АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3826/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Городничої В.С.

суддів Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі Лещинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про витребування автомобіля із чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 березня 2008 року уклав з відповідачем кредитно-заставний договір на купівлю автомобіля. Позивачем сплачується сума наданого кредиту згідно із графіком, та оплатити процентів за користування кредитом. Але 09 червня 2009 року відповідач незаконно відібрав у нього належний йому автомобіль, начебто через борги за кредитним договором. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки борг є, але він його погашає. Просив суд зобовязати відповідача повернути йому його автомобіль, витребувавши його з чужого незаконного володіння, задовольнивши позов в повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року ОСОБА_2 в задоволені позову до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування автомобіля із чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права та не відповідає обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 26 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNQOAN02000157, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 51018,20 грн. Згідно умов договору позичальник зобовязався сплачувати банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,48 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 25 березня 2015 року. Кредит було надано для придбання автомобіля.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNQOAN02000157 від 26.03.2008 року позивач з відповідачем уклали договір застави рухомого майна, згідно якого позивач надав в заставу придбаний за наданий кредит автомобіль марки ДЕУ Нексія, 2008 року, тип ТЗ: легковий, р/н: АЕ 7611 СЕ. Відповідно до умов договору застави позичальник/заставодавець у випадку порушення будь-якого зобовязання за кредитним договором чи/або договором застави повинен доставити предмет застави до відповідного відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у тижневий строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, позичальник свої зобовязання виконав частково. Позичальник на протязі всього строку кредиту неодноразово порушував строки погашення кредиту допускаючи прострочену заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Так у відповідності до вказаного в договорі застави позичальник/заставодавець особисто 09 червня 2009 року здійснив доставку предмета застави відповідачу та передав вказаний предмет застави ПриватБанку для подальшого його поміщення на спеціалізовану стоянку, забезпечену охороною, що підтверджено актом прийому передачі, який власноручно підписаний позичальником.

Згідно ст.44 Закону України «Про заставу» заклад це застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Згідно ст.45 Закону України «Про заставу» заставодержатель зобовязаний негайно повернути предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобовязання. А забезпечене закладом зобовязання позичальника повернення кредиту та іншої заборгованості відповідно до умов договору у повному обсязі.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позичальником були вчинені суттєві порушення умов договорів, а саме, зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором. А отже в діях працівників банку не вбачається протиправності та незаконності і в разі усунення позичальником повної заборгованості за кредитом, банк передасть позичальникові предмет застави.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції повно та правильно зясував характер спірних правовідносин, правильно застосував зазначені норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: