Справа № 0417/2-1208/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 листопада 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

при секретарі Баштаненко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в березні 2011 року звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в своїй позовній заяві посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду. Їм було видано свідоцтво про право власності на житло від 03.04.2001 року, де було вказано, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ними постійно з 1999 року однією сімєю без прописки проживала вона - ОСОБА_1 ( дівоче прізвище ОСОБА_2) разом з матірю ОСОБА_2, як їх близькі родичі. ОСОБА_4 була двоюрідною бабкою ( рідна сестра бабки ОСОБА_5Й.) і інших родичів вони не мали.

21.04.2001 року померла ОСОБА_4 Після її смерті спадкове майно у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_2 успадкувала її рідна сестра ОСОБА_5 ( її бабка). 09.07.2001 року померла ОСОБА_3 ( яка була свекрухою ОСОБА_4Й.). Спадкоємцями майна після її смерті не було. Але, після її смерті, майном: ? частиною квартири АДРЕСА_3, продовжували володіти та користуватися вона та її мати ОСОБА_2 01.11.2003 року ? частини квартири АДРЕСА_4 була подарована ОСОБА_5 ( спадкоємець після смерті ОСОБА_4Й.) ОСОБА_2 ( її матері) на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 17.08.2007 року між нею та ОСОБА_7 було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №622. Їх сімя продовжувала користуватися квартирою і користується до теперішнього часу.

Вважає, що вона добросовісно заволоділа ? частиною квартири АДРЕСА_4, так як в 2000 році не тільки з дозволу, а й на прохання власників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вселилась та відкрито, безперервно володіє і користується нею з 2000 року по теперішній час, тобто більше ніж 10 років. Нею та її матірю за весь час проживання в квартирі проводилася оплата за комунальні послуги, періодично купувалася побутова техніка та меблі, де в документах вказано адресу: АДРЕСА_5 та укладалися договори на газопостачання, надання послуг електрозвязку, підключення кабельного телебачення. Просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 49,8 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 15,3 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; кухні, площею 7,6 кв.м.; коридору, площею 7,4 кв.м.; ванної, площею 2,7 кв.м; туалету, площею 1,2 кв.м.; кладова, площею 0,3 кв.м.; кладова , площею 0,5 кв.м.; лоджа, площею 1,9 кв.м.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Третя особа просила суд позов задовольнити. Вказала, що вони з донькою з дозволу та на прохання власників вселилися в квартиру та більше 10 років проживають в ній.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 2001 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно до розпорядження від 03 квітня 2001 року за №3/269/2001 квартира АДРЕСА_6 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16).

Як встановлено в судовому засіданні та підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі з 1999 року однією сімєю без прописки проживали ОСОБА_1 ( дівоче прізвище ОСОБА_2) разом з матірю ОСОБА_2, як їх близькі родичі. ОСОБА_4 була двоюрідною бабкою ( рідна сестра бабки ОСОБА_5Й.) і інших родичів вони не мали.

Доказами родинного звязку між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є: копія свідоцтва про народження ОСОБА_9, копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_7, копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_11, копія свідоцтва про народження ОСОБА_11, копія свідоцтва про народження ОСОБА_12Й, та ОСОБА_13, копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14, копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_14, копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ( а.с. 19-23,35-37)

21.04.2001 року ОСОБА_4 померла ( а.с.24) . Після її смерті спадкове майно у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_2 успадкувала її рідна сестра ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 березня 2002 року, посвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_17, зареєстровано в реєстрі за №5-206 ( а.с.25).

Відповідно до договору дарування від 01 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №2742, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 ( третя особа по справі) належну їй ? частину квартири АДРЕСА_6 ( а.с. 30,31).

09.07.2001 року ОСОБА_3 померла ( а.с. 18). Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2011 року за №1736/01/16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 померлої 09.07.2001 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с.100).

Після її смерті, майном: ? частиною квартири АДРЕСА_3, продовжували володіти та користуватися ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_2 17.08.2007 року між ОСОБА_1 ( дівоче прізвище ОСОБА_2) та ОСОБА_7 було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №622. Їх сімя продовжувала користуватися квартирою і користується до теперішнього часу, тобто більше ніж 10 років. ОСОБА_1 та її матірю ОСОБА_2 за весь час проживання в квартирі проводилася оплата за комунальні послуги. Це підтверджується квитанціями про оплату, копії яких додані до матеріалів позовної заяви в період з 2001 року по теперішній час. В період з 2000 року по теперішній час ОСОБА_1 періодично купувалася побутова техніка та меблі, де в документах вказано адресу: АДРЕСА_5 та укладалися договори на газопостачання, надання послуг електрозвязку, підключення кабельного телебачення ( а.с. 38-56).

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що дії позивачки при вселенні були добросовісними, оскільки в 2000 році вона не тільки з дозволу, а й на прохання власників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вселилась та відкрито, безперервно володіє і користується квартирою з 2000 року по теперішній час, тобто більше ніж 10 років.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку проте, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Керуючись: ст.344 ЦК України, ст. ст.3,7,11, 15, 60, 212- 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 49,8 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 15,3 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; кухні, площею 7,6 кв.м.; коридору, площею 7,4 кв.м.; ванної, площею 2,7 кв.м; туалету, площею 1,2 кв.м.; кладова, площею 0,3 кв.м.; кладова , площею 0,5 кв.м.; лоджа, площею 1,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар