АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц 1387 2011 рік Головуючий у 1 інстанції
ОСОБА_1
Категорія 05 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.

суддів: Базіль Л.В.

ОСОБА_2

при секретарі Устименко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 18 січня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину квартири, визнання договору недійсним, витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_9 звернулася з позовом до суду посилаючись на те, що 07 липня 2007 року померла її донька ОСОБА_10П, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та яка 19 вересня 2007 року була зареєстрована за чоловіком доньки ОСОБА_11

ОСОБА_11 01 липня 2008 року помер, після його смерті ОСОБА_9 довідалася, що ним 19 березня 2008 року було укладено договір довічного утримання з ОСОБА_4, з посиланням на те, що право на спірну квартиру було набуто донькою позивачки та її чоловіком в період шлюбу, відповідно після смерті доньки ОСОБА_9 має право на спадкування ј її частини, однак здійснити таке право не могла через відсутність документів про родинні відносини її та ОСОБА_10, в свою чергу ОСОБА_11 не мав права передавати ОСОБА_4 всю квартиру, а лише ѕ її частини, у позові поставно питання:

-про встановлення факту, що ОСОБА_9 є матір'ю ОСОБА_10, яка померла 07 липня 2007 року;

-про визнання за ОСОБА_10 права спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру;

-про визнання за ОСОБА_9 права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 на ј частину вказаної квартири;

-про визнання частково недійсним договору довічного утримання від 19 березня 2008 року поміж ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в ј частини цієї квартири.

У червні 2009 року у звязку з відчуженням ОСОБА_4 спірної квартири ОСОБА_8 позов доповнено вимогою про витребування квартири у останньої на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_4

У звязку зі смертю ОСОБА_9 судом першої інстанції до участі у справі як позивачів допущено її спадкоємців ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 18 січня 2011 року позов задоволено, встановлено, що ОСОБА_9 є матір'ю ОСОБА_10 За ОСОБА_10 визнано право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2. За ОСОБА_9 та її спадкоємцями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлої 07 липня 2007 року доньки ОСОБА_9 ОСОБА_10 на ј частину квартири АДРЕСА_3. Визнано частково недійсним договір довічного утримання, укладений 19 березня 2008 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в частині передачі у власність ОСОБА_4 вказаної квартири з визнанням його укладеним на ѕ частини вказаної квартири, вирішено питання відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з посиланням на його незаконність та необґрунтованість поставив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивачі вважали її такою, що задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи учасники процесу свої процесуальні позиції підтримали.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення у справі ухвалено 18 січня 2011 року під головуванням судді Борко А.Л., якого Указом Президента України № 33/2011 від 14 січня 2011 року переведено з посади судді Суворовського районного суду міста Херсона на посаду судді Ленінського районного суду міста Севастополя, з огляду на положення ч. 3 ст. 7 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" № 503/97 від 10 червня 1997 року з наступними змінами, відповідно до яких акти Президента України про призначення на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття, на час ухвалення рішення у справі суддя Борко А.Л. повноважень судді Суворовського районного суду міста Херсона не мав.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 07 липня 2007 року померла ОСОБА_10, за заявою ОСОБА_9 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 була заведена спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину на її ім'я не видавалося, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11 отримав після смерті дружини 19 вересня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 465 від 18 вересня 2007 року, до одруження дівочі прізвища ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були ОСОБА_6, у свідоцтві про народження ОСОБА_12 матір'ю зазначена ОСОБА_13, 19 березня 2008 року поміж ОСОБА_11 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, ОСОБА_11 помер 01 липня 2008 року, ОСОБА_4 12 грудня 2008 року зазначену квартиру продала ОСОБА_8, ОСОБА_9 померла 15 січня 2010 року (а.с. 8, 9, 17, 18-20, 31-32, 59, 62).

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті, а тому позовні вимоги щодо визнання відповідних прав за померлими особами є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позивачами у справі не заперечується того факту, що ОСОБА_4, а потім ОСОБА_8 є добросовісними набувачем спірної квартири, ними заперечується лише право ОСОБА_11 на відчуження ј частини квартири.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно положень ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною відповідно до ст. ст. 215-235 цього Кодексу, так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння за ст. ст. 330, 338.

Позивачами заявлено позовні вимоги про визнання договору довічного утримання частково недійсним та витребування майна від добросовісного набувача.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Однак статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України, такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Ст. 388 ЦК України передбачено випадки, коли майно може бути витребуване власником у добросовісного набувача за відплатними договором у особи, яка не мала права його відчужувати.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації, будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

ОСОБА_11 на підставі чинного рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради отримав свідоцтво про право власності на квартиру з відповідною реєстрацією такого права, на момент укладення спірного договору довічного утримання він мав право її відчужувати, передбачених законом підстав для витребування спірного майна на користь позивачів у його добросовісного набувача немає.

Разом з тим у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт родинних відносин ОСОБА_9 з ОСОБА_10, що протилежною стороною не заперечується, встановлення такого факту може мати певні правові наслідки для позивачів, вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 18 січня 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_9 є матір'ю ОСОБА_10.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _