Справа № 22-ц-1978/11 Головуючий у І інстанції Толкачова Л.А.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.01.2011
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Поліщука М.А.

суддів Голуб С.А., Малорода О.І.

при секретарі Мягкій Т. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 9 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення заборгованості за договором кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 9 грудня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» задоволено частково.

.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 банк «Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_5 Аваль» заборгованість в розмірі 456 300 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 банк «Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_5 Аваль» витрати по сплаті судового збору, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 1 950 грн. 00 коп.

В задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет: земельну ділянку, розташовану на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району урочище «Букаєвиця», надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1461 га, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що суд ухвалив своє рішення на підставі неналежних і недопустимих доказів. Доказами повернення відповідачем кредиту апелянт вважає лише касові документи (виписки банку) по кредитному рахунку ОСОБА_4 Таких документів в розпорядженні суду не було, а тому у суду не було підстав встановлювати обставини щодо несплати відповідачем ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором Позивачем встановлена дата виникнення заборгованості з 15 жовтня 2008 року, саме з цієї дати позивач нараховує пеню по тілу кредиту та по відсоткам.

Беручи до уваги положення ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, враховуючи відсутність пред»явлення позивачем вимоги до ОСОБА_2 про погашення заборгованості протягом шести місяців з дня виникнення заборгованості, апелянт вважає , що договір поруки припинився.

Проте судом не було взято до уваги зазначені обставини, в обґрунтуванні свого рішення, яким суд солідарно стягує з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором, не вказується з яких підстав суд не бере до уваги наведені вище обставини.

Просить рішення суду скасувати і справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в справі, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не піддягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_5 банк «Аваль» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір про надання відповідачу кредиту в сумі 436 450 грн. на строк 180 місяців з 17 жовтня 2007 року по 17 жовтня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 13,75 % річних.

Факт надання кредитних коштів підтверджується квитанціями від 17.10.2007 року № ОРЛ//819-39.

17 жовтня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 96-05/13/206. Відповідно до п.п. 2.2. договору поруки Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання ОСОБА_4, які виникають з умов кредитного договору № 014/9408/85/62529 від 17 жовтня 2007 року, а саме: повернути кредит розмірі 436 450 грн. сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірах строках та випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачі порушили умови укладених ними договорів, а тому мають повернути банку отриманий кредит.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Пред»явивши позов, позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_4 перед позивачем по поверненню отриманих коштів.

Відповідачі, будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з»являлись, свої заперечення на позов суду не надали. Саме на відповідачів покладається обов»язок спростувати доводи позивача про неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору, надавши суду відповідні докази, а саме квитанції про повернення кредиту. Таких доказів апелянт не надав і до апеляційного суду, таким чином голослівно спростовуючи висновки суду першої інстанції.

Також судова колегія не погоджується із доводами апелянта про те, що порука припинилась, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителя.

У п.3.1 договору поруки визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань.

Відповідно до ч.1,4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 5.1. Договору поруки, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 договір діє до повного виконання Боржником зобов»язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов»язань в повному обсязі.

Також порука припиняється, якщо ОСОБА_5 в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя ( п.4 ст. 559 ЦК України)

Таким чином, оскільки строк виконання основного зобов»язання відповідно до п. 9.1 кредитного договору встановлений до повного погашення кредитної заборгованості позичальника за цим договором (суми кредиту, процентів за користування , комісії, неустойки, відшкодування можливих збитків), доводи апелянта про припинення договору поруки є необґрунтованими.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до прийнятих сторонами умов договору, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку, стягнувши з відповідачів в солідарному порядку заборгованість з погашення суми кредиту, відсотків за користування цими коштами та штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання. Розрахунки по заборгованості, надані позивачем, на думку колегії, не викликають сумнівів у їх вірності.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновок суду щодо задоволення позову ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» і стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, а також щодо відмови у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є вірним та обґрунтованим, таким, що узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307 ч.І п.1, 308, 314 ч.І п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді