Справа № 2-20/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

при секретарі Шевченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Приват-такси до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві так і представник позивача в ході судового розгляду посилався на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2007 року було стягнено солідарно з ТОВ Приват-такси та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди 8938 грн.; на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.; на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.; на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.; державне мито на користь держави в розмірі 114грн. 88 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 30 гривень. З метою належного виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 18 березня 2008 року ТОВ Приват-такси перерахувало заборгованість разом з виконавчим збором у сумі 86831 грн. 80 коп. на розрахунковий рахунок відділу ДВС у Жовтневому районі, тобто одноособово в повному обсязі виконало рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2007 року по справі №2-324/2007. Тому просили стягнути з відповідача заборгованість 43415 грн. 90 коп. та судові витрати по справі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Вказав, в запереченнях що позивач обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на норми матеріального закону, якими вказані правовідносини не регулюються. Крім того провадження по кримінальній справі відносно нього закрито 05.08.2008 року на підставі п.2 статті 6 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину. Дорожньо-транспортна пригода, наслідком якої стала загибель ОСОБА_5 сталася з причини невиконання пішоходом Правил дорожнього руху. Просив в позові відмовити.

Представник третьої особи Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання 21.07.2011 року не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2007 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ТОВ Приват-таксипро відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволені в повному обсязі. Стягнено солідарно з ТОВ Приват-таксита ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 8938 грн.; на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.; на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.; на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.; державне мито на користь держави в розмірі 114 грн.88 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 30 гривень. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2007 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2007 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 14 лютого 2008 року Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2007 року залишено без зміни.

Жовтневим Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі виконавчих листів №2-1672 від 23.05.2007 року виданих Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було відкрито три виконавчі провадження, які 26.11.2008 року було обєднано в зведене виконавче провадження за №В6-549 ( а.с.43,46,49,52) .

18.03.2008 року кошти у сумі 86831 грн. 80 коп. за платіжною вимогою державного виконавця були списані з рахунку ТОВ Приват-таксита зараховані на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ( а.с. 61,62).

25.03.2008 року стягнені з ТОВ Приват-таксиза рішенням суду кошти були перераховані стягувачам: ОСОБА_4 -20000грн.; ОСОБА_3 -30000грн.; ОСОБА_2 -28938 грн. і виконавчий збір 7893грн. 80 коп. (а.с. 64,65,66,67).

Відповідно до Постанов від 31.03.2008 року виконавче провадження закінчено (а.с.45,48,51)

Суд не може взяти до уваги твердження відповідача, про те, що він звільняється від відшкодування шкоди, оскільки провадження по кримінальній справі закрито, оскільки відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено, ці обставини.

Як показав судовому засіданні представник позивача, що оскільки підприємством одноособово виконано рішення суду, то вони на підставі ст.ст.541- 544 ЦК України просять суд стягнути із відповідача половину від оплаченої суми 43413 грн. 90 коп.

Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу ( регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

І хоча позивачем правомірно заявлено вимоги щодо стягнення половини оплаченої ним суми, однак посилання позивача на норми матеріального права на ст.541-545 ЦК України, суд вважає неправомірним, оскільки рішення суду щодо відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не породжує права і обовязки, а є засобом примусового виконання існуючих прав, що виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Рішення суду здатне породжувати цивільні права і обовязки лише у випадках, установлених актами цивільного законодавства, про що прямо вказується в ч.5 ст.11 ЦК України.

Виходячи із вищевикладеного і оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись: ст.ст. 543-545 ЦК України, ст. ст.3,7, 11, 15, 60, 61, 88, 212- 215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю Приват-такси відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції

шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар