АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/471/11 Справа № 22ц-9124/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі Костюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року по справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку: з ОСОБА_2 на користь позивача у рахунок погашення кредитного договору № HECFGK00001652 від 31.03.2006 року - 1 232 704, 09 грн.; з ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2 по даному договору - 200 грн.; з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SAMDN0030 від 31.03.2006 року 4988, 32 грн.; з ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2 по даному договору - 200 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач 2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2006 року між позивачем та відповідачем 2 був укладений кредитний договір № HECFGK00001652, за яким банк зобов*язався надати позичальнику кредит у розмірі 116 324 доларів США, а ОСОБА_2 зобов*язалася повернути отриманий кредит та сплатити його відсотки у встановленому договором розмірі та строки.

На виконання даного договору відповідач 2 отримала від банку 100 000 доларів США, що підтверджується матеріалами справи.

Також, 31 березня 2006 року між вказаними сторонами був укладений кредитний договір № SAMDN0030, за умовами якого позивач, надав відповідачу 2 кредит в сумі 7 000 грн., з перерахуванням грошових коштів на картковий рахунок, а ОСОБА_2 зобов*язалася повернути кредит та відсотки у встановленому договором розмірі та строки.

12 січня 2009 року між ТОВ «"Українське фінансове агентство "Верус" та Приватбанком укладений договір поруки № 467 та додаток до нього, згідно якого розмір відповідальності даного поручителя перед кредитором визначено сумою в 200 грн.

Станом на 10.11.2010 року за ОСОБА_2 утворилась заборгованість: за кредитним договором № HECFGK00001652 від 31 березня 2006 року в розмірі 155 773,95 доларів США що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 232 904, 09 грн.; а за договором № SAMDN0030 від 31.03.2006 року 1092,35 грн.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням зазначених вище обставин та положень ст. ст. 526, 527, 554, 1050, 1054 ЦК України, суд обґрунтовано задовольнив частково вимоги ПАТ КБ "Приватбанк".

При цьому, вирішуючи вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованості, суд правильно встановив, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання щодо сплати кредитів та процентів за користування ними, однак повного розрахунку за двома кредитними договорами в рішенні не навів, крім того вийшов за межи позовних вимог позивача.

Так, ПАТ КБ «Приватбанк», в процесі розгляду справи, звернулося до суду з заявою про уточнення позовних вимог, з якої видно, що за кредитним договором №SAMDN0030 від 31.03.2006 року утворилась заборгованість на 10 листопада 2010 року в сумі 1092,35 грн., яку і просив стягнути з відповідачки.( а.с. 33)

Між тим, суд першої інстанції посилається на заборгованість станом, як на 29 жовтня 2009 року, яка склала за гривневим кредитом чомусь 655,5295 доларів США, або 5 188,32 грн., так і на заборгованість в сумі 1092, 35 грн., але ж стягує за рішенням за мінусом 200 грн. 4 988,32 грн.

Колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду підлягає зміні, а стягнута сума зменшенню з 4988,32 грн. до 1092,35 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума - 1 232 704,09 грн. за кредитним договором від 31 березня 2006 року за № HECFGK00001652, яка складається згідно розрахунку позивача з: заборгованості за кредитом 95174,38 доларів США; відсотків за користування кредитом 30441,55 доларів США; комісії -4830 доларів США; пені за кредитом 17880,13 грн. за мінусом 200 грн. з урахуванням поручителя ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус».

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач 2 в процесі розгляду справи звернулася до суду із заявою.(а.с. 116)

Суд у порушення ч. 2 ст. 258 ЦК України, стягуючи пеню в розмірі 17880, 13 доларів США, на вказане уваги не звернув.

А тому, колегія суддів вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені за період з жовтня 2009 року по жовтень 2010 року в розмірі 104 738,20 грн.,а рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 березня 2008 року № HECFGK00001652 на загальну суму 1 232 704, 09 грн. підлягає зміні зі зменшенням розміру до 1 127 965,89 грн.

Розглядаючи спір щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус" у рахунок погашення кредитних договорів від 31.03.2006 року № HECFGK00001652 та № SAMDN0030 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», колегія суддів вважає, судом допущено порушення норм процесуального закону.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно із ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України зазначені положення закону не врахував, об*єднав в одне провадження вимоги юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк» до юридичної особи - ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус", які виникли з укладеного договору поруки від 12.01.2009 року і, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус" про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 310 ЦПК України, із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ст. 205 ЦПК України.

В іншій частині доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає не суттєвими.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" про стягнення заборгованості - скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" змінити.

Зменшивши розмір стягнення за кредитним договором від 31 березня 2006 року № HECFGK00001652 з 1 232 704,09 грн. на 1 127 965,89 грн., № SAMDN0030 з суми 4988,32 грн. на 1092,35 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: