АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 26 ( 1 ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: - ОСОБА_5

за участю: представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що працюючи протягом тривалого часу у шкідливих умовах праці на шахтах «Обєднана», «Першотравнева», «Петршотравнева-2», «Петршотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда» та ш. «Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», він отримав професійні захворювання, у звязку з чим висновком МСЕК від 06.06. 2008 року йому первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та визнано його інвалідом третьої групи. Переоглядом 23.06.2009 року ступінь втрати працездатності та група інвалідності залишені без зміни.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 170 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року позов ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто на його користь з ВАТ «Кривбасзалізрудком» у відшкодування моральної шкоди 45000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, а також - на користь держави 8,50 грн. судового збору та 15,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ВАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На його думку, суд помилково до спірних правовідносин застосував норми ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України і ст. 1167 ЦК України та залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004, яким передбачено, що відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України не застосовується до осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню, залишив поза увагою, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав. Також, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач працював на підприємстві ВАТ «Кривбасзалізрудком» лише 9 років 8 місяців із загального стажу 28 років 1 місяць; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту і скороченні часу дії шкідливих виробничих факторів та те що позивачем не надано доказів того, що відповідач не забезпечував його такими засобами. Крім того, вважає, що визначений судом розмір суми моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та при цьому не враховано, що позивачем було пропущено процесуальний строк звернення до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Кривбасзалізрудком» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 працював протягом тривалого часу у шкідливих умовах праці на шахтах «Обєднана», «Першотравнева», «Петршотравнева-2», «Петршотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда» та ш. «Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком».

Висновком МСЕК від 06.06.2008 року йому було первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Переоглядом МСЕК від 23.06.2009 року ступінь втрати професійної працездатності та група інвалідності залишилась незмінною.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.05.2008 року (а.с. 13) встановлено, що винним у виникненні хронічного професійного захворювання позивача є адмінстрація підприємств відповідачів ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком», які порушили ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідачів є безпідставними.

Оскільки в акті розслідування нещасного випадку зазначено, що позивач втратив професійну працездатність, працюючи на шахтах ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є відповідач, та шахтах ВАТ «Кривбасзалізрудком», доводи апеляційної скарги щодо неврахування часу роботи позивача у шкідливих умовах на кожному з підприємств не можуть бути прийняті до уваги.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 06.06.2008 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Щодо строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

За таких обставин колгія судді приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: