АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, сектору з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с. 93-94) до ОСОБА_2, сектору з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст.71 ЖК України. Позивач вказував на те, що відповідачка ОСОБА_2В у вересні 2001 року виїхала з квартири та до цього часу проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Алушта. Незважаючи на наявність рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2002 року про вселення, строк на виконання якого був продовжений ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2007 року, відповідачка в спірній квартирі більше не з'являлась. Тому позивач просив визнати її такою, що втратила право користування спірним житлом та зобов'язати сектор з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти її з реєстрації.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення як незаконного, постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги та перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності з роз'ясненнями, даними в ч.1 п.10 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що наймачем квартири АДРЕСА_2 була ОСОБА_4, яка померла в 2004 році, а сторони по даній справі проживали в квартирі в якості членів її сім'ї. Після смерті ОСОБА_4 питання про визнання іншої особи наймачем за раніше укладеним договором найму спірного жилого приміщення замість попереднього наймача не вирішувалось.

Відповідачка не проживає у спірній квартирі з серпня 2001 року, тобто понад визначений ст.71 ЖК України строк.

Житлові правовідносини сторін були неодноразово предметом розгляду судів різних інстанцій. Так 15 травня 2002 року Красногвардійський районний суду м.Дніпропетровська ухвалив рішення про вселення ОСОБА_2 в спірну квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2007 року було відновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа про вселення ОСОБА_2, проте по цей час в спірну квартиру вона не повернулась. За таких обставин суд обґрунтовано визнав відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Розглядаючи виниклий спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам в їх сукупності. Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що сектор з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області не був стороною чи третьою особою у справі є надуманими, оскільки в уточненій позовній заяві (а.с. 93-94) він вказаний відповідачем. Матеріали справи свідчать про те, що вказана особа була належно повідомлена про розгляд даної справи і просила розглядати справу за її відсутності (а.с.130).

Інші, приведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують і не дають підстав до висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів.

Згідно ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів, належить суду, який оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: