Справа № 22-ц-6214/11 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І. А.
Провадження № 22-ц/1390/7287/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Шумської Н.Л.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю з участю ОСОБА_2,

та адвоката ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 вересня 2011 року по справі за позовом за позовом прокурора Кам'янка-Бузького району в інтересах держави в особі уповноваженого органу Стародобротвірської сільської ради до ОСОБА_2, третя особа головне управління Держкомзему у Львівській області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

28.10.2010 року прокурор в інтересах держави в особі Стародобротвірської сільської ради звернувся з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ділянку площею 0,0074 га, що належить до земель житлової та громадської забудови та розташована на території Стародобротвірської сільської ради Кам'янка-Бузького району.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дана земельна ділянка не може бути передана в оренду чи продана іншим особам, що завдає шкоди інтересам територіальної громадян, так як перешкоджає надходженню в місцевий бюджет коштів за користування цією земельною ділянкою та стягнути з від подачки матеріальну шкоду.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 вересня 2011 року позов прокурора Кам'янка-Бузького району в інтересах держави в особі уповноваженого органу Стародобротвірської сільської ради до ОСОБА_2, третя особа головне управління Держкомзему у Львівській області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку в с. Старий Добротвір по вул. Мостовій 11,а Кам'янка-Бузького району Львівської області.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції оскаржила, не погодившись з зазначеним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі просить оспорюване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, таким, що неповно відображає обставини справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того вказує на те, що, постановляючи рішення, суд виходив з того, що вона визнала позов, а тому в суду були всі підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Про те вона визнала, що частково самовільно, без відповідних документів на право власності чи користування (в т.ч. на умовах оренди) земельної ділянки, використовує земельну ділянку, землі загального користування (дорогу), однак в частині позову, що вона незаконно використовує земельну ділянку ОСОБА_4, вона не визнавала. Крім того позов заявлявся прокурором в інтересах держави в особі Стародобротвірської сільської ради, а не в інтересах громадянина ОСОБА_4, та позов частково задоволено в інтересах громадянина ОСОБА_4, якому ця частина земельної ділянки належить нібито на праві приватної власності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що постановою державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_5 від 21.12.2009 р. № 81 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Згідно з цією постановою ОСОБА_2 самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0074 га в с. Старий Добротвір, вул. Мостова 11-а, перегородивши землі загального користування (дорогу) та земельну ділянку ОСОБА_4 до власної присадибної ділянки.

Відповідачка добровільно сплатила штраф та завдану нею матеріальну шкоду, що підтверджується, крім її пояснень, квитанцією, долученою до матеріалів справи. Вказані дії відповідачки також свідчать про визнання нею позову.

Із листа Стародобротвірської сільської ради встановлено, що ОСОБА_2, яка є забудовником по вул. Мостовій 11,а в с. Старий Добротвір, і неодноразово попереджувалась про усунення порушень при облаштуванні огорожі, ігнорує звернення зауваження сільської ради (а.с.18).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 на день розгляду справи самовільно зайняту нею земельну ділянку не звільнила, вказаних вище порушень не усунула.

При цьому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що користується земельною ділянкою без належних дозволів, тобто самовільно, представила копію квитанції про сплату нею матеріальної шкоди у розмірі 63,5 грн., завданої самовільним зайняттям ділянки, крім того, оплатила штраф у розмірі 340 грн., накладений на неї постановою державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_5 від 21.12.2009 р. № 81.

Крім того відповідачкою не було надано жодного документу, встановленого Земельним кодексом України, що посвідчує право на земельну ділянку (державний акт про право власності, державний акт на право постійного користування, договір оренди земельної ділянки).

В актах перевірки від 16.12.2009 року та 16.12.2009 року вказано, що ОСОБА_2 зайняла землі житлової та громадської забудови, чим порушилася вимоги ст.ст.125,126 ЗК України, з чим вона погодилась про що, свідчить її підпис. (а.с. 7-8,15-16).

Тому не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що позов прокурор не вправі був заявляти позов в інтересах громадянина ОСОБА_4, який приватизував свою земельну ділянку.

Доказів про те, що ОСОБА_4 має державний акт про право власності на земельну ділянку суду не представлено.

Колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржуване рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 вересня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_6