№ 2-376/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

08 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - СГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в якому зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1998 р., зареєстрованого на Українській товарній біржі, належить квартира № 5 в житловому будинку № 66 по вул..Військбуд в м.Запоріжжя.

Після реєстрації договору в ОП ЗМБТІ, відповідач попросив її зареєструвати його в квартиру на декілька місяців. Фактично в квартирі ОСОБА_2 ніколи не мешкав, його майна в квартирі не має, членом родини відповідач їй не доводиться.

Посилаючись на ст..29, 319, 321, 379, 391 ЦК України, за позовом ОСОБА_1 просить усунути перешкоди в користуванні квартирою № 5 в житловому будинку № 66 по вул..Військбуд в м.Запоріжжя шляхом скасування реєстрації ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач вказав, що він тривалий час проживає в спірній квартирі, проводить там ремонтні роботи, іншого житла не має.

Представник третьої особи СГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, заслухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

В відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, судом встановлено, що позивач звернулась до суду за захистом, як вона вважає, свого порушеного відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підтвердження свого права власності на вказану квартиру посилається, як на доказ, на договір купівлі продажу вказаної квартири, що зареєстрований на Українській товарній біржі за № 36056 (а.с.5), який зареєстровано в ОП ЗМБТІ 18.12.1998 року, про що зроблено запис в реєстровій книзі № 286, реєстровий № 39464 (а.с.6).

Оцінюючи вказаний доказ з огляду на його допустимість, суд, керуючись ст. 59 ЦПК України, згідно з якою суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтвердження певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, не може прийняти його до уваги як недопустимий, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що судом розглядався спір між сторонами щодо права власності на квартиру за договором, який був укладений у 1998 році, тобто правовідносини між сторонами виникли в 1998 році до набрання чинності Цивільним кодексом України.

За таких обставин, суд застосовує до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦК УРСР, недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних відносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору відповідно до ст. 47 цього Кодексу, згідно з якою нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що договір купівлі продажу вказаної квартири, що зареєстрований на Українській товарній біржі за № 36056 та не посвідчений нотаріально, є недійсним в силу закону (ст. 47 ЦК УРСР) та не може бути прийнятий судом, як доказ набуття права власності позивачем на спірну квартиру.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру залишені ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2011 р. без розгляду, рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2011 р. аналогічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не набула права власності на квартиру, за захистом якого вона звернулась до суду, в звязку з чим відмовляє в позові.

У відповідності до ст..88 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10, 51-61, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст..ст.47, 48, 227 ЦК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - СГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Дмитрюк