Справа № 22-ц-2848/11 Головуючий у І інстанції Радзівіл А.Г.
Категорія 47 17.05.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Поліщука М.А.

суддів: Голуб С.А., Малорода О.І.

при секретарі Григор»євої Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та про визначення способів спілкування з дитиною і участі у її вихованні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 позивач пред»явив в суді позов про встановлення днів зустрічей з дитиною та зобов»язання не чинити перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Уточнивши позовні вимоги просив суд встановити дні зустрічі позивача із дитиною, а саме дві суботи на місяць, починаючи з 11 години суботи і до 19 години неділі (враховуючи ніч) за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1, та дві суботи на місяць з 11 години до 16 години, кожну середу з 15 години до 17 години, в періоду від»їзду матері дитини за межі міста, спільний з дочкою відпочинок в період її шкільних канікул із виїздом до місць відпочинку, в тому числі на море та до його рідні в Крим, а саме 7 днів в період зимових канікул, чотири дні в період весняних шкільних канікул, сорок п»ять днів в період літніх шкільних канікул та чотири днів в період осінніх шкільних канікул.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2011 року позов задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 спілкуватись з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 та брати участь у її вихованні.

Встановлені дні спілкування позивача з дитиною:

●Кожну середу з 15-ї години до 17-ї години;

●Кожну другу суботу кожного місяця з 11-ї години до 16-ї години;

●Сім днів в період зимових шкільних канікул;

●Чотири дні весняних шкільних канікул;

●Чотирнадцять днів в період літніх шкільних канікул;

●Чотири дні в період осінніх шкільних канікул.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 не погоджується із рішенням суду в частині відмови в задоволенні вимог про зустрічі з дитиною за місцем проживання позивача з 11 години суботи до 19 години неділі (враховуючи ніч), а також в період від»їзду матері дитини за межі міста, а також в частині встановлення періоду літнього відпочинку. Просить рішення суду змінити та визнати можливим спілкування позивача з дочкою ОСОБА_4 щосуботи (1,2,3 субота) кожного місяця з 11-ї години до 16-ї години; визнати можливим кожну четверту суботу кожного місяця перебування дочки ОСОБА_4 за місцем проживання позивача, починаючи з 11-ї години суботи до 19-ї години неділі (включаючи ніч з суботи на неділю), а також перебування її по місцю проживання позивача в періоду від»їзду матері за межі міста; визнати можливим спільний з дочкою ОСОБА_4 відпочинок позивача в період її літніх шкільних канікул терміном 45 днів. В іншій частині просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 16 березня 2001 року у сторін народилась дочка ОСОБА_4.

5 квітня 2005 року шлюб був розірваний. З 2009 року сторони почали проживати окремо. Дочка ОСОБА_4 залишилась проживати з відповідачкою.

Відповідачка перешкоджає у спілкуванні дитини з позивачем

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині надання дозволу на зустрічі позивача з дочкою з 11 години суботи до 19-ї години неділі ( з ночівлею) за місцем проживання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що в одній кімнаті з позивачем проживає його брат Олександр, ІНФОРМАЦІЯ_2 В кімнаті відсутнє ліжко для дитини. Суд визнав, що умови проживання позивача є неналежними для того, щоб в кімнаті могла залишитись ночувати неповнолітня дитина.

Судова колегія з такими висновками суду погоджується. Апелянт ці висновки суду в своїй апеляційній скарзі не спростував.

Встановлюючи дні зустрічі позивача з дитиною по середам та кожну другу суботу місяця з 11-ї до 16-ї години, сім днів в період зимових канікул, чотири дні весняних шкільних канікул, чотири дні в період осінніх шкільних канікул та зобов»язуючи відповідачку не чинити перешкод в спілкуванні позивача з дочкою по телефону, суд виходив з того, що відповідачка не заперечувала проти такого розпорядку зустрічей батька з дочкою.

В цій частині судова колегія не може погодитись в повному обсязі, оскільки крім згоди відповідачки на такі умови, суд мав визначити доцільність саме такого розпорядку зустрічей. Суд першої інстанції не мотивував, чому батько не може зустрічатись з дитиною кожну суботу місяця.

Відповідно до ч.1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання того), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров»я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Виходячи із наведеної норми закону батьки мають рівні права на участь у спілкуванні і вихованні дитини. Заявляючи позов про зустрічі з дочкою кожну суботу, позивач правомірно виходив з того, що дочка перебуває з матірю повний день в неділю, а він, як батько має право також проводити один вихідний день з дитиною. Відповідачка не навела доводів, які б робили неможливими такі зустрічі батька з дитиною кожну суботу, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Також судова колегія не може погодитись із висновком суду в частині встановлення порядку оздоровлення дитини в літній період. Суд свої висновки взагалі не мотивував , а зазначив лише про те, що вимоги позивача щодо сумісного відпочинку з дитиною в літні місяці протягом 45 днів ним не обґрунтовані і не знайшли свого підтвердження.

В своєму позові позивач зазначав, що його батьки проживають в Криму. Дитина до 2009 року всі літні місяці проводила у них і мала можливість оздоровитись. Літні канікули дитини тривають 93 дні, а тому відпочинок дитини із батьком протягом 45 днів в Криму відповідає інтересам дитини.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би спростував ці доводи позивача і вказував про неможливість задоволення цієї позовної вимоги.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне змінити рішення суду і в цій частині, дозволивши позивачу проводити з дитиною 45 днів в період літніх канікул дитини.

На підставі ч. 1,2 ст. 159 СК України, керуючись ст.ст.303, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2011 року змінити в частині встановлення днів спілкування ОСОБА_2 зі своєю дочкою ОСОБА_4 по суботам та в період літніх канікул, встановивши, що він має право спілкуватись з дитиною кожну суботу кожного місяця з 11-ї до16-ї години, а також проводити з дочкою літній відпочинок протягом 45 днів в період літніх шкільних канікул.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді