Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц-4643/2011 р. Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Череватій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який приєднався до апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних, індексу інфляції по простроченій заборгованості та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних, індексу інфляції по простроченій заборгованості та моральної шкоди.

В позові зазначали, що постановою Ленінського районного суду від 26.02.2007 року відповідач визнаний винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2008 року з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто суму матеріального збитку у розмірі 11942 грн. 03 коп., та моральна шкода у розмірі 2000 грн.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу зазначене рішення відповідачем так і не виконане, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь 3-х % річних та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 6 325 грн. 47 коп., на відшкодування моральної шкоди 9000 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, до якої приєднався ОСОБА_4 та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення та ухвалити нове рішння, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Позивачі свої позовні вимоги щодо стягнення 3% річних, індексу інфляції по простроченій заборгованості, обґрунтовували положеннями ст. 625 та ст. 1166,1167,1187 ЦК України , вимоги про відшкодування моральної шкоди - ст. 23 ЦК України .

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2008 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму матеріального збитку - 11942,03 грн., та суму морального збитку - 2000 грн, а всього -13942 грн. 03 коп. (а.с.11)

На підставі виконавчого документа, постановою від 31.03.2008 року Ленінського відділу ДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження (а.с.15).

Постановою від 06.11.2009року Ленінського відділу ДВС Запорізького МУЮ повернуто виконавчий документ стягувачеві згідно п.2, п.5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та роз'яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 06.11.2012 року ( а.с.14)

За загальним правилом цивільно-правова відповідальність за ст. 526 та 625 ЦК України застосовується лише за порушення грошового зобов'язання між кредитором та боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання за договором.

В даному випадку між сторонами не було укладено договору про грошове зобов'язання, а має місце виконання судового рішення про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог повно і всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначив правовідносини сторін і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення компенсації з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, а також моральної шкоди у зв'язку з невиконанням судового рішення.

При цьому районний суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_4, який приєднався до апеляційної скарги - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2011 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: