Справа № 2-3903/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2011 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Зінчук А.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 боргу,-

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 79630 грн. позики, 1194 грн. річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання .

Позивач вказує на те, що у 2009 році він позичив відповідачу гроші в сумі 10000 доларів США Відповідач прийняв гроші, факт їх прийняття ствердив розпискою, згідно якої зобов'язався повернути борг до 31 грудня 2010 року. На даний час відповідач ОСОБА_2 свого зобов'язання не виконав, грошей не повернув.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь згідно договору позики 79630грн. позики, 1194 грн. річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та судові витрати по справі .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток на 17.08.2011р. та на 21.09.2011р. А тому суд зі згоди позивача вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача у відповідності до ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

З матеріалів справи вбачається, що позивач позичив відповідачу гроші в сумі 10000 доларів США, які відповідач зобовязувався повернути до 31.12.2011р., як зазначено ним у розписці.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, однак станом на даний час відповідач ОСОБА_2 свого зобов'язання не виконав, грошей не повернув.

Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку позивача три проценти річних від суми позики 10 000 доларів США (що еквівалентно в гривнях 79630 грн. згідно офіційного курсу Національного банку України) становить: : 79630х 0. 3 х 0.5 = 1194 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачене позивачем державне мито (судовий збір) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно ч.1,2 ст.533 ЦК України: „грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму боргу (позики), що еквіваленті в гривні складає 79630 грн., 1194 грн. річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та судові витрати по справі в сумі 928,24 грн. (девятсот двадцять вісім гривень двадцять чотири копійки) .

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 533, 625, 1046, 1049, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 79630 грн. (сімдесят девять тисяч шістсот тридцять гривень) позики, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 1194 грн. (одна тисяча сто девяносто чотири гривні) та судові витрати по справі в сумі 925,54 грн. (девятсот двадцять пять гривень пятдесят чотири копійки)

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 2,70 грн. (дві гривні сімдесят копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В.Івасюта