Справа № 2-247/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2011 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Циганкова В.О.

При секретарі Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунально-житлове експлуатаційне підприємство №21 Індустріального району м. Дніпропетровська про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в судовому засіданні виклала доводи позовної заяви, шляхом подання якої вона предявила через суд позовні вимоги про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, обґрунтовуючи свою вимогу неможливістю спільного проживання з ними в одній квартирі через систематичне порушення ними правил співжиття, сприйнятих у суспільстві, а також систематичного пошкодження та руйнування ними жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували, пояснили, що заявлені позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими.

Представник третьої особи комунального житлово-експлуатаційного підприємства №21 Індустріального району м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, показання свідків, вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2009 року (а.с.9-10) по цивільній справі 2-396/2009 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунально-житлове експлуатаційне підприємство №21 Індустріального району м. Дніпропетровська про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення встановлено, що в квартирі №25, корп.№4 в будинку №75 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську, зареєстровано ОСОБА_1 основного квартиронаймача, та членів її сімї ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3. Згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.07.2008 року ОСОБА_2, її дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділено у користування кімнати площею 17,3 кв.м. та 9,3 кв.м. в зазначеній квартирі. ОСОБА_5 виділено у користування кімнату площею 14,8 кв.м. На даний час в спірній квартирі проживають позивач та відповідачі, даний факт не заперечується сторонами у справі.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та вказала в позовній заяві відповідачі привели в недбалий стан спірну квартиру, в кімнатах повний безлад та антисанітарія, відповідачі приводять до квартири незнайомих їй осіб, порушують правила сумісного проживання, розпивають спиртні напої, курять в кімнатах, ображають її. Вказала суду на наявність постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.09.2009 року, 08.07.2009 року, 15.12.2010 року. Свідок ОСОБА_6, підтвердила обставини викладені позивачем.

Як пояснили в судовому засіданні відповідачі та їх представник обставини викладені позивачем в позовній заяві, а саме те, що вони привели в недбалий стан спірну квартиру, в кімнатах повний безлад та антисанітарія, що вони порушують правила сумісного проживання, розпивають спиртні напої, курять в кімнатах, ображають позивача не відповідають дійсності. Також пояснили, що вони іноді приводять до квартири незнайомих осіб, які є їх друзями. Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 також підтвердили пояснення позивачів.

Посилання позивача на постанови про відмову у порушенні кримінальних справ, суд оцінює критично, оскільки з зазначених постанов не вбачається систематичного руйнування або пошкодження спірного жилого приміщення відповідачами, а також систематичного порушення ними правил співжиття.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ОСОБА_1 не було доведено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 систематично руйнують або пошкоджують жиле приміщення, використовують його не за призначенням, систематично порушують правила співжиття, а тому її вимога на підставі ст.116 ЖК України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відсутніми в судовому засіданні особами за днем вручення копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: В.О. Циганков