Справа №2-2152/11
РІШЕННЯ

Іменем України

10 травня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Скрипка О.І.

при секретарях Давиденко І.В., Федорченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль" до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на заставлене майно у рахунок погашення заборгованості за кредитом та визначення порядку звернення стягнення на заставлене майно, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_1 Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на заставлене майно у рахунок погашення заборгованості за кредитом та визначення порядку звернення стягнення на заставлене майно, посилаючись на те, що 07.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_1 Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № та договір застави майна № 29321/7137/322904, згідно з умовами якого останньому був наданий кредит в розмірі 116500 грн. зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 15,5 % річних, строком користування на 72 місяці з 07.05.2008 року по 07.05.2014 року, цільове призначення кредиту: придбання автомобілю. В забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів та платежів за його використання, в заставу був наданий придбаний автомобіль «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_1, д.н. НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕВ-12 УДАІ в м.Києві, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ААС 300478, видане ВРЕВ-12 УДАІ в м.Києві 06.05.2008 року.

З метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України позивач та відповідач уклали додаткову угоду №1 від 14.07.2009 року до кредитного договору № від 07.05.2008 року. Відповідно до п.1 додаткової угоди, сторони домовилися збільшити строк кредиту на 16 календарних місяців, у зв»язку з чим дата остаточного погашення кредиту 07.09.2015 року, строк кредиту складає 88 місяців. Відповідно до п.3 додаткової угоди, тимчасово на період з 14.07.2009 року до 14.07.2010 року (кредитні канікули), сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до цієї додаткової угоди.

Відповідач умови кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за користування кредитом не виконує належним чином, чим порушує умови кредитного договору та вимоги діючого законодавства України.

Заборгованість відповідача перед банком станом на 08.09.2010 року становить 204632 грн. 34 коп., а саме: залишок за кредитом в сумі 133853 грн. 37 коп., прострочена заборгованість за кредитом в сумі 2648 грн. 98 коп., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 24358 грн. 93 коп., пеня за прострочення кредиту в сумі 472 грн. 41 коп. та пеня за прострочення відсотків за кредитом в сумі 43298 грн. 65 коп., а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, а також уточнив в частині стягнення судових витрат на публікацію в газеті «Урядовий кур»єр» в сумі 420 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України, в тому числі і через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 24.03.2011 року № 53.

Враховуючи інтереси позивача, тривалий час розгляду справи, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково доведеними та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії кредитного договору, 07.05.2008 року між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту та застави майна № НОМЕР_3, згідно з умовами якого останньому був наданий кредит в розмірі 116500 грн. зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 15,5 % річних, строком користування на 72 місяці з 07.05.2008 року по 07.05.2014 року, цільове призначення кредиту: придбання автомобілю (а.с.10-15).

Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредиту та погашення відсотків за користування кредитом не виконує належним чином, чим порушує умови кредитного договору та вимоги діючого законодавства України.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, у порядку встановленому договором.

29 січня 2009 року ОСОБА_1 направляв відповідачу претензію- повідомлення про невиконання зобов'язань по кредитному договору, а саме про сплату заборгованості по кредиту, нарахованим процентам та пені, відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Аналогічні вимоги містяться в ст. 20 Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержателя має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченою вимогою, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 08.09.2010 року становить 204632 грн. 34 коп., а саме: залишок за кредитом в сумі 133853 грн. 37 коп., прострочена заборгованість за кредитом в сумі 2648 грн. 98 коп., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 24358 грн. 93 коп., пеня за прострочення кредиту в сумі 472 грн. 41 коп. та пеня за прострочення відсотків за кредитом в сумі 43298 грн. 65 коп. (а.с.8-9).

Суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає нормам законодавства, матеріалам справи та умовам кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не виконав покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим позивач отримав право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

Виходячи з наступного, відповідно до чинного законодавства України своєю неправомірною бездіяльністю ОСОБА_2 порушив прийняті ним на себе зобов»язання, встановлені кредитним договором.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України: «договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом».

При цьому суд враховує, що кредитний договір між сторонами не розірваний, тим самим продовжуються нараховуватись відсотки по кредиту, що призводить до погіршення стану як відповідача, так і позивача, тому стягуючи загальну заборгованість за кредитним договором, суд вважає необхідним розірвати кредитний договір, укладений 07.05.2008 року між позивачем та ОСОБА_2

При цьому суд відмовляє Публічному акціонерному товариству „ОСОБА_1 Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль" в задоволенні вимог по визначенню порядку та зверненню стягнення, шляхом передачі предмету застави позивачу з правом зняття з реєстраційного обліку транспортного засобу, з тих підстав, що відповідно до вимог ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках встановлює спосіб і порядок виконання рішення. .

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Крім того, відповідно до ст.79 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 витрати позивача на публікацію оголошення в газеті «Урядовий курєр» в сумі 420 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 79, 88, 212-215, 373 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 590 ч.2, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст.24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір № від 07.05.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_3 від 07.05.2008 року в сумі 204632 грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а також витрати на публікацію в газеті «Урядовий кур»єр» в сумі 420 грн.

Звернути стягнення у рахунок покриття заборгованості за кредитним договором № від 07.05.2008 року в розмірі 204632 грн. 34 коп. на предмет застави - автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_1, д.н. НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕВ-12 УДАІ в м.Києві 06.05.2008 року за ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ ААС 300478, виданого ВРЕВ-12 УДАІ в м.Києві.

В решті позовних вимог Публічному акціонерному товариству „ОСОБА_1 Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль" - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: