АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Друк», третя особа ОСОБА_2, про зміну формулювання причин звільнення, стягнення компенсації на невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги, витрат, повязаних з проходженням медичного огляду, зобовязання видати довідку про розмір заробітної плати,-

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що з 19 жовтня 2010 року працював на посаді інженера-енергетика у товаристві з обмеженою відповідальністю «Фактор-Друк» (ТОВ «Фактор-Друк»). Оскільки під час прийняття на роботу його не було повідомлено про шкідливі умови праці, зокрема про те, що його робоче місце знаходиться на дільниці підприємства, де проводились роботи із застосуванням свинцевого припою, чим було порушено законодавство про працю, 03 грудня 2010 року він звернувся до відповідача із заявою про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП, яку у нього прийняли, але зареєструвати відмовились, а 04 грудня 2010 року він направив її відповідачеві поштою. Посилаючись на те, що будь-якої відповіді на свою заяву він не отримав, а згодом дізнався про те, що його звільнено за прогул, з урахуванням доповнення та уточнення позовних вимог, ОСОБА_1А просив змінити дату (з «24 січня 2011 року» на «18 березня 2011 року) та формулювання причини звільнення з ч. 4 ст. 40 КЗпП на ч. 3 ст. 38 КЗпП, стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 47,70 грн., вихідну допомогу при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 7 500 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6 170 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3 768 грн., 41 грн. 75 коп. понесених ним витрат за проходження медичного огляду та зобов'язати відповідача видати довідку про розмір його заробітної плати.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким заявлений ним позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем фактів порушення ТОВ «Фактор-Друк» законодавство про працю, що є підставою для розірвання трудового договору за бажанням працівника у визначений ним строк та законності звільнення позивача на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що з 19 жовтня 2010 року ОСОБА_1 працював на посаді інженера- енергетика у ТОВ «Фактор-Друк».

Частиною 3 ст. 38 КЗпП передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач належних доказів порушення адміністрацією ТОВ «Фактор-Друк» законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, що могли бути підставою для розірвання трудового договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України суду першої та апеляційної інстанції не надав, а його доводи про порушення відповідачем вимог законодавства про охорону праці спростовуються результатами проведеного 07 грудня 2010 року службового розслідування та результатами перевірки Територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області від 28 лютого 2011 року, якою також встановлено, що остаточний розрахунок, в тому числі компенсація за невикористану відпустку, виплачено позивачеві в день звільнення.

Оскільки ОСОБА_1 з 6 грудня 2010 року по 21 січня 2011 року був відсутнім на роботі без поважних причини, наказом № 13-К від 24 січня 2011 року його було звільнено за попередньою згодою первинної профспілкової організації за прогул (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням встановленого законом порядку та про відсутність підстав для задоволення позову в частині зміни дати та формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 49 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Враховуючи, що позивач не довів факту звернення до адміністрації ТОВ «Фактор-Друк» з вимогою про видачу йому довідки про розмір заробітної плати та про відшкодування сплачених ним коштів за проходження медичного огляду, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині також не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді