АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Пищиди М.М., Кіктенко Л.М.

при секретарі - Коляді О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»

про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «МГЗК» про відшкодування моральної шкоди, вказуючи на те, що він працював на ВАТ "МГЗК" з 1983 року підземним гірником. Під час роботи захворів хронічним захворюванням, 21.01.2009 року, згідно висновку МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності та 60 % втрати працездатності. В зв'язку із чим він звільнився з роботи, втратив нормальні життєві зв'язки. Просив стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 9000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» просить рішення Марганецького міського суду від 14 жовтня 2011 року скасувати та відмовити у задоволенні позову, оскільки суд не врахував обставини у справі та порушив норми матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, апеляційний суд, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 працював на підприємстві ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»із грудня 1986 року до січня 2009 року підземним гірником очисного вибою.

Під час роботи на підприємстві ОСОБА_2 захворів захворюваннями - радікулопатія шийна та попереково-крижова з вираженими порушенням біомеханіки хребта на фоні спондилоартрозу хребта, ретроспондилолістезу, стійким больовим синдромом і м'язово-тонічним синдромом, деформівний артроз коліних суглобів. Вегето-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок з периферичною ангіодистонією у вигляді плечолопаткового періатрозу, деформівного артрозу колінних суглобів. Хронічне захворювання легень ( пило токсичний бронхіт, емфізема легень), які визнанні професійними Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини.

09 січня 2009 року було складено Акт розслідування хронічного захворювання відповідно до якого причинами професійного захворювання є вплив на протязі трудової діяльності пилу, марганцю, несприятливого мікроклімату (підвищена вологість, рівень пилу).

Згідно висновку МСЕК від 21.01.2009 року ОСОБА_2 встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

Обставинами у справі підтверджується, що позивач неодноразово проходив курс лікування стаціонарно та амбулаторно в міській та обласній лікарнях, повинен був звільнитись з роботи. ЦІ обставини призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, що спричинило моральні страждання. Оскільки позивач захворів професійними захворюваннями з вини відповідача, який не створив безпечні умови праці, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Не створення належних умов працівнику підтверджено Актом розслідування, в якому зазначені рекомендації комісії щодо запобігання професійних захворювань в майбутньому, а саме забезпечення контролю за використанням засобів індивідуального захисту, дотримання режиму праці та відпочинку працівників. Зазначені рекомендації дають право вважати, що роботодавцем порушувався режим роботи працівників та допускалася безконтрольність за використанням засобів індивідуального захисту.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України за трудовим договором на роботодавця покладено обов»язок забезпечити належні, безпечні і здорові умови праці, обов'язок створити які з впровадженням сучасних санітарно-гігієнічних засобів для запобігання виникненню професійних захворювань.

Небезпечні та шкідливі умови праці і фактори на робочому місці, про які згідно з ст. 29 КЗпПУ попереджається працівник до фактичного допуску до роботи, за своєю природою є обставинами, що свідчать про ступінь ймовірності виникнення внаслідок виконання обумовленої трудовим договором роботи професійного захворювання з втратою працездатності, про виникнення якого сторонам трудового договору (ст. 21 КЗпПУ) заздалегідь невідомо, бо воно не неминучим. У зв'язку з цим працівник, даючи розписку, засвідчує лише свою обізнаність з ризиків захворювання, виникнення якого припускається і не залежить від волі осіб, та з яким пов'язана втрата здоров'я і працездатності, як професійної, так і загальної, а не дає згоду на втрату цієї працездатності.

А тому, посилаючись на вимоги ст. 237-1 КЗпП України суд обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_2

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що із врахуванням вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», підприємство є неналежним відповідачем у справі, а також про те, що відсутня вина підприємства і не встановлено факту спричинення моральної шкоди позивачу.

Положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання працівника за рахунок коштів Фонду соціального страхування.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, працівник має право на відшкодування моральної шкоди, у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність довідки МСЕК на предмет встановлення факту спричинення позивачу моральної шкоди, оскільки відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував моральні страждання, які спричинені ОСОБА_2 професійним захворюванням - настання наслідків, пов'язаних із втратою працездатності на 60 відсотків, встановлення 3 групи інвалідності, знаходження тривалий час на лікуванні, а тому задовольнив позов частково, що відповідає характеру спричинених позивачу страждань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому немає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: