Справа № 22-ц-760/2011 Головуючий у I інстанції Маслюк Н.В.
Категорія цивільна Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:Прокурора Кравченко А.А., позивача відповідача ОСОБА_5, представника відповідача позивача адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31 січня 2011 року по справі за позовом заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду першої інстанції , яким задоволено позов прокурора в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення , а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання таким , що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено, апелянт просить це рішення скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення його позовних вимог, а у задоволення вимог прокурора в інтересах ОСОБА_5 відмовити.

В скарзі йдеться про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

На думку ОСОБА_9, суд , розглядаючи справу, помилково не застосував ст. 107 ЖК України, в той час, як факт вибуття ОСОБА_5 на інше постійне місце проживання з 1989 року , був встановлений в судовому засіданні .

Крім того, ОСОБА_7 вважає, що судом ухвалене рішення без врахування положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.19085 року № 2, відповідно до якої, наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням.

Апелянт також звертає увагу апеляційного суду на процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції при оцінці доказів.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_5, його представника та представника відповідача ОСОБА_7- адвоката ОСОБА_10, дослідивши матеріали даної справи матеріали цивільної справи № 2-о-85 та архівної цивільної справи № 2-2446/ 01 Новозаводського районного суду м. Чернігова, відмовний матеріал ЧМВ УМВС України в Чернігівській області № 16520, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була виділена на сімю ОСОБА_5 у 1973 році у будинку, який являвся відомчим житловим фондом Річкового порту. На час звернення прокурора з позовом до суду, реєстрація ОСОБА_5 за спірною адресою була поновлена і він був зареєстрований за спірною адресою після скасування рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від27.09.2001 року про визнаня ОСОБА_5 безвісно відсутнім. Як підстава для визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування спірною квартирою зазначалась ст. 72 ЖК України не проживання у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів архівної справи № 2-2446/01, ОСОБА_7 відповідач за позовом прокурора по даній справі, з власної ініціативи без вжиття будь яких заходів до розшуку батька, не заявив вимогу про визнання останнього, таким, що втратив право користування спірною квартирою, а , стверджуючи, що не знає місця його знаходження у 2001 року заявив позов про визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім. Позов був задоволений.

У червні 2010 року за зверненням ОСОБА_5, рішення суду про визнання його безвісно відсутнім скасоване, реєстрація за спірною адресою поновлена.

Задовольняючи позов прокурора та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на момент звернення прокурора з позовом в інтересах ОСОБА_5, останній був зареєстрований за спірною адресою, позов про визнання його таким, що втратив право на проживання, відповідачем ОСОБА_7 на той момент не заявлявся. Відповідають наявним по справі доказам, висновки суду першої інстанції і про те, що ОСОБА_7 чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою за місцем його реєстрації.

Суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх доказів у справі, які б свідчили тривалість не проживання ОСОБА_5 у квартирі , та що не проживав він саме без поважних причин.

Крім того, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_7 на момент звернення у 2001 році до суду з заявою про визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім, не вживав жодних спроб для зясування його фактичного місця перебування, не звертався до органів внутрішніх справ, за місцем отримання пенсії, та чи отримує він її. А метою такого звернення до суду було отримання права на субсидію по оплаті комунальних послуг, як зазначається в заяві.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не застосовано ст. 107 ЖК України, яка , на думку апелянта, підлягала застосуванню, не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку буде мати місце вихід судом за межі заявлених позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції, повно та всебічно, у обсягах, необхідних для вирішення справи, зясував всі обставини, правильно встановив характер спірних правовідносин, закон, який регулює ці правовідносини, дав правильну оцінку зібраним доказам, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо дійде висновку, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: