Справа № 2-239/2011 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря - Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долині справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також представляють інтереси їх малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Долинської РДА Івано-Франківської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання довіреності недійсною, визнання права на житло та визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння та земельної ділянки,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також представляють інтереси їх малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Долинської РДА, в якому просили визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими спорудами за номером № 10 по вул. Мартовича в с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області та земельної ділянки, площею 0,1032 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за вказаною адресою від 17.05.2008 p., що укладений між відповідачами, визнати недійсною довіреність від 08.10.2007 p., видану ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_6, посвідчену приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_7, визнати право на житло за адресою: вул. Мартовича, 10 с.Оболоня за ОСОБА_2, ОСОБА_2 І Л. та їх малолітньою дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 0,1032 га, для будівництва та обслуговування цього житлового будинку за вищевказаною адресою за ОСОБА_1 в розмірі 1/2 частки.Свої вимоги мотивували тим, що вони тривалий час користувалися житловим будинком господарським будівлями і спорудами по вул. Мартовича, 10 в с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області та земельною ділянкою, площею 0,1032 га, на якій він знаходиться. Дане будинковолодіння належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та його колишній дружині ОСОБА_6 При розірванні шлюбу в 2007 році ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_6, що він видасть їй генеральну довіреність, щоб та обміняла належне їм будинковолодіння з земельною ділянкою на дві трьохкімнатні квартири в м.Долина з доплатою, яка повинна була залишитися ОСОБА_6 та її дітям. Така довіреність 08.10.2007 року і була посвідчена приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 Однак, всупереч домовленості, 17.05.2008 року ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_5 договір купівлi-продажу їхнього житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Мартовича, 10 в с. Оболоня Долинського району Івано-Франківської області та земельної ділянки, площею 0,1032 га, на якій він знаходиться. Про продаж будинку позивачі дізналися зовсім недавно, отримавши постанову відділу ДВС Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2010 року про виселення ОСОБА_6 з вказаного будинковолодіння. Позивач ОСОБА_2 та інші члени його сім'ї ніколи не мали наміру продавати будинок, який є єдиним житлом для сім'ї, іншого житла, у якому вони могли б проживати, немає, оскільки однокімнатна квартира по вул. Івасюка, 15/5 в м.Долина, де зареєстровані 6 чоловік, таким житлом вважатися не може. Укладенням договору купівлі-продажу порушено право позивачів на житло, яке гарантоване ст. 47 Конституції України та ст. 156 Житлового кодексу України. При цьому договір купівлі-продажу укладено без згоди органу опіки та піклування, чим порушено право малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на що нотаріус при посвідченні договору купівлі-продажу не звернула увагу. Крім того, нотаріус не отримала письмової згоди від чоловіка ОСОБА_6 на продаж нерухомого майна та земельної ділянки. Таким чином, відповідачка ОСОБА_6, скориставшись неусвідомленістю позивача ОСОБА_1, отримала обманним шляхом від нього генеральне доручення на право розпорядження спірним будинком та без його згоди уклала договір купівлі-продажу від 07.05.2010 p., а тому його слід визнати недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, який за законом представляє інтереси своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також за дорученням від 16.04.2009 року, що посвідчене нотаріусом м.Нижнєвартовська Російської Федерації, представляє інтереси свого батька ОСОБА_1, та його представник за довіреністю від 26.03.2011 року, посвідчено приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу, ОСОБА_9 повній підтримали заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просили позов задоволити.

Позивачка ОСОБА_3, яка за законом представляє інтереси своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, також підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задоволити. При цьому додатково пояснила, що вона в березні 2008 року під тиском своєї свекрухи ОСОБА_6 виписалася разом з дочкою ОСОБА_8 з спірного будинковолодіння по в Мартовича, 10 в с.Оболоня та зареєструвалася в квартирі АДРЕСА_1, про що чоловікові не говорила. Однак, ні вона, ні дочка з будинку не виселялися і весь час в ньому проживали та й проживають на даний час.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнала позов та пояснила, що в 20 році її колишній чоловік ОСОБА_1 дав їй довіреність на право розпорядження їхнім спільним будинковолодінням по вул. Мартовича, 10 в с.Оболоня, яке вона повинна була продати і за кошти купити дітям 2 квартири в м.Долина. В травні 2008 року вона продала вказане будинколодіння ОСОБА_5 Однак, вона не мала наміру продавати будинок насправді, вона продала його тільки по тій причині, що їй необхідні були кошти, щоб погасити банківські кредити. При укладенні договору купівлі-продажу було допущено ряд порушень, зокрема була відсутня згода органу опіки та піклування на його продаж, так як в будинку фактично проживає її син ОСОБА_10 та його неповнолітня дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також була відсутні письмова згода її чоловіка на продаж будинковолодіння. Враховуючи наведене, просила визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими спорудами номером № 10 по вул. Мартовича в с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області земельної ділянки, площею 0,1032 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд за вказаною адресою від 17.05.2008 p., а також визнати недійсні довіреність від 08.10.2007 p., видану ОСОБА_1 на її ім'я, повністю задоволивши заявлений позов.

