АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Хіль Л.М.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2011 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2011 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором № 7/ДГУ4-03-08 від 21 березня 2008 року в сумі 165 407 грн. 31 коп., судові витрати в сумі 1 654 грн. 10 коп. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду не погодилося ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та подало на нього апеляційну скаргу.

Вважає що суд не в повній мірі зясував обставини, що мають значення для справи, виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Відповідно п. 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що 21 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 7/ДІУ4-03-08.

Відповідно до умов ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 кредит в сумі 158 000 грн.

Строк договору - до 20 березня 2028 року.

Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів, передбаченого п. 2.4. кредитного договору, відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати суму кредиту та проценти.

Також встановлено, що 21.03.2008 року за кредитні кошти відповідач придбав квартиру №

7 в буд. № 69 по вул.. Республіканській в м. Кременчуці Полтавської області та зареєстрував за собою право власності на неї.

Того ж дня, 21.03.2008 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 7/ДГУ4-03-08-2.

Відповідно до даного договору іпотеки відповідач передав, а ОСОБА_3 прийняв в іпотеку придбану квартиру та вніс заборону на відчуження даної квартири в Єдиний державний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В порушення вимог передбачених ст. ст. 526, 530 ЦК України, ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором не виконував.

Станом на 28 квітня 2011 року у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 165 407 грн. 31 коп.

З урахуванням того, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме не сплачується сума кредиту, відсотки за його користування та штрафні санкції, місцевий суд прийшов до вірного висновку про стягнення з нього заборгованості в сумі 165 407 грн. 31 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості та виселення, зняття з реєстраційного обліку відповідача районний суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником свого зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом зазначено, що позивач не скористався правом, чітко визначеним умовами договору, звернувся в суд за захистом порушених прав у спосіб, визначений законом, який передбачає санкції за невиконання або неналежне виконання зобовязання у вигляді стягнення кредитних коштів та сум за прострочення сплати кредиту, та зазначив, що звернення стягнення на квартиру є фактично процедурою виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з таким обґрунтуванням суду щодо відмови в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобовязання та(або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення не менш ніж у тридцяти денний строк.

У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановлено строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена ст.. 35 Закону України «Про іпотеку» банком іпотекодавцю та(або) боржнику не направлялася, тому позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, в його задоволенні необхідно відмовити.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

З матеріалів даної справи вбачається, що заяви іпотекодержателем про виселення до суду не подавалося, тобто процедура письмового попередження не дотримана, що є підставою для відмови в задоволенні позову і в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні.

Відповідно необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором № 7/ДІУ4-03-08 від 21 березня 2008 року в сумі 165 407 грн. 31 коп., судові витрати в сумі 1 654 грн. 10 коп. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 311, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2011 року - змінити.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором № 7/ДГУ4-03-08 від 21 березня 2008 року в сумі 165 407 грн. 31 коп., судові витрати в загальній сумі 1774 грн. 10 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: ( підпис) ОСОБА_1

Судді: ( підпис) ОСОБА_4 ( підпис) ОСОБА_5