Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-6044 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко І.А.
2011 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„21 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Стрелець Л.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Посник Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Дочірній банк Сбербанку Росії в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Дочірній банк Сбербанку Росії до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про визнання недійсною уступки (переведення) боргу по договору кредиту та договору застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії в особі представника ОСОБА_2 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про визнання недійсною уступки (переведення) боргу по договору кредиту та договору застави.

В позовні зазначало, що 09 серпня 2007 року між ЗАТ „Банк НРБ, правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір на суму 204 500 грн. зі сплатою 17% річних, строком дії договору до 09 серпня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 09 серпня 2007 року був укладений договір застави, предметом якого є транспортний засіб - автомобіль Toyota RAV 4, 2007 року випуску, тип - легковий універсал, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позичальнику на праві власності. 10.08.2007 року обтяження заставленого майна автомобіля було зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

24 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 150 000 грн. на строк до 24 листопада 2009 року. Факт укладання вказаного договору підтверджується підписаною ОСОБА_3 розсипкою, за змістом якої автомобіль Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у разі неповернення боргу передається позичальнику. Зазначений автомобіль в забезпечення кредитного договору є переданим в заставу банку, а тому права за вказаним кредитним договором та забезпечувальним договором застави ОСОБА_3 передає ОСОБА_4

24 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_5 підписано акт прийому-передачі зазначеного автомобіля, звідповідно до якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 автомобіль, який є предметом договору застави, з причин неповернення ним суми позики.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3, без повідомлення та отримання згоди банку, самостійно, діючи на власний розсуд, здійснив уступку (переведення) боргу на ОСОБА_4 за договором кредиту та договором застави, чим грубо порушив вимоги чинного законодавства та умови договору кредиту і договору застави, а також на недотримання відповідачами вимог щодо форми уступки (переведення) боргу, просило визнати недійсною розписку від 24.11.2008 року, видану ОСОБА_3 на імя ОСОБА_4 в частині уступки (переведення) ОСОБА_3 боргу на ОСОБА_4 за договором кредиту № від 09.08.2007 року та уступки (переведення) боргу ОСОБА_3 за договором застави від 09.08.2007 року, визнати недійсним акт прийому-передачі автомобіля Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, стягнути солідарно судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року позовні вимоги залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ„Дочірній банк Сбербанку Росії в особі представника ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про визнання недійсною уступки(переведення) боргу по договору кредиту та договору застави просить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити зазначені вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року між ЗАТ „Банк НРБ, правонаступником якого є ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії, та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 02-Н/07/08/ФО/А, згідно п.1.3 якого кредитні кошти у сумі 204500 гр. надаються для оплати зазначеного у п.2.1 автомобіля Toyota RAV 4, 2007 року випуску, придбаного ОСОБА_3 по договору купівлі-продажу від 24 липня 2007 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 09 серпня 2007 року між ЗАТ „Банк НРБ, правонаступником якого є ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії, та ОСОБА_3 укладено договір застави зазначеного автомобіля Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

24 листопада 2009 року ОСОБА_3 звернувся до керуючого Запорізьким відділенням № 1 ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії із заявою про надання дозволу на нотаріальне оформлення довіреностей на управління автомобілем, що перебуває у заставі, на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зазначивши, що останні застрахують цей автомобіль та будуть оплачувати страхові внески(а.с.37, 134).

02.04.2010 року керуючим Запорізьким відділенням № 1 ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії було надано письмовий дозвіл ОСОБА_3 на передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 права керування автомобілем Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що за договором застави від 09.08.2007 року є забезпеченням повернення ОСОБА_3 кредиту за договором від 09.08.2007 року, до 26.11.2010 року, тобто до терміну дії договору страхування вказаного транспортного засобу, укладеному між ВАТ „СК „Оранта-Січ та ОСОБА_3 26.11.2009 року(а.с.135, 88-91).

13 квітня 2010 року ОСОБА_3 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було нотаріально оформлено довіреність бути його представниками в органах ДАІ та інших установах та організаціях з питань, повязаних зі вчиненням правочинів щодо користування та експлуатації належного йому на праві власності автомобіля Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1(а.с.57,136).

18.05.2010 року за актом прийому-передачі автомобіль був переданий банком на зберігання ОСОБА_7, як довіреній особі ОСОБА_3Г.(а.с.142).

В обгрунтування вимог про визнання недійсною уступки (переведення) ОСОБА_3 боргу по договору кредиту № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року та договору від 09.08.2007 року застави автомобіля Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на ОСОБА_8, позивач посилався на наявність такої угоди у договорі позики, підтвердженням укладання якого є підписана відповідачами розписка від 24.11.2008 року(а.с.39), однак зазначена угода була укладена була без відома та згоди банку.

Відмовляючи у задоволенні вказаних вимог ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії, суд послався на правомірність угоди щодо уступки боргу за кредитним договором та договором застави , оскільки наданий 02.04.2010 року керуючим Запорізьким відділенням № 1 ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії письмовий дозвіл ОСОБА_3 на передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 права керування автомобілем Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідчив про обізнаність позивача про заміну боржника у зобовязаннях ОСОБА_3, враховуючи також направлення ОСОБА_4 В.В.15.05.2011 року відповідного звернення до банку, внесення нею грошових коштів за кредитним договором замість ОСОБА_3 та наявність судового спору про визнання удаваним договору позики та визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

До зазначеного висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

За вимогами ст.ст. 521,513 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобовязанні визначається у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання.

Кредитний договір № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України був укладеним з ОСОБА_3 у письмовій формі.

Як передбачено ч.2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За загальним правилом ст. 207, 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заміну боржника у кредитному договорі № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року банком, як юридичною особою, у визначеному законом порядку не підписувалась, на що посилається і сам позивач, отже є нікчемною в силу закону.

Посилання ОСОБА_4 на здійснення нею платежів за кредитним договором замість ОСОБА_3 та на надання згоди банком на вчинення ОСОБА_3, як заставодавцем, одностороннього правочину, яким є видача ним довіреності на право користування ОСОБА_4 заставним автомобілем, суд помилково визнав правомірним способом заміни боржника у зобовязанні, оскільки це суперечить нормам матеріального права, зокрема, ст.ст. 513,520, 521 ЦК України.

Між тим, судом не враховано розяснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, згідно якого нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону і не потребує визнання його таким судом.

Положення ч.2 ст. 215 ЦК України про те, що визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається означає, що недійсність це обєктивна властивість нікчемного правочину, а тому він є недійсним з моменту його вчинення.

Нікчемний правочин і без рішення суду не має юридичної сили.

Щодо вимог про недійсність угоди про зміну боржника у договорі застави, то згідно ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню і відповідно до ч.1 ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту його нотаріального посвідчення.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України від 18.11.2003 року „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Право заставодавця на передачу предмета застави в користування іншій особі за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено у договорі, регулюється ч.2 ст. 586 ЦК України і не є заміною заставодавця у договорі застави.

Як вбачається з п.3.10 нотаріально посвідченого договору застави від 09 серпня 2007 року між ЗАТ „Банк НРБ, правонаступником якого є ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії, та ОСОБА_3, передача предмету застави у володіння, користування та розпорядження забороняється без письмової згоди заставодержателя.

10.08.2007 року обтяження заставленого за цим договором майна- автомобіля, було зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 5461678.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 9 Закону України від 18.11.2003 року „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, зміна боржника внаслідок передачі предмета обтяження новому власнику може відбуватися в разі відчуження боржником предмета обтяження, або з інших підстав, якщо інше не встановлено законом або договором, а обовязковість письмової згоди обтяжувача на таке відчуження у даному випадку була встановлена п.4.4.5 договору застави.

За вказаних обставин само по собі посилання у письмовій розписці ОСОБА_3 на домовленість з ОСОБА_4 про заміну боржника у договорі застави у разі передачі їй автомобіля через неповернення боргу, за відсутності письмового волевиявлення на це позивача, як заставодержателя, правових наслідків не породжує, а тому не може розцінюватися як правочин, неправомірність якого слід визнавати з підстав, встановлених законом для визнання недійсним правочину.

Таким чином, рішення суду про відмову у задоволенні вимог ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії про визнання недійсною уступки (переведення) боргу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по договору кредиту та договору застави з підстав їх недоведеності ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог у звязку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дочірній банк Сбербанку Росії в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року по даній справі в частині відмови у задоволенні вимог ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії( правонаступника ЗАТ „Банк НРБ) про визнання недійсною розписки від 24.11.2008 року в частині уступки (переведення) ОСОБА_3 на ОСОБА_4 боргу за договором кредиту № 02-Н/07/08/ФО/А від 09.08.2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_3, та за договором застави від 09.08.2007 року автомобіля Toyota RAV 4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,- скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії( правонаступника ЗАТ „Банк НРБ) за безпідставністю.

В решті рішення не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: