АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27(4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2011 рокум. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», (далі - Банк), який в подальшому уточнив і просив стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад в сумі 40000грн.; компенсацію відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 382800грн.; проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. в сумі 12593,81грн.; компенсацію з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. у сумі 4320грн.; компенсацію з урахуванням сплати трьох процентів річних від простроченої суми за час прострочення з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. у сумі 1048,77грн.; моральну шкоду в сумі 16999грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10 травня 2008 року він уклав договір банківського вкладу строком на 12 місяців, за яким вніс на рахунок відповідача 40000грн. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався повернути вклад та сплатити 16,8% річних на суму вкладу. Проте на його письмову вимогу від 07 травня 2009 року про повернення вкладу він отримав відмову, чим порушив передбачені договором зобовязання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, на користь позивача стягнуто 45368грн.77коп., у тому числі банківський вклад у сумі 40000грн., індексація з урахуванням індексу інфляції в сумі 4320грн., компенсація з урахуванням трьох процентів річних у сумі 1048,77грн. Також на користь держави стягнуто судовий збір: з відповідача - у розмірі 453,68грн., з позивача в розмірі 1246,32грн. У задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування заочного рішення та ухвалення нового про повне задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема, на його думку, суд дійшов неправильного висновку про припинення дії банківського вкладу та безпідставно відмовив у стягненні процентів по вкладу. Висновок суду про те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на правовідносини, які виникли між сторонами, на його погляд є неправильним. Також вважає, що суд необґрунтовано відмовив у стягненні моральної шкоди та стягнув з позивача судовий збір.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 травня 2008 року між сторонами укладено договір №414487 банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Базовий» № 988867 строком на 12 місяців, за яким позивач ОСОБА_3 вніс на рахунок відповідача 40000грн. Відповідно до умов п.п. 2.3 договору відповідач зобовязався повернути вклад та сплатити 16,8% річних на суму вкладу.

Спір між сторонами виник з приводу того, що Банк відмовився повернути вклад у сумі 40000грн. на письмову вимогу ОСОБА_3 від 07 травня 2009 року, посилаючись на складне фінансове становище, призначення постановою Національного банку України № 59 від 10 лютого 2009 року тимчасового адміністратора та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів строком на 1 рік.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнув з відповідача на користь ОСОБА_3 банківський вклад у сумі 40000грн., індексацію з урахуванням індексу інфляції в сумі 4320грн., компенсацію з урахуванням трьох процентів річних у сумі 1048,77грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 453,68грн.

Рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржено.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. в сумі 12593,81грн., суд дійшов висновку про те, що договір банківського вкладу припинив дію 10 травня 2009 року, при цьому виходив із того, що позивач звернувся із заявою про розірвання договору 07 травня 2009 року відповідно до п. 4.7 договору.

Такий висновок суду є неправильним, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Відповідно до положень ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 6.2 договору, укладеного сторонами, договір вважається розірваним, якщо на вкладному рахунку залишається сума менша, ніж мінімальна сума відкритого вкладу 500грн., чи Банк відмовляється після закінчення строку дії вкладу від подовження строку його дії. У цьому випадку Банк за 10 календарних днів до закінчення строку дії вкладу повідомляє вкладника у письмовій формі про відмову подовжувати строк дії вкладу та повертає суму вкладу на рахунок.

Згідно з п. 4.7 цього договору, у випадку, коли в день закінчення строку дії вкладу вкладник не звернувся з вимогою отримання вкладу, строк дії вкладу, зазначений в п. 2.2 подовжується на такий саме строк, при цьому базова процентна ставка по вкладу та бонуси, що були надані на дату укладення цього договору, встановлюються у розмірі, який визначений ставками по депозитах в рамках пакетів послуг на дату подовження вкладу.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про виплату йому суми вкладу в розмірі 40000грн. до закінчення строку дії договору - 7 травня 2009 року (а.с.10), при цому, згідно звіту про операції по картковому рахунку позивача (а.с. 55), на його рахунку залишалась сума більша, ніж 500грн., а Банк не повідомляв позивача про відмову подовжувати строк дії вкладу.

Відповідно до ч. 4 ст.. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з Банку на користь позивача процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу за період з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. в сумі 12593,81грн. (40000грн. х (0,168 (процентна ставка) : 365 днів х 684 (дні користування вкладом) = 12593,81грн.

У звязку з цим з Банку на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 125грн.93коп.

Крім того, підлягає скасуванню рішення суду в частині стягнення з позивача на користь держави судового збору в сумі 1246,32грн., оскільки він є споживачем фінансових послуг Банку, тому згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати державного мита за своїм позовом про захист свого порушеного права. Крім того, ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та на підставі п.п.10, 37 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнений від оплати судового збору.

Проте посилання апеляційної скарги стосовно необхідності відшкодування позивачу моральної шкоди на підставі вищезгаданого Закону «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийнятими до уваги з огляду на положення ст. 3 цього закону щодо права споживачів на відшкодування моральної шкоди лише у разі її заподіяння небезпечними для життя і здоровя людей товарами (роботами, послугами) у випадках, передбачених законодавством.

Стягнення моральної шкоди на підставі ст.. 1167 ЦК України також неможливе, оскільки ця стаття застосовується до деліктних (не договірних) правовідносин.

Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідальність за порушення грошового зобовязання передбачена ст.. 625 ЦК України, а саме згідно ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ззастосування штрафних санкцій, передбачених ч. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів», неможливе, оскільки призведе до подвійного покарання за невиконання зобовязань.

У звязку з цим доводи апеляційної скарги не дають підстав для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_3, зокрема, стягнення на його користь компенсації в сумі 382800грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 4, 313, 314, 316 ЦПК України,

колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2010 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. в сумі 12593,81грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_3 проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, з 11.05.2009р. по 25.03.2010р. в сумі 12593 (дванадцять тисяч пятсот девяносто три) грн. 81коп., а також на користь держави судовий збір у сумі 125 (сто двадцять пять)грн.93коп.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 1246грн.32коп. скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_4