АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-8591/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 43 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Петешенкової М.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

ОСОБА_5

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2011 року по справі ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Комунальне підприємство «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання»Жовтоводської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання»Жовтоводської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі більш ніж шість місяців без поважних причин в квартирі не проживають і не приймають участі в оплаті квартирної плати і комунальних послуг.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено / а.с. 81 /.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права / а.с. а.с. 88-90 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

Судом встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1, житловою площею 30,8 кв.м, в 1984 році згідно ореду № 71 від 16 жовтня 1984 року була надана сім'ї ОСОБА_5 та 12 листопада 1984 року укладено договір найму жилого приміщення / а.с. 8/.

Згідно копії особового рахунку № 62167 на спірну квартиру ОСОБА_5 основний квартиронаймач, ОСОБА_6 дружина, ОСОБА_7 син /а.с. 6-7/, які прописані (зареєстровані) в квартирі з грудня 1984 року.

Як встановлено судом першої інстанції, в 2005 році після розірвання шлюбу між сторонами, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшли проживати в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, до своєї матері, оскільки на протязі довгого часу ОСОБА_5 чинив відповідачам перешкоди у користуванні жилим приміщенням спірної квартири, та не давав можливості проживати в цій квартирі.

Також судом встановлено, що між сторонами існує конфліктна ситуація щодо проживання та користування спірною квартирою.

За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При вище зазначених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, оскільки відповідачі не проживають в спірній квартирі за поважних причин і тому підстав визнавати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у спірній квартирі не має.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_5 про те, що відповідачі відсутні в спірній квартирі більше 6 місяців без поважних на те причин, а тому є такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є безпідставними і такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам діючого матеріального закону.

Факт непроживання відповідачів в спірній квартирі з 2005 року, крім його власних пояснень викладених в позовній заяві та в судовому засіданні, показань свідків, не було підтверджено в суді першої та апеляційної інстанції відповідними актами про непроживання осіб та іншими письмовими доказами.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 Олександровичавідхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді :