Справа № 22-ц-138/2011 Провадження № Головуючий у I інстанції Ченцова Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ПОЗІГУНА М.І.,

суддів: ГУБАР В.С., МАМОНОВОЇ О.Є.,

при секретарі РАЧОВІЙ І.І.,

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, конфіскацію тварини,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2010 року і винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 505 грн. 42 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також стягнуто судові витрати.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з неї у відшкодування матеріальної шкоди 200 грн. за пошкоджений одяг позивача та вважає не вмотивованим стягнутий судом розмір моральної шкоди. Апелянт наголошує, що собака, яка покусала позивача, їй не належить.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та адміністративної справи № 3-3496/10, матеріал про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 до Чернігівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом по справі встановлено, що 06.06.2010 року ОСОБА_1 вигулював собаку породи пікінес, а ОСОБА_2 вигулювала без повідка і намордника собаку бійцівської породи американський стафордширський терєр, яка напала на ОСОБА_1 Внаслідок нападу собаки ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується копією витягу з медичної картки та копією довідки зі станції швидкої медичної допомоги (а.с. 10-12).

Як вбачається з акту судово-медичного дослідження від 07.06.2010 року, наявного в матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: вкушених ран лівої верхньої кінцівки, саден на обох верхніх кінцівках, синця на правій верхній кінцівці, подряпини на лівій нижній кінцівці, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів з ребристою поверхнею, якими могли бути зуби тварини, відповідно до часу 06.06.2010 року та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2010 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2010 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Згідно "Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР" від 17.06.1980 року, громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей. Дозволяється тримати: собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив'язі або без неї. Власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Власники собак зобов'язані тримати сторожових собак на прив'язі і спускати їх з прив'язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_2, на порушення зазначених правил, вигулювала належу їй собаку без повідка та намордника, внаслідок нападу якої позивачеві завдано тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоровя.

Відповідач, утримуючи собаку, повинна була знати свої обов'язки і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей.

Судом встановлено, що в результаті укусів собаки ОСОБА_1 завдано матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що саме в результаті нападу собаки відповідачки на ОСОБА_1 останньому були заподіяні тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості та пошкоджено одяг, який був на позивачеві в момент нападу, а тому, відповідно до положень ст.ст. 22, 1166 ЦК України, правильно стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду. Сума матеріальних збитків підтверджується наявними у справі доказами, наданими позивачем - касовими чеками на придбання ліків та довідками медичних закладів. Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про недоведеність вартості пошкодженого собакою одягу позивача, оскільки визначена судом сума вартості цього одягу у 200 грн. позивачкою не спростована ніякими належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має права на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдавала, за наявності її вини.

Враховуючи, що судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження внаслідок укусу собаки, яка належить ОСОБА_2, та які спричинили йому фізичні і моральні страждання, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1 інстанції, що ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка повинна бути відшкодована ОСОБА_2

Відповідно до п. 9 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди" Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер правопорушення, тривалість та обсяг моральних і фізичних страждань, заподіяних позивачу та, виходячи із засад розумності і справедливості, дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про неналежність їй собаки, яка покусала позивача, як такі, що спростовуються матеріалами даної цивільної та адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст.154 ч.2 КУпАП, де постановою суду ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні правопорушення по ст.154 ч.2 КУпАП та судом беззаперечно встановлено належність собаки відповідачці.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сукупність досліджених обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

При перевірці доводів апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено таких порушень норм матеріального і процесуального права, що призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору між сторонами або таких, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, а тому відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції, яке є законним, обґрунтованим і справедливим слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: