Справа № 2518/2-148/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2011 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Левошко І.Г.,

з участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ВАТ СТ Гарантія про стягнення шкоди завданої дорожньо транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.06.2010 року близько 10 год. 30 хв., по проспекту Перемоги в м. Чернігові сталася ДТП з участю водія ОСОБА_2, що керував автомобілем марки Рено трафікд.н.з. СВ 5023 АЕ та водія автобуса ПАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, що належить позивачу. В результаті ДТП було пошкоджено транспортні засоби, зокрема автобус ПАЗ, належний позивачу і вартість відновлювального ремонту складає 4470,96 грн. Відносно водія ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Ріпкинського районного від 16.08.2010 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача закрито з тих підстав, що судом було встановлено, що водій ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності, а тому він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Через це позивачу було відмовлено страховою кампанією ВАТ Гарантія, де була застрахована цивільна відповідальність відповідача, у відшкодуванні шкоди, завданої діями останнього. Таким чином, позивач, посилаючись на ст. 1171 ЦК України просить стягнути з відповідача шкоду, завдану ним в стані крайньої необхідності. Крім того, позивач, посилаючись на те, що змушений був витрачати час та нервуватися з приводу того, що відповідач добровільно не відшкодував завдану шкоду. Тому, як вказує позивач йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 1500 тис. грн. та яку він просив стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, на обґрунтування позову послався на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовних вимог не визнав. Суть заперечень зводиться до того, що він визнаний невинуватим у ДТП, а шкоду повинна відшкодувати страхова кампанія.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки вина відповідача в скоєнні ДТП не встановлена, то немає підстав, і для ВАТ Гарантіятакож, відшкодовувати шкоду позивачу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2010 року в м. Чернігові по проспекту Перемоги відбулася дорожньо транспортна пригода за участю транспортних засобів Рено трафікд.н.з. СВ5023 АЕ, належного на праві власності відповідачу та автобуса ПАЗд.н.з. СВ0125АА, належного на праві власності позивачу.

Постановою Ріпкинського районного суду від 16.08.2010 року провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито на підставі ст. 18, п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто суд встановив, що ОСОБА_2 діяв у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст. 1171 ЦК України, шкода завдана особі у звязку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність) відшкодовується особою, яка її завдала.

З копії калькуляції №0217, складеної 22.08.2010 року в присутності власника транспортного засобу та представника ВАТ СТ Гарантіята яку не оспорює відповідач, вартістю відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автобуса ПАЗ, належного позивачу, складає 4470, 96 грн.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Ріпкинського районного суду від 16.08.2010 року не встановлено вини у вчиненні протиправних дій.

Інших законних підстав для відшкодування моральної шкоди, а також взагалі про її завдання, позивач не навів.

Таким чином, підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди не має.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на інформаціно технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 1167, 1171 ЦК України ст.ст. 10, 13, 61, 208 - 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн. 96 коп. на відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 120 (сто двадцять) грн.. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд.

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2011 року.

Головуюча О.В. Павленко