Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-1143/2011 року Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф. .
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Ломейко В.О..

Суддів: Полякова О.З.

ОСОБА_2

При секретарі: Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ЖБК «Трансформаторник-9», ОП ЗМБТІ, ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ЖБК «Трансформаторник-9», ОП ЗМБТІ, ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку нерухомого майна.

В позовній заяві зазначала, що 22 червня 2003 року помер її чоловік ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 ЖБК «Трансформаторник-9». Крім позивачки та її сина ОСОБА_5, спадкоємцем першої черги після померлого є його донька ОСОБА_4

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2005 року за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2.

За ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 2/3 та 1/6 частку квартири відповідно на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2010 року. Враховуючи те, що квартира є однокімнатною і не може бути поділеною, частка ОСОБА_4 у спільній власності є незначною, при цьому вона забезпечена житлом, в спірній квартирі не проживає. У 2005 році позивачка запропонувала ОСОБА_4 сплатити вартість її частки в сумі 1048,00 грн., проте ОСОБА_4 відмовилася.

Посилаючись на ст.. 365 ЦК України, позивачка просила суд припинити право ОСОБА_4 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2, визнати за нею право власності на цю частину квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 2/3 та 1/6 частку квартири відповідно на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2010 року. Враховуючи те, що квартира є однокімнатною і не може бути поділеною, частка ОСОБА_4 у спільній власності є незначною, при цьому вона забезпечена житлом, в спірній квартирі не проживає ,позивачка просила припинити право власності на частку в квартирі відповідачки зі сплатою грошової компенсації. У 2005 році позивачка запропонувала ОСОБА_4 сплатити вартість її частки в сумі 1048,00 грн., проте ОСОБА_4 відмовилася.

Районний суд при розгляді справи обґрунтовано послався на п.3,4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулюють право приватної власності громадян на жилий будинок» що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості.

В матеріалах справи є дві оцінки вартості спірної квартири яки складають 167734 грн. та 180000 грн. відповідно, однак позивачка не погоджуються сплатити вартість 1/6 частки за жодним з висновків спеціалістів.

Посилання апелянта на необхідність стягнення вартості частини квартири за балансовою вартістю є необґрунтованою, крім цього вартість 1/6 частки в сумі 1048 грн. є балансовою вартістю на 2005 рік, і за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2005 року вирішувалося питання про визнання права власності в порядку спадкування ,а в даний справі предметом позову є грошова компенсація за частку майна особі при припиненні її права власності .

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307,308,317 колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2011 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: