Справа № 22-ц-4227/11 Головуючий у І інстанції Моргун Г.Л.
Категорія 42 12.07.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Поліщука М.А.

суддів Ігнатченко Н.В., Голуб С.А.,

при секретарі Григор»євій Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року позивачі пред»явили в суді названий позов , в якому просили продовжити їм строк для прийняття спадщини після померлого в 1993 році батька, оскільки пропустили його з поважної причини так . На час смерті батька ОСОБА_5 позивачі були неповнолітніми. Про відкриття спадщини після смерті батька позивачі дізнались із листа Володарської районної державної нотаріальної контори від 09.02.2011 року в якому їм було повідомлено, що вони пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини і пропонувались або звернутись до суду із відповідним позовом, або надіслати заяву про відмову від прийняття спадщини.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року позов задоволено.

Позивачам продовжено на два місяці строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт наголошує на тому, що про те, що відкрилась спадщина після смерті батька позивачі дізнались 30 листопада 2009 року, оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про продовження строк для прийняття спадщини і ОСОБА_4 та ОСОБА_4 були відповідачами в тій справі. Таким чином апелянт вважає, що відповідачі без поважних причин не звернулись до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом півтора року, а тому підстав для продовження цього строку у суду не було.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду і пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з викладених нижче підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що батько сторін по справі - ОСОБА_5 помер 12 березня 1993 року у Хабаровському краї Російської Федерації . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №52 А по вул. Першотравневій в с.Логвин Володарського району Київської області. Строк для прийняття спадщини у позивачів закінчився у вересні 1993 року. Позивачі на час відкриття спадщини були неповнолітніми .ОСОБА_4 народився 12 вересня 1977 року, а ОСОБА_3 - 22 травня 1980 року. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивачі не звертались.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі були позбавлені можливості звернутись своєчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки були неповнолітніми, а тому визнав за можливе, у відповідності до ст. 550 ЦК України/1963 року/, який діяв на час виникнення правовідносин, продовжити їм строк для прийняття спадщини, як пропущений з поважних причин.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, правильно визначив правовідносини, які склались між сторонами, однак помилково застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, і не застосував норми матеріального права, яким регулюються виниклі правовідносини.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Судом було встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 за час дій ЦК УРСР ніхто із спадкоємців не прийняв. Тобто до виниклих правовідносин необхідно було застосовувати правила Книги шостої ЦК України.

Суд першої інстанції правильно встановив, що сторони не прийняли спадщину з поважної причини, оскільки на час відкриття спадщини були неповнолітніми.

Доводи апелянта про неправильність висновків суду в цій частині є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини, дії спадкоємця з прийняття спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином в судовому засіданні встановлювались обставини щодо наявності поважних причин не прийняття спадщини позивачами саме протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Причини неподання ними заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після повідомлення їм про відкриття спадщини після смерті батька у 2009 році не мають значення для справи, оскільки знаходяться поза межами строку для прийняття спадщини.

Разом з тим не можна визнати законним рішення суду першої інстанції в цій частині, оскільки, встановивши поважність причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини, суд застосував наслідки, які не передбачені ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України наслідком пропуску спадкоємцем з поважних причин строку для прийняття спадщини є визначення йому судом додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, а не продовження судом строку , на відміну від положень ст.ст. 549, 550 ЦК Української РСР, дія яких на вказані правовідносини сторін не поширюється.

Ураховуючи, що судом першої інстанції в цій частині правильно встановлені обставини справи, характер правовідносин сторін, дана належна оцінка доказам, але неправильно встановлена норма, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, рішення суду першої інстанції в частині продовження строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 підлягає зміні із зазначенням в мотивувальній частині підстав для задоволення позову п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ч.3 ст.1272 ЦК України та викладенням в новій редакції абзацу другого резолютивної частини рішення про визначення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 додаткового строку для подання ними заяви про прийняття спадщини після його смерті.

На підставі ст. 549 ЦК УРСР, ч.3 ст. 1272 , п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 3 17 травня 2011 року змінити в частині застосування норм матеріального права, зазначивши в мотивувальній частині, що рішення суду ухвалюється на підставі п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ч.3 ст.1272 ЦК України.

Другий абзац резолютивної частини рішення суду викласти в наступній редакції: «Визначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатковий строк протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду для подання ними заяви до нотаріальної контори про прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_5, яка настала 12 березня 1993 року»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді