АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року Закрите ( у теперішній час - Публічне) акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - Банк) звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем 16 липня 2005 року, пославшись на те, що боржник не виконує своїх зобов'язань за договором, у звязку з чим станом на 27 квітня 2009 року його загальна заборгованість склала 4775,58 грн., із яких : 1236,56 грн. - заборгованість за кредитом, 2569,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 969,15 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Тому позивач просить стягнути з відповідачки - заборгованість за договором у розмірі 4775,58 грн., а також судові витрати у розмірі 59,40 грн. судовий збір та 250 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. На обґрунтування відповідач зазначив, що відповідачем по справі за період з моменту укладання кредитного договору до закінчення строку його дії було здійснено 8 платежів на загальну суму 2659,00грн., у той час як необхідно було здійснити 12 платежів по 327,65 грн. на загальну суму 3931,80 грн. Таким чином на час припинення здійснення платежів заборгованість перед банком складала 1272,80 грн. Відповідач по справі у лютому 2006 року не здійснила чергового платежу у визначений термін, тому за період з 01 квітня 2006 року по 27 квітня 2009 року, тобто до моменту звернення до суду, їй було здійснено нарахування поточних та прострочених процентів на суму залишку заборгованості за кредитом за підвищеною ставкою, яка відповідно до п. 3.2 Договору складає 6 % на місяць (72% на рік). Відповідач по справі після сплину терміну дії договору у липні 2008 року добровільно здійснила платіж у сумі 95,69 грн., тому, з урахуванням цього платежу, та платежу в сумі 330грн., здійсненому відповідачем 24 лютого 2006 року, сума заборгованості була визначена у розмірі 4775грн.58коп. У звязку із цим висновок суду про відсутність заборгованості відповідача та рішення суду про відмову в позові, на думку Банку, є неправильними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 2005 року сторонами укладено кредитний договір №DNH4KP30360163, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3439,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.07.2006 року.

Відповідно до п.1.2 Договору погашення заборгованості за Договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 327,65 грн. для погашення заборгованості за Договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати Банку відповідно до п.п 3.9, 3.17 Договору; для виконання цього Договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості: 5361. Відповідно до п. 3.2 Договору, при порушення позичальником зобов'язань по погашенню Кредиту, передбачених п. 1.1, 1.2 Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00 на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_4 належним чином виконувала умови договору, а заборгованість за договором нарахована позивачем безпідставно.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки вони не в повній мірі відповідають обставинам справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що Банком дійсно безпідставно не врахований черговий платіж, здійснений відповідачем 24 лютого 2006 року в сумі 330,0грн. Цей платіж враховано позивачем лише 28 березня 2006 року, у звязку з чим відповідачці безпідставно нараховані проценти у підвищеному розмірі за період з 01 по 27 березня 2006 року та пеня на загальну суму 19грн.91коп.

Проте під час ухвалення рішення судом не враховано, що відповідачем не сплачені чергові платежі за користування кредитними коштами у квітні, травні, червні та липні 2006 року на загальну суму 1236грн.56коп., у звязку з чим Банк скористався правом, передбаченим п. 3.2 кредитного договору, та підвищив проценти за користування кредитними коштами до 6 процентів на місяць (72 процентів на рік) від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Як убачається із розрахунку заборгованості, наданого Банком та узгодженого з представником відповідача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, заборгованість за договором складає 4755грн.67коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 1236грн.56коп.; заборгованість за процентами 2569грн.87коп., заборгованість з пені 949,24грн.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 посилалася на свою фінансову неспроможність виконати зобовязання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 617 ЦК передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не мав підстав для відмови Банку в задоволенні позовних вимог.

У звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з ОСОБА_4 на користь банку заборгованості в сумі 4755,67грн.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим з ОСОБА_4 на користь Банку необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій на загальну суму 459,1грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 4755 (чотири тисячі сімсот пятдесят пять) грн.. 67коп., а також судові витрати в сумі 459 (чотириста пятдесят девять) грн..10коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_5