АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 22-ц-9843/2010 року Головуючий 1 -ї інст. - ОСОБА_1
Категорія: договірні Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі - Левшиній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Державний нотаріус 6-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року до суду звернулась ОСОБА_5 з позовом до відповідача в якому просила визнати договір довічного утримання недійсним, посилаючись на те, що вона є пенсіонеркою, потребує стороннього догляду та допомоги у звязку з віком та станом здоровя. З передачі по радіо вона почула рекламу договору довічного утримання, в якому обіцяли організувати за людьми похилого віку догляд, який вони потребували в обмін на квартиру. Оскільки позивач дійсно потребувала сторонньої допомоги та догляду, то подзвонила за телефоном, який вказувався у рекламі.

У нотаріуса, 23 жовтня 2009 року позивач підписала договір, за умовами якого вона отримала 20 000 грн. та по 450 грн. отримуватиме щомісяця та оплату за квартиру.

Проте, оскільки позивачу потрібен постійний догляд та допомога, то договором не передбачено, вважає його недійсним. ОСОБА_5 зазначила, що істотні умови договору не були узгоджені сторонами, тому не відповідають її волі та меті.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ч.1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 жовтня 2009 року між позивачкою та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, посвідчений Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, за яким ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_6 зобов'язався забезпечувати ОСОБА_5 утриманням довічно на умовах договору. Згідно умов договору , ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_6 одноразове грошове утримання у розмірі 20 000 грн. Сторони домовилися, що утримання у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 450 грн. на місяць. Також набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг незалежно від того, з ким вони укладалися.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачається, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Позивачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не доведено, що вона не розуміла або помилялася щодо значення суті та умов договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

ОСОБА_5 не заперечується той факт, що набувачем виконуються обовязки за договором довічного утримання в повному обсязі.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що умовами договору чітко визначені обовязки за договором кожної зі сторін, тому потреба в сторонньому догляді не є підставою для визнання договору довічного утримання недійсним.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог обгрунтовано виходив з того, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, повно з'ясував та підтвердив наявними в справі доказами всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 313, пп. 1,4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: