Справа № 2-470/11
09 листопада 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.
при секретарі Баштаненко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - виробничої та впроваджувальної фірми Товариство з обмеженою відповідальністю Роботметалургінвестпро стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у звязку з затримкою термінів її виплати та моральної шкоди, заподіяної внаслідок неотримання заробітної плати, -
Представник відповідача в судовому засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про що свідчить отримання повідомлення.
Позивач не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 січня 2008 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Науково-виробничу та впроваджувальну фірму Товариство з обмеженою відповідальністю Роботметалургінвест на посаду директора по виробництву. Наказом №07-к від 19 березня 2010 року ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці ( а.с.6).
У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
Оскільки відповідач порушив строки виплати заробітної плати, передбачені ст. 116 КЗпП України, ст. ст. 21, 24, 25 Закону України Про оплату праці, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як показав позивач і вбачається із матеріалів справи на даний час заборгованість по заробітній платі не оплачена.
Відповідачем не надано суду доказів, щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, крім того, як вбачається із матеріалів кримінальної справи №-56/2010 Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2010 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 в вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України провадженням закрита, в звязку зі зміною обставин. Кримінальна справа була порушена, тому що він будучи директором Науково-виробничої та впроваджувальної фірми Товариство з обмеженою відповідальністю Роботметалургінвест , контролюючи витрату грошових коштів підприємства, будучи особою, яка несе відповідальність за несвоєчасне виконання Положення про оплату праці і правил охорони праці, в період з лютого 2009 року по травень 2009 року, діючи з умислом, безпідставно не виплачував співробітникам заробітну плату за виконані роботи, хоча підприємство в цей період вело господарські діяльність, довідка щодо заборгованості видана позивачу відповідачем на невиплачені суми, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
Позивачем заявлено вимогу щодо компенсації збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1287грн. 07 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 385 грн.36 коп.
Відповідно до ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації в установленому законодавством порядку.
Виходячи із вищевикладеного позовні вимоги позивача в частині стягнення індексації в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати законні та підлягають задоволенню, вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України , відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного ( міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 суд може поновити ці строки.
Згідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06 листопада 1992 року №9 встановлені статтями 228,233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести в рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.
Як вбачається із матеріалів справи 19 березня 2010 року ОСОБА_1 був звільнений з посади та 12 листопада 2010 року звернувся до суду з даною позовною заявою. ОСОБА_1 не надано суду заяви щодо поновлення строку звернення до суду, та не надано доказів поважності його пропуску, тому суд відмовляє в цій частині позову за спливом строку звернення до суду.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір від задоволених вимог в розмірі 234 грн. 79 коп.
Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року, ст. ст. 47,81,95,116,117, 233,235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 11, 27, 31, 59, 60,61, 79,81, 88, 212-215,224-226, 367 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В частині стягнення трьох відсотків річних та моральної шкоди відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 - виробничої та впроваджувальної фірми товариство з обмеженою відповідальністю Роботметалургінвест на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 1500 грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 - виробничої та впроваджувальної фірми товариство з обмеженою відповідальністю Роботметалургінвест судовий збір в розмірі 234 грн. 79 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар