Справа № 22-ц-2273/2011 Головуючий у I інстанції Артюх К.В.
Категорія цивільна Доповідач - Ішутко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
за участю: представника позивача ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2009 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2009 року ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2009 року позов ВАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 318 089 грн. 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ВАТ «Універсал Банк» судовий збір та витрати на ІТЗ в сумі 865 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ВАТ «Універсал Банк» судовий збір та витрати на ІТЗ в розмірі 865 грн. 00 коп.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2011 року заяву ОСОБА_6 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Апелянт зазначила, що судом першої інстанції були порушені норми чинного законодавства, строк кінцевого терміну виконання зобовязання не настав, договором він був визначений 03.07.2037 р., та за відсутності в позовній заяві позовної вимоги щодо дострокового розірвання договору, вийшов за межі позовних вимог та без постановлення судового рішення щодо розірвання даного кредитного договору суд стягнув всю суму залишку за договором.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції розглянув справу неповно та не всебічно, ухвалив рішення тільки керуючись доказами наданими позивачем, що суперечить нормам цивільного процесуального законодавства, оскільки не був дотриманий принцип змагальності сторін.

Апелянт зазначила, що сума заборгованості, яка стягнута з відповідачів не є обєктивною та не відповідає дійсності, оскільки суд керувався тільки розрахунками наданими позивачем, але не була проведена звірка та не були досліджені квитанції, докази підтверджуючі сплату за кредитним договором від 04.07.2007 р. позичальником.

На думку апелянта заочне рішення суду ухвалене з не дотриманням норм матеріального законодавства і містить передбачені процесуальним законом підстави для його скасування, а тому на думку апелянта апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Вислухавши суддю доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а заочне рішення залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не зявилися, змінили місце проживання, проте, не повідомили суд. На судове засідання від 14.10.2011 року відповідачка була повідомлена телефонограмою.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, чим порушила прийняті на себе договірні зобовязання. Загальна сума боргу становить 318 089 грн. 69 коп., з яких, 279 965 грн. 15 коп. борг по тілу кредиту, 35 132 грн. 87 коп. борг по відсоткам та 3991 грн. 60 коп. пеня.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд.

Як встановлено судом першої інстанції, між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачкою ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №35-1/521 К-07 від 04 липня 2007 року на суму 186 850 грн. 00 коп. зі сплатою 12, 45 % річних, з кінцевим терміном повернення до 03 липня 2037 року. 04 липня 2007 року був укладений договір іпотеки. В забезпечення виконання зобовязання між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки.

Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни. Однак, відповідачкою порушені умови кредитування, а саме на березень 2009 року не сплачені відсотки в розмірі 35 132 грн. 87 коп. за користування кредитом у порядку встановленому кредитним договором.

Стягуючи суму боргу, суд обґрунтовано послався на приписи ст. 526 та 527 ЦК України, відповідно до яких зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Стягуючи борг солідарно з обох відповідачів, суд обґрунтовано виходив з того, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення судом всієї суми залишку боргу за кредитним договором без розірвання кредитного договору, не є порушенням вимог цивільного законодавства та умов укладеного договору, навпаки, такі умови передбачені підпунктом 6.1.4. п. 6.1. договору. Підпунктом 7.1.3. пункту 7.1 кредитного договору передбачено право дострокового стягнення боргу в разі невиконання боржником умов договору.

Доводи апелянта, що суд неповно та не всебічно розглянув справу, ухвалив рішення тільки на наданих позивачем доказами, що не був дотриманий принцип змагальності сторін, не заслуговують на увагу, оскільки дані підстави не є достатніми доказами для скасування заочного рішення, та задоволенню апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та не дають підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: