Справа №2-834/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2011 Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваним, визнання договору дарування договором довічного утримання та розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування житлового будинку № 23, по вул. Нове життя, с. Ладижинка Уманського району Черкаської області від 19 грудня 2003 року удаваним, визнання вказаного договору дарування договором довічного утримання та розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що відповідач є його племінником, у 2003 році запропонував йому постійний догляд в обмін на дарування йому спірного житлового будинку, він погодився та подарував належний йому житловий будинок, ОСОБА_4 зобовязався не перешкоджати користуватися будинком та не відчужувати його до дня смерті. Відповідач не виконує свої обовязки по догляду за ним, не навідується, не допомагає по господарству та не цікавиться його здоровям. У 2003-2006 роках він ще не потребував допомоги, але з 2006 року здоровя значно погіршилося і в даний час він потребує стороннього догляду. Останнім часом допомогу по господарству йому надає сусід ОСОБА_5, який погоджується на його утримання взамін на передачу у власність будинку, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити та пояснив, що даруючи будинок № 23 по вул. Нове життя, с. Ладижинка, Уманського району, він вважав, що відповідач буде надавати йому допомогу довічно, але з 2006 року відповідач допомоги не надає, а в нього незадовільний стан здоровя і він потребує догляду. Останні півтора року допомогу надає сусід ОСОБА_5 на якого він має намір переписати будинок.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_3 подарував йому будинок з власної волі, так як він залишився одним родичем і мав намір виїзджати в Казахстан, але ОСОБА_3Я просив не виїзджати, на будинковолодіння претендував чоловік покійної дружини позивача, тому з цих підстав позивач подарував будинок ОСОБА_4, хоч спочатку відповідач відмовлявся, щоб ОСОБА_3 дарував будинок, ніякої домовленості з приводу догляду та утримання між ними не було, але він надавав допомогу позивачу по господарству і по його утриманню, а в даний час по мірі необхідності також надає таку допомогу. Близько 3-х років по сусідству з ОСОБА_3 став проживати ОСОБА_5, який підговорив позивача, що буде йому допомагати та утримувати його за будинковолодіння, з того часу відносини з позивачем погіршилися. Вони з позивачем являються родичами, ОСОБА_3 це його дядько, інших родичів у нього не має. Він погоджується на утримання та догляд діда і завжди надавав таку допомогу, тому позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставні.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем ОСОБА_3 вона працювала разом в городній бригаді, вона була помічником бригадира ТОВ «Укрзерноінтенсив» с. Ладижинка. ОСОБА_3 працював в бригаді до 2011 року. Зараз за станом здоровя та похилим віком він не працює. Під час спілкування з позивачем, він говорив, що подарував хату племіннику, який останнім часом не являється і йому не допомагає. Зараз йому важко справлятися по господарству, він потребує сторонньої допомоги. На сьогоднішній день сусід ОСОБА_5 допомагає йому по господарству, його жінка вносить йому їсти. Зі слів ОСОБА_3 сусід йому допомагає у всьому по першій вимозі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що, в 2003 році ОСОБА_3 переписав хату ОСОБА_4, заключив угоду з племінником, що він буде доглядати його. Так і було він допомагав, але останні роки відповідач не допомагає. Дід сам працює на городі, приходить до неї щоб поїсти. Молоді сусіди ОСОБА_5 допомагають йому по господарству. ОСОБА_4 хоче розірвати угоду з племінником, переписати хату сусідам Семенюк, так як вони допомагають йому у всьому, ОСОБА_5 допомагає по господарству.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що її син - ОСОБА_5, близько трьох років проживає по сусідству з позивачем. ОСОБА_3 запропонував моєму сину переписати на нього будинковолодіння, взамін на догляд діда, так як його племінник ОСОБА_4 не допомагає йому. З цього приводу син радився з нею, але вона йому сказала вирішувати самому. Вона ні разу не бачила, щоб відповідач допомагав по господарству ОСОБА_4, тільки бачила, що стояла машина відповідача біля будинковолодіння.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з позивачем по справі ОСОБА_3 він проживає по-сусідстві біля трьох років. На протязі цього часу відповідача по справі, ОСОБА_4 він бачив приблизно 6,7 разів, але, щоб він щось допомагав діду по господарству він не бачив. ОСОБА_3 прийшов до нього і попросив, щоб він йому допомагав по господарству, так як він старий і не може вже працювати по господарству. ОСОБА_3 повідомив, що хоче розірвати договір дарування з племінником, так як він його не доглядає і запропонував переписати на нього хату. Все, що його ОСОБА_3 просить допомогти господарству він допомагає. Позивач похилого віку і потребує постійної допомоги, уваги та спілкування.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він являється племінником ОСОБА_3, періодично він спілкується з відповідачем по справі, який казав, що дід подарував йому будинковолодіння. Його батько, який є рідним братом позивача, особисто йому казав, що оскільки ОСОБА_4 є сиротою та без житла, то він повинен допомогти йому. Всі родичі відказалися від спірного будинковолодіння на користь відповідача.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні, пояснила, що дід допомагав відповідачу, а відповідач допомагав діду. ОСОБА_3 здоровий, до 2009 року працював, також допомагав односельчанам на городі, так як в нього був кінь, вона ні разу не бачила, щоб дід був недоглянутий чи неохайний або потребував стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 в гарному фізичному стані по даний час і сам себе обходить, до 2009 року допомагав односельчанам.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, судом встановлено, що 19.12.2003 року ОСОБА_3 подарував своєму племіннику - ОСОБА_4 належний йому будинок з надвірними будівлями № 23, по вул. Нове Життя, с. Ладижинка, Уманського району. В договорі дарування сторони підтвердили, що договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди, даний договір підписано сторонами. Факт ознайомлення з договором та особистого його підписання сторони підтвердили в судовому засіданні. Позивач проживає в спірному будинку з моменту дарування і по даний час, користується ним, відповідач не перешкоджає в користуванні будинком. ОСОБА_4 надає допомогу ОСОБА_3 по мірі необхідності, а останніх пів року допомогу надає сусід ОСОБА_5, якому позивач має намір відчужити будинок взамін на довічний догляд, ця обставина стала мотивом і підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5, суд не бере до уваги в звязку з їх зацікавленістю в результаті розгляду справи, оскільки в судовому засіданні встановлено, що мотивами звернення до суду з даним позовом є намір ОСОБА_3 відчужити будинковолодіння на користь ОСОБА_5, а ОСОБА_8 являється його матірю.

Позивач стверджує, що договір дарування, є удаваним, тобто насправді вони з відповідачем уклади договір довічного утримання, посилаючись на обовязок із сторони відповідача утримувати та доглядати його по день смерті, але удаваний правочин це правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який особа насправді вчинили. В даному випадку необхідно волевиявлення обох сторін правочину, а як встановлено в судовому засіданні відповідач не мав наміру укладати чи приховувати договір довічного утримання. Судом не встановлено підстав для приховування дійсного правочину і перешкод для укладення договору довічного утримання. Крім того, відповідно п.2 Постанови ПВС України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. В даному випадку на підставі ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, так як, нині діючий ЦК на який посилається позивач набрав чинності з 1 січня 2004 року, а договір дарування був укладений у 2003 році, тому суд вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваним, визнання договору дарування договором довічного утримання та розірвання договору довічного утримання, безпідставний, не підтверджений доказами та не підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 на час дарування будинковолодіння і по 2009 рік працював та надавав допомогу односельчанам своїм конем, міг сам себе утримувати, відповідач допомагав йому по господарству і не відмовляється допомагати ОСОБА_3 в подальшому, проживає в будинковолодінні і користується ним по даний час, будь-хто не перешкоджає йому в користуванні будинковолодінням, отримує пенсію, подарував будинок з власної волі, так як ОСОБА_4 являється його племінником, мотивом визнання договору дарування договором довічного утримання та розірвання договору довічного утримання є намір відчужити будинковолодіння чужій людині, сусіду ОСОБА_5, за таких обставин, права ОСОБА_3 не порушуються.

Крім того, позивач ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності для звернення до суду, оскільки йому стало відомо про порушення його прав у 2006 році, про що він зазначає в позовній заяві та підтвердив в судовому засіданні, доказів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності суду не надав, а відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки, згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно ст.ст. 235, 257, 267, 717-728 ЦК України, керуючись ст. 10, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваним, визнання договору дарування договором довічного утримання та розірвання договору довічного утримання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: В.М. Гончарук