АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

03 листопада 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 28 серпня 2008 року між позивачем та позичальником ОСОБА_7, який на день звернення з позовом до суду помер, був укладений кредитний договір №1761/508С про надання останньому споживчого кредиту в сумі 12300,0 гривень зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% річних та строком повернення кредиту до 26 серпня 2011 року. Виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_7 за кредитним договором забезпечувалось порукою відповідача ОСОБА_6 згідно укладеного 28 серпня 2008 року договору поруки №1761, відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язанням позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник ОСОБА_7 несвоєчасно та не у повному обсязі виконував взяті за договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 16 березня 2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 11499 гривень 98 копійок, по відсотках в сумі 8672 гривень 96 копійок, нарахована пеня за несвоєчасну сплату платежів по кредиту та відсотках в сумі 3103 гривень 97 копійок, а всього - 23376 гривень 91 копійка. У зв»язку зі смертю боржника ОСОБА_7 позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та позичальником ОСОБА_7 28 серпня 2008 року укладено кредитний договір №1761/508С про надання останньому споживчого кредиту в сумі 12300,0 гривень зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% річних зі строком повернення кредиту до 26 серпня 2011 року (а.с.5-6), відповідно до умов якого позивач передав позичальнику ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 12300,0 гривень, а останній зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно готівки на рахунок позивача, починаючи з серпня 2008 року та погасити кредит не пізніше 26 січня 2011 року (а.с.7), а у випадку неналежного виконання ним взятих на себе зобов'язань на першу вимогу позивача сплатити відсотки та пеню.

Позичальник ОСОБА_7 отримав кредитні кошти в сумі 12300 гривень, що підтверджується заявами про видачу готівки № та № від 28 серпня 2008 року (а.с.8), але в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплачував в повному обсязі і у встановлені кредитним договором та графіком строки суму кредиту і відсотки, внаслідок чого станом на 16 березня 2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 11499 гривень 98 копійок, по відсотках в сумі 8672 гривень 96 копійок, нарахована пеня за несвоєчасну сплату платежів по кредиту та відсотках в сумі 3103 гривень 97 копійок, а всього - 23376 гривень 91 копійка (а.с. 10-12).

Згідно п.7 кредитного договору (а.с.6), у разі порушення позичальником умов договору в частині несвоєчасної виплати кредиту та відсотків відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача ОСОБА_6 згідно договору поруки №1761 від 28 серпня 2008 року (а.с.9), відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_6 зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_7 зобов'язання за кредитним договором №1761/508С від 28 серпня 2008 року.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_7 помер 30 березня 2009 року, що підтверджується актовим записом про смерть від 01 квітня 2009 року по виконавчому комітету Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 17, 40, 44).

Також встановлено, що після смерті боржника ОСОБА_7 була відкрита спадкова справа №458/2009 (а.с.42-51), а спадок у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва прийняла неповнолітня донька померлого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в собі її матері ОСОБА_9, якій 29 вересня 2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншої особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодатель не погодився забезпечувати виконання зобов»язання новим боржником.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позичальник ОСОБА_7 помер, його спадщина прийнята спадкоємцем, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що в силу ст.1282 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, є боржником перед даним позивачем в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Колегія звертає увагу, що відповідний позов на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України банком до спадкоємців позичальник ОСОБА_7, які прийняли спадщину, не пред»явлено.

Таким чином, зважаючи на те, що в договорі поруки №1761 від 28 серпня 2008 року відсутня згода відповідача ОСОБА_6 в разі заміни (смерті) боржника ОСОБА_7 відповідати по зобов'язанню за кредитним договором перед позивачем, докази виявлення такої згоди поручителем не надані, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо припинення поруки та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія звертає увагу, що в частині позовної вимоги про розірвання кредитного договору поручитель ОСОБА_6 не є належним відповідачем, оскільки не є стороною кредитного договору.

Ухвалення місцевим судом у даній справі заочного рішення, без присутності відповідача у судовому засіданні, не вплинуло на правильність висновків районного суду та не порушило права і законні інтереси учасників процесу.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - відхилити.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді