РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2707/11

Провадження № 2/2027/34785/11

29.09.2011року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Омельченко Н.І.

при секретарі Макушенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину квартири ,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.11 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом відповідно до якого просить суд визнати договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 15.03.2010 року між нею та її сином ОСОБА_2 дійсним та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку їх викупу у ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 21.02.2010 року померла її матір ОСОБА_4 якій належали 1/3 частина квартири АДРЕСА_2. Це право її матері належало на підстав свідоцтва про право власності на житло від 20.06.01 року. На час смерті матері, співвласниками у рівних частках по 1/3 вказаної квартири були відповідач ОСОБА_2 і вона позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.06 року після смерті свого батька ОСОБА_5. Після реєстрації права власності на своє імя та по цей час, всі витрати які повязані зі сплатою комунальних платежів, сплачує лише вона сама, особистий рахунок переоформлене на її імя.

В звязку з тим, що єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері була лише вона одна, то після спливу 6 місяців мала отримати на своє імя свідоцтво на спадщину на частину цієї квартири та для упорядкування своїх житлових відносин, повязаних з отриманням в подальшому права власності на всю квартиру, вона у відповідача по справі за домовленістю з ним, викупила його частину квартири, для чого у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу від 15.03.2010 року.

Згідно з цим договором, відповідач продав, а вона купила у нього 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Вартість цієї частини за договором була ними домовлена у 15 000 грн. і ці кошти вона сплатила відповідачу повністю. При укладанні цього договору купівлі-продажу, відповідач отримав за ним від неї всі гроші і передав їй оригінали право установчих документів на квартиру і пообіцяв що належним чином виконає умови цього договору про його нотаріальне посвідчення. В звязку з тим, що відповідач всіляко ухилявся від взятих на себе зобовязань по нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу, мотивуючи це браком часу, вона змушена звернутися до суду з позовом.

На підставі викладеного просила вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та дала пояснення відповідно до викладеного у позові та крім того пояснила, що оскільки грошей для викупу у відповідача частини його квартири у неї не було, вона займала гроші у своїх знайомих і ще не всі гроші що займала віддала людям, крім того кошти відповідачу за належну частину його квартири вона передавала останньому у присутності свідків. На час викупу у сина його частки квартири вони не могли посвідчити договір купівлі продажу квартири нотаріально, оскільки у відповідача на той момент не було паспорту, а була лише його копія.

Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки відбуває покарання у виправній колонії, надіслав суду заяву в якій указав, що вимоги позивача визнає повністю.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2006 року після смерті свого батька ОСОБА_5, померлого 01.08.2005 року та 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2010 року після смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої 21.02.10 року. ( а.с. 7, 40 )

Позивачка ОСОБА_1 є матірю відповідача ОСОБА_2, якому належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майно від 20.06.2001 року. ( а.с. 6 )

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, право чин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах і підписаний сторонами.

Судом встановлено, що 15.03.2010 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу частини квартири, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 продав, а позивач ОСОБА_1 купила у нього 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Вартість цієї частини за договором була ними домовлена у 15 000 грн. і ці кошти позивач сплатила відповідачу повністю, про що свідчать підписи сторін під вказаним договором. ( а.с.11)

Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був в звязку з відсутністю на той момент у відповідача паспорта.

При укладанні цього договору купівлі-продажу, відповідач отримав за ним від позивача всі гроші і пообіцяв що належним чином виконає умови цього договору про його нотаріальне посвідчення до 01.05.10 року.

Судом встановлено, що сторони не встигли посвідчити договір купівлі-продажу частини квартири в звязку із засудженням відповідача, що підтверджується копією вироку Московського районного суду м.Харкова від 13.12.2010 року. ( а.с.39)

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили вище зазначені обставини та пояснили, що були присутні при передачі грошей позивачкою своєму синові відповідачу. Вони достовірно знали, що гроші передаються для придбання у відповідача належної останньому частини квартири, оскільки син відповідачки був ненадійною та аморальною людиною.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що позивач ОСОБА_3 брала у них в борг кошти на викуп у відповідача його частини квартири у березні 2010 року і між ними та позивачкою був укладений договір займу грошей.

Відповідно до вимог ч.4 ст.13, ч.4 ст.41 Конституції України Держава забезпечує захист усіх субєктів права власності.

Згідно зі ст.1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна ін такше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених Законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу 1/3 частини квартири, що підтверджуються письмовими доказами договором купівлі-продажу від 15.03.10 року і відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилив від його нотаріального посвідчення, в звязку з чим суд визнає такий договір дійсним.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст..ст.220 ч.2, 207 ч.1 ЦК України, ч.4 ст.13, ч.4 ст.41 Конституції України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 15.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку їх викупу у ОСОБА_2.

Зобовязати КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації анулювати правову реєстрацію 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_2 та провести правову реєстрацію 1/3 частини вказаної квартири на імя ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Н.І. ОМЕЛЬЧЕНКО