Представник відповідачки ОСОБА_5О за довіреністю 07.02.2011 року ОСОБА_11 позов визнав та пояснив, що при укладенні договору купівлі-продажу будинковолодіння та земельної ділянки по вул. Мартовича, 10 в с.Оболоня, будь-яких порушень закону допущено не було Відповідачка ОСОБА_6 добровільно уклала цей договір, отримала за будинковолодіння реальну ціну. На час укладення договору малолітня внучка відповідачки в будинку не проживала тому не було потреби отримувати згоду органу опіки та піклування. Оскільки ОСОБА_1 надав ОСОБА_6 генеральну довіреність на розпорядження нерухомим майном, то отримувати від нього додатково письмову згоду на укладення договору купівлі-продажу в нотаріуса не було потреби. При укладенні договору в нотаріальній конторі був присутній позивач ОСОБА_2, вся їхня сімя знала про продаж будинку і заперечень ніхто не висловлював. Таким чином вважає заявлений позов безпідставним та просить в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Доликської РДА ОСОБА_12 позовні вимоги не визнав, пояснивши, що фактично органом опіки та піклування не встановлено порушення прав малолітньої дитини. Однак, з врахуванням складних умов проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування не заперечує щодо задоволення даного позову.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд, вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі.

Згідно зі ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 655 даного кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець зобовязується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

В судовому засіданні встановлено, що 17.05.2008 року між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими спорудами за номером № 10 по вул. Мартовича в с.Оболоня Долинського району Івано- Франківської області та земельної ділянки, площею 0,1032 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за вказаною адресою, про що свідчить копія даного договору, що посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрований в реєстрі за номером № 908.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2004 року серії АА № 289684, витягу № 335394 про право власності на нерухоме майно від 15.04.2004 року, № 18412042 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.04.2008 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 028126 від 28.10.2004 року, ОСОБА_6 була власником вказаного будинковолодіння та земельної ділянки.

Згідно з довіреністю від 08.10.2007 року, посвідченою приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованою в реєстрі за номером № 3506, ОСОБА_2В уповноважив ОСОБА_6 управляти та розпоряджатися всім належним йому майном, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося, укладати всі передбачені законом угоди по управлінню і розпорядженню майном, в тому числі продавати, купувати, обмінювати.

Судом встановлено, що будь-яких порушень вимог закону при укладенні оспорюваного позивачами договору купівлі-продажу допущено не було.

Посилання позивачів на відсутність письмової згоди співвласника майна ОСОБА_1 суд не приймає до уваги, оскільки встановлено, що він видав ОСОБА_6 генеральну довіреність від 08.10.2007 року на управління та розпорядження всім його майном, а тому додаткової письмової угоди на укладення договору купівлі-продажу закон не вимагає.

При цьому судом не здобуто жодних доказів недійсності зазначеної довіреності, оскільки сама ОСОБА_6 підтвердила, що довіреність дійсно видавалася для продажу вказаного будинковолодіння.

Безпідставним є посилання позивачів і на порушення внаслідок укладення спірного договору прав неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки встановлено, що з березня 2005 року вона разом зі своєю матірю виписалася з спірного будинковолодіння на квартиру свого батька ОСОБА_2, де зареєстрована і по даний час. Як вбачається з п.8 оспорюваного договору, продавець ОСОБА_6 свідчила, що внаслідок продажу будинковолодіння та земельної ділянки не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх та непрацездатних дітей.

Як вбачається з відповіді Оболонської сільської ради № 92 від 05.04.2011 року на запит суду, сільська рада не володіє інформацією про проживання неповнолітньої ОСОБА_4 за адресою вул. Мартовича, 10 в с.Оболоня.

Будь-яких доказів порушення прав неповнолітньої дитини ні позивачі, ні орган опіки та піклування суду не надали.

Як вбачається з свідоцтва про право власності від 24.07.2003 року серії САА № 675058, позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, площею 31,9 кв.м., де зареєстровані його дружина та дочка, а тому його посилання на відсутність в їхньої сімї іншого житла є безпідставними.

При цьому суд критично оцінює пояснення позивача ОСОБА_2 про порушення його прав як члена сімї власника житла, що передбачені ст. 64 Житлового кодексу України, оскільки дана стаття регулює порядок користування приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду і до даного спору не має відношення.

Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.05.2010 року, що набрало законної сили, судом частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_14, виселено останню з будинковолодіння по вул. Мартовича, 10 в с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області та зобовязано її не чинити відповідачці ОСОБА_5 перешкод в користуванні даним будинковолодінням.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладений 17.05.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими спорудами за номером № 10 по вул. Мартовича в с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області та земельної ділянки, площею 0,1032 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за вказаною адресою є законним, підстави для визнання його недійсним відсутні, а тому заявлений позов в цілому слід визнати безпідставним та відмовити в його задоволенні, оскільки всі решта вимоги позивачів випливають з їх первісної вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 203, 204, 215, 216, 237-239, 655-657, 1000-1006 ЦК України, ст.ст. 60,65 Сімейного кодексу, ст. 150 Житлового кодексу, керуючись ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також представляють інтереси їх малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Долинської РДА Івано-Франківської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання довіреності недійсною, визнання права на житло та визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння та земельної ділянки, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: