АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобовязання видати нові свідоцтва про право на спадщину, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобовязання видати нові свідоцтва про право на спадщину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду та задоволення позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач ОСОБА_3, уроджена ОСОБА_4, народилася 25 жовтня 1952 року, її матір'ю є ОСОБА_5, а відповідач ОСОБА_4 народився 19 червня 1954 року, його матір'ю також є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження.

16 серпня 1972 року позивач ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_6, після цього їй і було присвоєно прізвище «Іванова».

ОСОБА_5 померла 04 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 289097 від 07 травня 2009 року.

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений 25 березня 1992 року Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою, за яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, та взагалі, все те, на що вона матиме право за законом, заповідала відповідачу ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_2

07 травня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Восьмої Дніпропетровської державної

нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, 08 квітня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

08 квітня 2010 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 3-577, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2006 року.

Також, 08 квітня 2010 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 3-579, на ? частину не отриманої пенсії за період із 01 травня 2009 року по 31 травня 2009 року у сумі 739,61 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2010 року позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визначено додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

22 квітня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Проаналізувавши спірні правовідносини, надані докази та норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд встановив, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв відповідач ОСОБА_4, який отримав відповідні свідоцтва.

Але рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2010 року позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, в який вони реалізували своє право, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини 22.04.2010 року. На час їх звернення частки у спадщині були розподілені і потребували перерозподілу, відповідно до вимог ст.ст.1272,1280 ЦК України.

Із теперішнім позовом відповідачі звернулися до суду 21.04.2010 року, тобто раніше ніж в нотаріальну контору.

Врахувавши вимоги ст.67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 1296-1298,1300 ЦК України, а також розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ч.24 якого спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки позивачі не уточнили своїх вимог суд відмовив їм у задоволенні позову.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було відповідного рішення суду.

В суді апеляційної інстанції представник третьої особи нотаріальної контори пояснила, що нотаріусом проведені всі дії щодо реєстрації заяв, поданих позивачами, а постанова про відмову позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину не приймалась у порядку, передбаченому вимогами ст.49 Закону України «Про нотаріат».

Вказані доводи не спростовані належними та достовірними доказами.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для зміни чи скасування судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: