АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відкритого (у теперішній час Публічного) акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») та просив стягнути з відповідача 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійними захворюваннями.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2011 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку відносно того, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є належним відповідачем у справі, залишив поза увагою, що позивач працював у структурних підрозділах ПАТ «Кривбасзалізрудком», які були ліквідовані, однак вони не мали статусу юридичної особи, а тому всі права і обовязки щодо колишніх працівників за період їх роботи у структурних підрозділах залишаються у юридичної особи, до якої вони належали, тобто у відповідача. Крім того, відповідачем не надано доказів, що підприємства «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахист» та «Кривбасшахтозакриття» є правонаступниками відповідача в частині, що стосується колишніх його працівників.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював з 13.03.1985 року по 05.08.1985 року підземним гірником ВКБ Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», з 05.08.1985 року по 01.03.1987 року підземним кріпильником ВКБ Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», з 01.03.1987 року по 01.11.1987 року підземним кріпильником шахти «Першотравнева-1» Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», з 01.11.1987 року по 01.07.1991 року підземним гірником шахти «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда», з 01.07.1991 року по 31.12.1991 року підземним кріпильником шахти «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда», з 27.01.1994 року по 03.01.1995 року підземним кріпильником шахти «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда», з 03.01.1995 року по 19.03.1998 року підземним кріпильником шахти «Першотравнева» ВО «Кривбасруда», з 20.03.1998 року по 01.09.1998 року інспектором охорони праці шахти «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда»

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 22 січня 2008 року ОСОБА_4 встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст.; радикулопатія попереково-крижова з помірно-вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, у звязку з чим було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання від 29 січня 2008 року.

Згідно п.п. 17, 19 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача робота протягом 11 років в умовах важкої фізичної праці та запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, винним в профзахворюваннях позивача визнане керівництво ВКБ Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» за період роботи ОСОБА_4 на цих підприємствах, яке не виконувало вимоги ст. 153 КЗпП України, щодо створення на робочих місцях умов праці, відповідно вимогам нормативних актів.

Висновком МСЕК від 09 квітня 2008 року ОСОБА_4 первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності, з яких 20 % по ХОЗЛ та 20% по радикулопатії.

Відмовляючи позивачу в задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності у відповідача обовязку по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди, у звязку з тим, що останній є неналежним відповідачем у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як убачається із матеріалів справи, шахта «Першотравнева-Дренажна» наказом № 139 від 11.09.1998 року була виключена зі складу структурних одиниць ВО «Кривбасруда» та на базі шахт «Першотравнева-Дренажна» і «Гігант-Дренажна» було створено нове підприємство - Державне підприємство «Кривбасгідрозахист».

Наказом Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року призначено комісію з припинення діяльності ДП «Кривбасгідрозахист», шляхом його ліквідації та зобовязано Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» прийняти на баланс до статутного фонду майно ДП «Кривбасгідрозахист», яке залишиться після задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування моральної шкоди (09 квітня 2008 року), підприємства, визнані винними у спричиненні позивачу професійного захворювання, зазначені в п. 19 Акту розслідування професійного захворювання, ліквідовані, а відповідач не є їх правонаступником, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_5