АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Болтунової Л.М.

суддів: Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі: Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачі зазначали, що 16 червня 2010 року помер їх батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Максима Рильського, 83 у м. Дніпропетровську. (а.с.4)

Спадкоємцями першої черги являються: мати померлого ОСОБА_2 та вони діти.

Посилаючись на те, що вони були введені в оману відповідачкою, яка їм повідомили, що їх батько ще при житті подарував їй спірний будинок, і тому ніякого спадкового майна після його смерті не залишилося, просили суд визнати ці обставини поважними, у відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України визначити їм строк тривалістю в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2011 року було задоволено позовні вимоги. Визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, тривалістю три місяця з дня набрання рішення суду законної сили.

В апеляційній скарзі відповідачка просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову позивачам, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, неповне з*ясування судом обставин та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог і наданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2010 року помер ОСОБА_5 - батько позивачів та син відповідачки.( а.с.7)

Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по вул. Максима Рильського, 83 у м. Дніпропетровську.

Спадкоємцями першої черги являються позивачі та відповідачка.

ОСОБА_2 в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлого сина.

Позивачі у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися і цей строк ними пропущений.

Звертаючись з позовом, позивачі посилалися на єдину причину пропуску строку введення їх в оману бабусею - відповідачкою по справі, оскільки вони вважали, що на спадок є договір дарування, і ніякого спадкового майна не залишилося.

З пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду видно, що він із сестрою з 2005 року перестали спілкуватися з бабусею - відповідачкою по справі, а з 2007 року з батьком, який був лежаче хворий. Про розшук спадкоємців після смерті їх батька ОСОБА_5, йому та сестрі стало відомо від знайомої ОСОБА_6 , яка прочитала об*яву в газеті «Вісті придніпров*я».

Постановою Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 11 травня 2011 року було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. (а. с. 6)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції посилаючись на положення ст. 1272 ЦК України, прийшов до висновку, що строк ними був пропущений з поважних причин, не навівши достатніх мотивів з цього приводу. ( а.с.65)

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в ч.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів вважає, що позивачі не надали безспірних доказів поважності причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку задовольняючи їх вимоги, тому рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню, так як вказана причина пропуску зазначеного строку не є тією обставиною, яка б підтверджувала поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України , колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2011 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: