Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-3515/2011

З А О Ч Н Е
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юдіної С.Г.

при секретарі Поночковій О.І.

за участю представника позивача Грабового В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Садове», Троїцької сільської ради Павлоградського району про визнання права власності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Садове» в якому просив суд визнати дійсним укладений між ним та відповідачем договір купівлі-продажу майна підприємства-банкрута ТОВ «Садове» № 38 від 15.11.2008 року згідно якого відповідач продав, а він придбав нерухоме майно будівлю пекарні, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 В; визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно будівлю пекарні та покласти на відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у червні 2000 року він домовився з керівником ТОВ «Садове» про придбання будівлі пекарні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 В, але через відсутність у відповідача документів на вказану будівлю позивачу дозволили користуватися нею, поки не будуть виготовлені документи, після чого буде оформлено договір купівлі-продажу вказаної будівлі. У 2006 році судом була розпочата процедура банкрутства відповідача, в ході якої розпродувалося все майно підприємства-банкрута ТОВ «Садове». У листопаді 2008 року позивач звернувся до ліквідатора відповідача з питання оформлення договору купівлі-продажу пекарні, але той повідомив, що виготовленням документів на пекарню він ще не займався. Ліквідатор відповідача запропонував позивачу укласти договір купівлі-продажу будівлі пекарні у простій письмовій формі, а після оформлення необхідних документів договір буде посвідчений нотаріально. На підтвердження укладених домовленостей щодо купівлі-продажу будівні пекарні між відповідачем та позивачем у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу майна підприємства-банкрута ТОВ «Садове» № 38 від 15.11.2008 р., згідно якого відповідач продав, а позивач купив будівлю пекарні за 10631 грн. Навесні 2011 року позивач вирішив нарешті закрити питання остаточного оформлення документів на придбану у відповідача будівлю пекарні, але дізнався, що ліквідатор ТОВ «Садове» вже тривалий час в селі Троїцьке не з`являється, адреси його ніхто не знає. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на будівлю пекарні.

В судовому засіданні представник позивача надав суду змінені позовні вимоги, підтримав змінені позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що у 2000 році позивач добросовісно заволодів будівлею пекарні, яка на той час належала відповідачу-1. На даний час юридична особа ТОВ «Садове» припинена, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу пекарні. Але протягом більше ніж десяти років позивач відкрито і безперервно користується вказаною будівлею та утримує її, тому просити суд визнати за позивачем право власності на будівлю пекарні за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

Відповідач ТОВ «Садове» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання та можливість розгляду справи у її відсутність відповідач суду не повідомив.

Представник відповідача Троїцької сільської ради надав суду письмову заяву, в якій повідомив, що заяв чи скарг з приводу будівлі пекарні від громадян чи юридичних осіб до Троїцької сільської ради не надходили, тому сільська рада не заперечує проти визнання за позивачем права власності на вказану будівлю пекарні. В судове засідання представник відповідача -2 не з`явився, про причини неявки або можливість розгляду справи у свою відсутність суд не повідомив.

Суд з урахуванням думки представника позивача ухвалив: розглянути справу заочно.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що на території Троїцької сільської ради Павлоградського р-ну, а саме за адресою: АДРЕСА_1 в, знаходиться будівля пекарні, яка була побудована силами КСП ім. Кірова, правонаступником якого є ТОВ «Садове» (відповідач-1).

З червня 2000 року на підставі усної домовленості з керівником ТОВ «Садове» позивач став користуватися будівлею пекарні, з листопада 2008 року і по теперішній час продовжує користуватися вказаною будівлею на підставі договору купівлі-продажу майна підприємства-банкрута № 38 від 15.11.2008 року, укладеного між відповідачем-1 та позивачем у простій письмовій формі, а також акту приймання-передачі від 15.11.2008 року.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майно протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно ст. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ствердження позивача, що з червня 2000 року і по теперішній час, тобто, понад десять років, позивач безперервно користується будівлею пекарні, відповідачами чи іншими особами не спростовано. Доказів того, що позивач недобросовісно заволодів та користується будівлею пекарні, в ході судового розгляду не встановлено. Згідно листа голови Троїцької сільської ради Чуприни О.О., заяв чи скарг з приводу користування позивачем будівлею пекарні до сільської ради не надходило. Згідно витягу з Реєстру юридичних осіб, наданого державним реєстратором Павлоградської райдержадміністрації Стаднік О.В., юридична особа ТОВ «Садове» припинена.

За встановлених в ході судового розгляду обставин справи суд дійшов висновку, що у червні 2000 року позивач добросовісно заволодів будівлею пекарні, яка належала відповідачу-1, відкрито і безперервно користується нею більше десяти років, тому відповідно до закону позивач набув права власності на вказану будівлю за набувальною давністю.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 131, 212, 224, 225 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Садове», Троїцької сільської ради Павлоградського району про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на будівлю пекарні, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Садове», Троїцької сільської ради Павлоградського району солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме :

166 (сто шістдесят шість) грн. 31 коп. судового збору та 120 (сто двадцять) грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.Г. Юдіна