та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди. Уточнивши свої вимоги, просив позов в частині стягнення моральної шкоди з Відділення Фонду залишити без розгляду, з ВАТ «Кривбасзалізрудком» стягнути на його користь 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати по справі судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; судом не зазначено правового обгрутнування ухваленого рішення; не враховано, що позивач з 30 років 06 місяців роботи у шкідливих умовах працював на підприємстві відповідача лише 8 років 1,5 місяці, що так умови праці законодавчо дозволені; помилково застосовані положення ст.ст. 153 та 237' КЗпП України, які не поширюються на спірні правовідносини; не враховано, що на теперішній час немає правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди; не зясовано, що позивач добровільно погодився працювати у шкідливих умовах для отримання більшої заробітної платні; не обгрунтовано розмір моральної шкоди; по справі не було проведено медико-соціальної експертизи для встановлення акту отримання позивачем моральної шкоди; не була застосована позовна давність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював протягом тривалого часу у шкідливих умовах праці на декількох гірничо-видобувних підприємствах м. Кривого Рогу, на ВАТ «Кривбасзалізрудком» - з 24.12.1999 року по 25.12.2003 року на різних посадах, в тому числі монтажником гірничого обладнання.

Висновком МСЕК від 05.03.2008 року йому було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності. Переоглядом МСЕК від 02.03.2009 року ОСОБА_2 було встановлено 40% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Наступним переоглядом 25.02.2010 року ступінь втрати професійної працездатності було збільшено до 70% та призначено ІІ групу інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.02.2008 року (а.с. 13) встановлено, що винним у виникненні хронічного професійного захворювання позивача є адмінстрації підприємств, на яких працював позивач, в тому числі і ВАТ «Кривбасзалізрудком», які порушили ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідачів є безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 05.03.2008 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Щодо строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Судом першої інстанції не врахований період роботи ОСОБА_2 в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманою позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, а також наявність вини позивача у нещасному випадку, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача з 50 000 до 20 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2010 року -змінити, зменшивши її розмір з 50 000 до 20 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: