Справа № 2518/2-214/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Левошко І.Г.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки цивільну справу за позовом ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу до ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_11 учбовий завод Київського індустріального коледжу звернувся до суду з позовом до ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2 з вимогами про визнання цих осіб такими, що втратили право на реєстрацію в гуртожитку по вул. Попуденка, 14 в см. Ріпки Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що всі відповідачі зареєстровані в гуртожитку заводу, але більше шести років не проживають за місцем реєстрації. Вказані обставини підтверджуються актами обстеження. За таких обставин, відповідно до ст. 71,72 ЖК України, позивач вважає, що відповідачі втратили право на реєстрацію в гуртожитку.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, подавши письмову заяву, в якій не змінюючи підстав та предмету позову і посилаючись на ті ж норми закону, тобто на ст. 71, 72 ЖК України, просив визнати 17 відповідачів такими, що втратили право на проживання в гуртожитку по вул. Попудренка, 14 в смт. Ріпки, оскільки більше шести місяців не проживають в ньому без поважних причин. Також, позовні вимоги було зменшено в зв'язку з тим, що під час розгляду справи в добровільному порядку знялися з реєстрації місця проживання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_15 В такому обсязі представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. На обґрунтування позову пояснив, що відповідачі тривалий час, більше 6 років не проживають в гуртожитку. Оскільки ними не проводилася оплата комунальних послуг та в зв'язку з відсутністю цих мешканців за місцем проживання, весь другий поверх гуртожитку був відключений від постачання води та електроенергії.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала в повному обсязі. На обґрунтування заперечень пояснила, що вона дійсно не проживає в гуртожитку тривалий час, але вона іншого власного житла не має. Виїхала з гуртожитку так як в ньому відключили всі комунікації. На ОСОБА_11 учбовому заводі Київського індустріального коледжу не працює дуже давно, більше 6-ти років. Просила відмовити в позові в частині вимог до неї.

Відповідач ОСОБА_9 позовних вимог не визнала, обґрунтовуючи заперечення пояснила, що їх родина виїхала з гуртожитку ще у 2004 році. Причиною виїзду стало відключення водопостачання та електроенергії, через що в гуртожитку були створені умови неможливі для проживання. Але вони свої речі залишили в кімнаті гуртожитку, вона особисто навідувалася туди та сплачувала комунальні послуги. У 2009 їй виповнилося 18 років і в цьому ж році вона вступила на навчання на денну форму до Чернігівського державного технологічного університету, де продовжує навчатися до цього часу. За таких обставин за нею повинно зберігатися місце проживання як за такою, що з поважних причин відсутня за місцем проживання більше 6-ти місяців.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 вважала позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі, а уточнені позовні вимоги - такими, що не підлягають розгляду, оскільки вони змінені з порушенням положень ЦПК України. Наголошувала на тому, що позовні вимоги є безпідставними і тому, що позивачем були створені умови, за яких фактично неможливо було проживати в гуртожитку, тому відповідачі змушені були, а не з власної ініціативи залишити місце проживання в гуртожитку. Крім того, відповідач ОСОБА_9 на даний час навчається в іншій місцевості і за нею, згідно зі ст. 71 ЖК України повинно зберігатися житлове приміщення весь період навчання.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд приймає визнання позову відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, оскільки таке визнання не порушує права та інтереси інших осіб.

Позовні вимоги щодо відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_3 є обґрунтованими виходячи з наступного.

Так, з актів складених 22.12.2010 року та 08.04.2011 року встановлено, що відповідачі не проживають в гуртожитку ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу по вул. Попудренка, 14 в смт. Ріпки більше 6-ти років.

Оскільки відповідачі не перебувають з ОСОБА_11 учбовим заводом Київського індустріального коледжу в жодних відносинах (не працюють, не навчаються), то на думку суду при вирішенні даного спору не повинні застосовуватися положення глави 4 ЖК України.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ст. 71 Житлового кодексу України визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цією ж нормою визначені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем. Так, пункт 2 частини 3 ст. 71 ЖК України передбачає збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї понад 6 місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку із навчанням - протягом усього часу виконання роботи або навчання.

Виходячи зі змісту вказаної норми, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім жильцем, що виїхав на роботу або навчання в іншу місцевість можливе за умови, що це жиле приміщення було його постійним місцем проживання.

Хоча місце проживання відповідача ОСОБА_9 зареєстровано в гуртожитку ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу, однак, як видно з актів обстеження гуртожитку та встановлено з пояснень самої відповідачки, остання не проживає за місцем реєстрації з 2004 року, тобто гуртожиток не являється її постійним місцем проживання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_9 в гуртожитку ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу не може бути умовою реалізації її права на збереження за нею цього жилого приміщення без дотримання іншої умови щодо фактичного постійного проживання у цьому приміщенні на час від'їзду на навчання.

Доводи відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 щодо створення з боку адміністрації заводу перешкод по використанню жилих приміщень, що проявилися у відключенні електроенергії та водопостачання нічим не підтверджені.

Представник позивача в судовому засіданні стверджував, що відключення відбулися після виїзду жильців, у зв'язку з наявністю боргів по сплаті за послуги, які тим же жильцям надавалися.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не доведено поважність причин не проживання в гуртожитку більше 6-ти місяців.

Позивачем заявлено позов про втрату права на проживання до 17 осіб, але після уточнення позовних вимог залишилося 13 відповідачів, тому в цій частині позовні вимоги і підлягають задоволенню.

Витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Керуючись ст.ст., 71,72 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 13, 14, 60, 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу задовольнити частково.

Визнати такими, що втратили право на проживання в гуртожитку ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу, розташованому по вул. Попудренка, 14 в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області:

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,

- ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2,

- ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_3,

- ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4,

- ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5,

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6,

- ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_7,

- ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8,

- ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_9,

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10,

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11,

- ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_12,

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_13

Стягнути на користь ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_20, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_18, ОСОБА_7 37 (тридцять сім) грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, сплачених при зверненні до суду.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_11 учбового заводу Київського індустріального коледжу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 серпня 2011 року.

Головуюча О.В. Павленко