АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-6108/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 36 Доповідач - Городнича В.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С

суддів - Баранніка О.П., Глущенко Н.Г.,

при секретарі - Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора і комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційними скаргами на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2011 року.

Зазначеним рішенням позивачці та відповідачці було відмовлено в задоволенні первинного та зустрічного позову/а.с.168-169/.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на те, що рішення суду в частині відмови кожній з них в задоволенні позовних вимог є незаконним та необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального права та процесуального права/а.с.174-176, 202-205/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що спадкодавці позивачів за обома позовами/ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3І./ самовільно без належного дозволу компетентних органів чи належно затвердженого проекту з 1950 року здійснювали будівництво домоволодіння, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Яружна, будинок 47. В спірному домоволодінні на сьогоднішній день проживає та зареєстрована зі своєю сімєю дружина померлого ОСОБА_6 ОСОБА_2 Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дружина та донька, сторони по справі. На момент смерті ОСОБА_6 на спірне домоволодіння право власності в установленому законом порядку зареєстроване не було, земельна ділянка не була передана під забудову у встановленому законом порядку ні ОСОБА_6 ні одному із попередніх користувачів, починаючи з ОСОБА_4

Даний обєкт нерухомості після смерті ОСОБА_6 було введено в експлуатацію, а саме у 2008 році. Рішенням міської ради від 27.12.2010 року за № 77/6 було передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Яружна, 47.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні як первинного так і зустрічного позову в силу ст.ст. 331, 376, 1261 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у відповідності з вимогами ст.ст. 331, 376 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки новостворене майно, як і самочинне будівництво не здійснювалося безпосередньо позивачкою/що визнано сторонами по справі/, тоді як норма зазначених статей передбачає визнання права власності за рішенням суду за особою, яка здійснювала самочинне будівництво. Наявність на сьогоднішній день акту введення в експлуатацію спірного домоволодіння та виділення земельної ділянки позивачці не дає підстав для визнання за нею права власності на домоволодіння з посиланням на ті норми закону на яких наполягала позивачка.

Також, суд дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, оскільки на момент смерті її батька ОСОБА_6 спірне домоволодіння не було зареєстроване належним чином у передбаченому законом порядку, відповідно воно і не може бути віднесене до спадкової маси та спадкуватися у встановленому законом порядку.

Дані висновки суду є законними та обґрунтованими.

Приведені в апеляційних скаргах доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: