справа №2-209/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 вересня 2011 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої - судді Корсун О. М.,

за участі секретаря Тютюнник А.О.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 (фізичних осіб),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду у лютому 2011 року з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь суми заподіяних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП), що становлять: 34 397,74 грн. необхідних для ремонту пошкодженого транспортного засобу; 600,00 грн. витрат на оплату послуг судового експерта-автотоварознавця, моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., 21,07 грн. за відправку телеграми та стягнути судові витрати по сплаті державного мита у сумі 400,19 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн..

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і пояснила,що автомобіль НОМЕР_1 належить їй на праві приватної власності, який дійсно зазнав технічних ушкоджень в той час коли ним керував відповідач. Між нею і відповідачем була домовленість, що останній буде присутній у експерта, коли буде здійснювати огляд пошкодженого автомобіля . Автомобіль їй потрібен бо у неї дитина інвалід, для вирішення повсякденних питань. Після ДТП з відповідачем вона зустрічалася два рази і він визнавав свою вину у заподіяних матеріальних збитках та обіцяв відшкодувати їх за пошкоджений автомобіль. Розписку про відшкодування збитків він написав при першій зустрічі з нею, у присутності своєї сестри, яка пояснила, що головною причиною аварії стало вживання алкоголю, оскільки їй відомо,що її брат ОСОБА_3 з її колишнім чоловіком ОСОБА_5 та друзями розпивали спиртні напої в той вечір коли сталося ДТП. При розмові з дільничим інспектором Нагорним С.В. останній її запевняв,що ОСОБА_3 відшкодує їй завдані збитки у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і допивнив їх просив суд стягти з відповідача на користь позивача витрати повязані з доставкою автомобіля для огляду експертом (транспортування евакуатором) 800 грн. та витрати повязані з явкою до суду, при цьому підтвердив викладене у позовній заяві, а саме те, що 04 вересня 2010 року близько 11 год. 00 хв. вечора ОСОБА_5, колишній чоловік власника транспортного засобу ОСОБА_4, на автомобілі НОМЕР_2, перебував у с. Теплівка, Пирятинського р-ну, Полтавської обл.. Останній має право керувати зазначеним автомобілем, про що вказано у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Перебуваючи у с. Теплівка, Пирятинського р-ну, Полтавської обл.. ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_6, який, як вказано у Постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.10.2010, з дозволу ОСОБА_5 сів за кермо даного автомобіля, з метою проїхати на ньому. Під час руху відповідачем на вказаному автомобілі, у автомобіля лопнуло переднє ліве колесо, в ході чого він не справився з керуванням, з'їхав у кювет та пошкодив автомобіль. Уматеріалах перевірки відсутні дані стосовно того, що відповідач, керуючи вказаним автомобілем, не має посвідчення водія, перебував у нетверезому стані, а також невірно зазначено обставину, при якій відповідач заволодів даним автомобілем, оскільки володілець транспортного засобу ОСОБА_5 згоди на керування автомобілем не надав, так як він спав. Відповідач своєї провини не заперечує, та зобов'язався виплатити ОСОБА_4 завдані ним збитки, про що надав розписку від 27.09.2010, підписану ним в присутності двох свідків: ОСОБА_7, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, що проживає у м. Черкаси, бул. Шевченка, 398, кв. 84. З того часу, на вимогу позивача відшкодувати шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля відповідач жодним чином не реагує, та взагалі уникає будь- якого контакту з позивачем. За наслідками розгляду матеріалів перевірки письмової заяви позивача дільничним інспектором міліції Пирятинського РВ УМВС України ОСОБА_9 на письмову заяву позивача про надання копій документів за результатами ДТП, дільничним інспектором в усному порядку відмовлено позивачу в ознайомленні з матеріалами проведеної перевірки, та розяснено, що зазначені документи можуть бути витребувані судом. Слід відмітити, що у відмовних матеріалах відсутні дані з приводу того, чи було здійснено виклик співробітників державтоінспекції по даному ДТП, чи здійснювалась фіксація даної пригоди, у день пошкодження транспортного засобу позивача чи в інший день співробітниками державтоінспекції чи районного відділу міліції, у т.ч. даних про те, чи складалися по даному факту будь-які документи за наслідками даної дорожньої пригоди, у т.ч. з них: опитування очевидців (свідків) ДТП, пояснення відповідача (винуватця ДТП), пояснення ОСОБА_5 (володільця автомобіля) та інших осіб, що перебували на той момент разом з відповідачем. Крім того, як пояснили у Пирятинському РВ УМВС України, дана ситуація не є ДТП, оскільки відсутні інші пошкоджені транспортні засоби, а тому жодних інших документів вони не складали. Виходячи з даної абсурдної ситуації можливо лише здогадуватися та припускатися тієї думки, чи взагалі співробітники Пирятинского РВ УМВС України діють на підставі закону, чи можливо на власний розсуд (керуючись внутрішнім переконанням), оскільки у позивача немає жодного документу в підтвердження обставин ДТП, а також позивачу невідомо про те, чи направлялися (розглядалися) документи для притягнення винуватця ДТП до адміністративної відповідальності тощо, після винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.10.2010. Позивач не має можливості самостійно надати зазначені докази, у т.ч. матеріали перевірки, за результатами розгляду яких винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.10.2010, а тому, у якості забезпечення доказів прохає про витребування зазначених документів через суд. Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (згідно ПДР України). Для встановлення суми завданих позивачу матеріальних збитків, заподіяних при ДТП останній звернувся до сертифікованого судового експерта-автотоварознавця. До проведення автотоварознавчого дослідження позивачем 21.10.2010 було направлено відповідачу завчасно телеграму, з приводу запрошення для участі в автотоварознавчій експертизі, яка було вручена відповідачу особисто 22.10.2010 25.10.2010 судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_10 за участі позивача та за відсутності інших зацікавлених осіб повідомлених належним чином, було проведено експертне автотоварознавче дослідження, за результатами якого складено висновок № 238. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 25.10.2010 наданим власнику транспортного засобу ОСОБА_4 вартість матеріального збитку (з технічної точки зору) завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування втрати товарної вартості на дату оцінки складає: 29069,00 (двадцять дев'ять тисяч шістдесят дев'ять грн. 00 коп.), у т.ч. послуги за експертизу автомобіля, що сплачені автотоварознавцю і складають 600 (шістсот) грн. 00 коп. Згідно калькуляції по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 25.10.2010 загальна вартість ремонту складає 34397,74 грн., що є фактичним розміром шкоди, завданої майну позивача. Згідно з законом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками (майновою шкодою) вважаються в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які ця особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Закон встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи (як фізичної, так і юридичної), відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Це стосується і шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (якими є транспортні засоби, зокрема, автомобілі). Така шкода має також відшкодовуватися винною особою. (ч.І-З ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах (ч. З ст. 1187 ЦК України). "Згідно з абзацом п'ятим п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті(із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008), у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Крім матеріальних збитків позивачу завдано моральної шкоди (моральні страждання), які позивач оцінює в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. Що стосується моральних страждань позивача, то вони полягали у тому, що: позивачу вкрай неприємно не мати змоги тривалий термін керувати автомобілем, який пошкоджений, а також суттєво втратив товарний вигляд; позивачу доводиться немало нервувати чрез те, що вона не має грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому особа, винна у заподіянні їй матеріальних збитків і у втраті його автомобілем товарного вигляду, не вжила жодних заходів до того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково, навпаки, через бездіяльність відповідача, позивач має клопіт, оскільки вимушена звертатись до суду за захистом своїх прав, нести у зв'язку з цим додаткові витрати, вимушена змінювати звичний спосіб життя,має на утриманні дитину інваліда, тощо; позивачу довелося суттєво нервувати чрез те, що вона змушена була декілька робочих днів витрачати на забезпечення транспортування пошкодженого транспортного засобу (винаймати евакуатора), у т.ч. жертвувати робочим часом для проведення експертного автотоварознавчого дослідженя автомобіля, відповідно, потім виконувати свої службові обов'язки у вечірній час та вихідні дні. Щодо визначеного у позовній заяві розміру відшкодування, то згідно загального правила ЦК України: шкода, завдана особистим немайновим правам чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному об'ємі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні,при цьому пояснив,що він дійсно керував автомобілем позивача розписку дійсно писав ОСОБА_4 і вказував,що зобовязується за пошкодження автомобіля ОСОБА_11 відшкодувати останній збитки. Надаючи позивачу таку розписку він розраховував,що автомобіль залишиться йому. Посвідчення водія він не має.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував,щодо заявлених вимог позивачем, при цьому пояснив, що як видно із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_5 в даній ситуації являвся володільцем автомобіля на підставі наданого йому права керування автомобілем, про що свідчить запис у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Вважає,що у судовому засіданні представником позивача не доведено,що дії відповідача були неправомірними та те,що між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідача. Вважає, що сприяли і винним в даній пригоді є володілець джерела підвищеної небезпеки. Вина його полягає в слідуючому: порушено вимоги п. 2.9. г) Правил дорожнього руху яким категорично забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування, п. 2.10. у разі причетності до дорожньо - транспортної пригоди водій зобов'язаний:1) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;д) повідомити про дорожньо - транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; 2.11. якщо внаслідок дорожньо - транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водій (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) може прибути до найближчого поста Державтоінспекції або в орган чи підрозділ міліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею. Цього не було зроблено. Забороняється експлуатація - транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних причин: 31.4.5. Колеса і шини:а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають: залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм; б)шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини;в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу;г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів;е)на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщина диска і ободів коліс. У зв'язку із цим виникають питання: чи шина переднього лівого колеса лопається тільки при керуванні іншими особами?- чи взагалі сам технічний стан автомобіля відповідав вимогам п. 31.4.5. ПДР?Усього в судовому засіданні встановити неможливо оскільки володільцем не виконані вимоги п. п. 2.10; 2.11 Правил дорожнього руху України, оскільки останній знав про незадовільний технічний стан автомобіля і не намагався прийняти міри, які передбачені п. п. 2.10; 2.11 ПДР та дали б змогу відшкодувати понесені збитки.Доказів своєчасного проходження технічного огляду суду також не надано, а проводився він у 2009 році зі спливом півтора року.Не відповідають на його думку посилання на ті обставини які позивачем обґрунтовуються виключно на припущенях без взяття до уваги хронології подій і пов'язаних з ними наслідках, а саме:пригода трапилася 04 вересня 2010 року,а 02 жовтня 2010 року ОСОБА_4. звернулася у Пирятинський РВ ГУМВС України в Полтавській області після спливу 28 діб.25 жовтня 2010 року проведено експертне - автотоварознавче дослідження. За таких обставин вважає, що відповідальність повинен нести володілець транспортного засобу.Не погоджується і із розміром матеріальної шкоди визначеним у висновку експерта авто- товарознавця по слідуючим причинам, а саме: авто - товарознавче дослідження проводилося 25 жовтня 2010 року - після спливу 51 доби з часу скоєння ДТП. У матеріалах справи знаходиться рахунок приватного підприємця ОСОБА_12 за № 1358 згідно якого пошкодженням автомобілю завдано збитків на загальну суму 6606 грн., але аж ніяк не 29 069,00 грн. В судовому засіданні так і не надано пояснень чому в дефектній відомості не зроблено запису про огляд марки шин, розміру шин, висоту протектора шин, розмір дисків, колісної бази. Складається враження, що автомобіль надали до огляду без ОСОБА_1с.Саме по причині цих агрегатів виникла аварійна обстановка. Тобто розмір дійсної шкоди, завданої позивачу не відповідає дійсності. Як вбачається із матеріалів справи, що ДТП сталося внаслідок порушення володільцем автомобіля п. 2.9 гта п. 2.10 Правил дорожнього руху (затвердженого постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306), що і призвело до негативних наслідків. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Як видно із матеріалів справи, що відповідач ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності по даному факту не притягувався і, що позивачем не надано жодного достовірного доказу (даже в дійсному розмірі завданих збитків, суми суперечливі) на обгрунтування своїх позовних вимог як матеріальних так і моральних.

Судом установлено:

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль НОМЕР_3, власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_4,право на керування має ОСОБА_5 (а.с.7);

Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.10.2010, було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6, за ознаками ст. ст. 194,286 КК України за відсутністю складу злочину (а.с.8);

У відповідності до заяви, ОСОБА_4 зверталася до Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області з проханням видати їй копії документів з справи за її заявою,на підставі яких була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.9);

ОСОБА_3 надав розписку відповідно до якої він зобовязався за нанесення пошкоджень автомобіля НОМЕР_4, виплатити матеріальні збитки у розмірі 3250 доларів США ОСОБА_4,як власнику (а.с.10);

Відповідно до висновку №238 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.10.2010 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування втрати товарної власності на дану оцінку складає: 29 069 грн. 00 коп. (а.с.11-17);

Згідно калькуляції по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 25.10.2010 визначеного судовим експертом всього вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 34 397,74 грн.(а.с.18-28);

Згідно до телеграми ОСОБА_3 був запрошений прибути 25.10.2010 о 10-00год. для участі авто-товарознавчій експертизі пошкодженого автомобіля (а.с.29-31);

У відповідності до рахунку ПП фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 наданого ОСОБА_4,як платнику вартість ремонту автомобіля складає 6606,0 грн.(а.с.60);

Згідно пояснень ОСОБА_6,які містяться у матеріалах відмовного матеріалу №1588 по факту письмової заяви гр. ОСОБА_4 останній зобовязався відшкодувати вартість ремонту автомобіля позивача або його купити (а.с.61);

Позивач ОСОБА_4 має на утриманні дочку ОСОБА_13, народження 07.06.1980, яка є інвалідом дитинства (а.с.67,68,71,72);

У відповідності до повідомлення департамента ДАІ МВС України посвідчення водія на право керування транспортними засобами громадянину ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2,на території України підпорядкованими реєстраційно-екзаменаційними підрозділами ДАІ не видавалося (а.с.100).

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив,що займає посаду дільничого інспектора міліції Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області,ним проводилася перевірка по заяві ОСОБА_4 стосовно пошкодження її автомобіля громадянином ОСОБА_3Під час проведення перевірки ним проводилося опитування очевидців і було встановлено,що колишній чоловік позивача ОСОБА_5 мав право керувати автомобілем належним ОСОБА_4.ОСОБА_5 перебуваючи в с. Теплівка Пирятинського району дозволив ОСОБА_3 проїхати на автомобілі належному позивачу. При опитуванні відповідача останній пояснив,що під час руху в автомобілі лопнуло переднє ліве колесо в ході чого він не справився з керуванням і внаслідок чого пошкодив автомобіль.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив,що до нього звернулася позивач з проханням проїхати до пошкодженого автомобіля,на що він погодився,коли вони приїхали до відповідача між останнім та позивачем відбулася розмова, ОСОБА_14 запропонувала відповідачу добровільно відшкодувати завдані їй збитки, на що він погодився, але на це йому потрібен був час бо у нього не було коштів в підтвердження відповідач написав розписку.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 узяв автомобіль його колишньої дружини проїхати і пошкодив автомобіль. ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_4 купити належний їй автомобіль,який останній пошкодив, і при цьому просив не викликати працівників міліції, оскільки перебував в той час на іспитовому строкові. Запевняв позивача, що продасть будинок та відремонтує пошкоджений ним автомобіль. Після ДТП пошкоджений автомобіль на евакуаторі транспортували до м. Черкас для проведення експертизи, відповідач обіцяв бути присутнім під час проведення експертизи, але так і не зявився, хоча про час та місце проведення експертизи був повідомлений.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив,що йому відомо,те,що відповідач керував автомобілем DAEWOO під час руху в автомобілі лопнуло переднє ліве колесо в результаті чого він не справився з керуванням і зїхав у кювет.

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача,щодо того,що вартість ремонту пошкодженого автомобіля суд повинен визначати із рахунку ПП ОСОБА_12 ,а не з наданого позивачем висновком та калькуляції судового експерта,оскільки Цивільно-процесуальний кодекс України вказує на те,що єдиним належним доказом для зясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки і техніки,є висновок експерта,складений за наслідками судової експертизи. Оцінка розміру матеріальної шкоди,заподіяної позивачеві проводилася, як приватним підприємцем ОСОБА_12, так і судовим експертом авто товарознавцем так, як відповідач та його представник не надали суду доказів які б підтверджували,що приватний підприємець має кваліфікаційне свідоцтво та сертифікат субєкта оціночної діяльності,суд при стягненні матеріальної шкоди бере до уваги висновок експертного авто товарознавчого дослідження та калькуляцію по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 25.10.2010.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті№14 від 23.12.2005( із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18) при вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно вимог ст.ст.16,18 ЗУ Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україніпроведення оцінки майна фізичною особою, яка не отримала кваліфікаційного свідоцтва, яку позбавлено кваліфікаційного свідоцтва або дія кваліфікаційного свідоцтва якої зупинена, забороняється. Оцінка майна, яка була підписана зазначеною фізичною особою, вважається недійсною. Оцінка майна, яка проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода заподіяна неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи,відшкодовується у повному обсязі,особою,яка її завдала.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,відшкодовується на загальних підставах,а саме:шкода,завдана одній особі з вини іншої особи,відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу,яка завдала шкоди майну,відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості,полагодити пошкоджену річ тощо)або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків,що підлягають відшкодуванню потерпілому,визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносно ОСОБА_6 працівниками ДАІ не було складено протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності,внаслідок чого він не був визнаний винним у скоєнні ДТП та не був притягнутий до адміністративної відповідальності і відповідач заперечував свою вину та його представник у судовому засіданні заперечував вину останнього,але у судовому засіданні було встановлено і не заперечувалося відповідачем та його представником і в мотивувальній частині постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 14.10.2010 було зазначено факт,що під час перебування у с. Теплівка,Пирятинського р-ну,Полтавської обл. ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля,з метою проїхати на ньому,під час руху в автомобілі лопнуло переднє ліве колесо в результаті чого він не справився з керуванням і зїхав у кювет та пошкодив автомобіль чим задав збитків ОСОБА_4,які зобовязався відшкодувати останній. Крім того відповідач надав розписку відповідно до якої він визнав свою вину у пошкодженні автомобіля і зобовязався відшкодувати збитки завдані ним позивачу,як власнику автомобіля. Представник відповідача заперечував вину відповідача при цьому вказуючи,що не встановлено причину аварійної обстановки,але сторонам під час судового розгляду враховуючи зазначені заперечення було запропоновано провести судову експертизу, але позивач та її представник,відповідач та його представник відмовилися від призначення та проведення експертизи .

Вирішуючи питання про спосіб відшкодування шкоди,суд виходить з позовної заяви,зміст якої був підтриманий позивачем та її представником у судовому засіданні,а саме те,що позивач та її представник просять відшкодувати шкоду у натурі та керуючись вимогами ст.1192 ЦК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 34 397,74 грн.

У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини.

Згідно ст.3 Закону України Основи законодавства України про охорону здоровяздоровя стан повного фізичного,духовного та соціального благополуччя,а не тільки відсутність хвороб та фізичних дефектів.

Суд з огляду на ступінь,характер ваги моральних переживань позивача,їхню тривалість та наявність на її утриманні дитини інваліда дійшов висновку про те,що її позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково,і вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн.,а у задоволенні решти позовних вимог позивачу про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи,у відповідності до ст.88 ЦПК України,суд вважає за необхідне,стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 400 грн.19 коп.,в рахунок відшкодування оплати судового збору та суму у розмірі 120 грн. в рахунок відшкодування оплати ІТЗ, у відшкодування витрат повязаних з явкою до суду у розмірі 804 грн. 36 коп., у відшкодування витрат повязаних з проведенням судової експертизи в сумі 600 грн.00 коп. та у відшкодування витрат повязаних з транспортуванням пошкодженого автомобіля евакуатором в сумі 800 грн.00 коп.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача,відповідача,представника відповідача, свідків,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню,оскільки позивач та її представник у судовому засіданні витрати повязані з явкою до суду у розмірі 110 грн.00 коп. не довели,а надані квитки суд не бере до уваги,як доказ,оскільки у них не зазначена дата та час відправлення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 1167, 1187, 1188, 1192ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 34 397 (тридцять чотирі тисячі триста девяносто сім ) грн. 74 коп..

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1000 (тисячу) грн. 00 коп..

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат повязаних з явкою до суду у розмірі 804 (девятсот тринадцять) грн. 36 коп..

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування витрат повязаних з проведенням судової експертизи та послуги по оплаті евакуатора в сумі 1400 (тисячу чотириста ) грн.00 коп. .

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, судовий збір в сумі 400 (чотириста) грн. 19 коп.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча:

сун