АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2010 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказував на те, що 17 березня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та відповідачем було укладено кредитний договір №269/в, за яким банк надав позичальникові кредит на придбання житла в сумі 25 000 доларів США на строк до 16 березня 2028 року. Згідно п.1.4 цього договору за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 15% річних.

Зазначену суму відповідач отримав, що підтверджується його заявою на видачу готівки №1901 від 18 березня 2008 року, проте свої зобовязання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 22 вересня 2010 року у сумі 241 292,39 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2011 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 26 липня 2011 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванню обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.225 вказаного Кодексу про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

В порушення вказаних норм суд ухвалив заочне рішення без зясування, чи не заперечує позивач проти розгляду справи в заочному провадженні, обмежившись заявою представника позивача про розгляд справи за його відсутності, де вказано, що він не заперечує проти винесення заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не розяснив позивачеві порядок та наслідки розгляду справи в заочному провадженні, не попередив про відсутність змагальності сторін, а також про те, що його згода на розгляд справи є одночасно відмовою від частини своїх процесуальних прав щодо розпорядження позовними вимогами, зокрема щодо неможливості зміни предмета або підстав позову та розміру позовних вимог. Також в справі відсутня ухвала суду про розгляд справи в порядку заочного провадження, що свідчить про розгляд справи в загальному порядку.

Допущені судом і інші порушення.

Так, в оскарженому рішенні суд посилався на те, що 17 березня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальникові кредит в сумі 25 000 доларів США на строк до 16 березня 2028 року під 15% річних. З боку позичальника мало місце порушення умов договору, що призвело до утворення заборгованості станом на 22 вересня 2010 року у розмірі 241 292,39 грн.

Встановивши розмір отриманої відповідачем суми кредиту 25 000 доларів США та наявності його заборгованості за кредитним договором у розмірі 241 292,39 грн., суд не навів належних у розумінні ст.58 ЦПК України доказів на підтвердження цих фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Представник позивача в заві про розгляд справи за його відсутності (а.с.36) вказував на те, що усі докази додані до матеріалів справи.

Проте у справі відсутні докази про отримання відповідачем за вказаним кредитним договором 25 000 доларів США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на відсутність його підпису в заві №1901 про отримання готівки в сумі 25 000 доларів США, а також на фактичне отримання меншої суми.

В суді апеляційної інстанції представник позивача посилався на те, що на кредитну картку відповідача була перерахована вказана в договорі сума але доказів про це суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав суду ніяких доказів і щодо розміру непогашеного кредиту, хоч це і є його обовязком, а лише констатував факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором на певну дату, а тому у суду не було підстав для задоволення його позовних вимог.

У так званому розрахунку заборгованості (а.с.2) позивач вказав суму боргу відповідача, виходячи з 17% річних за користування кредитними коштами, проте п.1.4 кредитного договору плата за користування кредитними коштами встановлена в розмірі 15% річних і суду не надано ніяких доказів щодо зміни процентної ставки.

Крім того, в позовній заяві банк посилався на наявність графіку погашення відповідачем кредиту. В суді апеляційної інстанції представник позивача також підтвердив факт складення такого графіку в якості додатку до кредитного договору, але в матеріалах справи він відсутній, що позбавляє суд можливості перевірити доводи позовної заяви про порушення відповідачем умов договору.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2011 року скасувати. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: