АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 57 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСС» на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСС», третя особа Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу, про стягнення недоотриманих сум пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСС» (надалі- ТзОВ «АСС») про стягнення недоотриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 02 липня 2008 року він працював електрослюсарем з ремонту та обслуговування електрообладнання ТОВ «АСС». 19 серпня 2010 року він досяг пенсійного віку та отримав право на призначення пенсії за віком. Однак, посадова особа відповідача, яка відповідає за роботу з кадрами, в порушення п.п. 34, 35 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не повідомила його письмово про виникнення права на пенсію за віком у визначені законодавством строки, тому він не зміг своєчасно оформити і отримати пенсію, а оформив її лише з 25 лютого 2011 року. Вважає, що з вини посадової особи підприємства, виконуючого обов'язки інспектора відділу кадрів, йому заподіяна шкода у вигляді не отриманої пенсії з 19 серпня 2010 року по 25 лютого 2011 року, за 6 місяців 6 днів. З розрахунку призначеної пенсії - в розмірі 3629,07 грн., щомісячно, сума шкоди складає 22500,23 грн, яку він просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСС» - задовольнити частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АСС» на користь ОСОБА_2 не отриману пенсію в сумі 15 921,08 грн. та 511,77грн. в рахунок понесених судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній відповідач ОСОБА_4 «АСС», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважають, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач письмово повідомив позивача про можливість отримання пенсії шляхом надання йому довідки для обчислення пенсії 16.07.2010 року; що обовязок по зібранню та надісланню документів підприємством до Пенсійного фонду можливий лише виключно на підставі письмової заяви позивача, яку він до підприємства не надавав. Крім того, не враховано бажання позивача на отримання пенсії, згідно із його заяви від 24 грудня 2010 року про звільнення у звязку із виходом на пенсію. Суд, також, безпідставно застосував ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки вона не поширюється на спірні правовідносини.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02.07.2008 року по 31.12.2010 року працював у ОСОБА_4 «АСС» електрослюсарем по ремонту та обслуговування електрообладнання.

19.08.2010 року позивач досяг пенсійного віку та за законом мав право на призначення йому пенсії за віком.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідач письмово не повідомив його про досягнення пенсійного віку та про право на отримання пенсії, у звязку з чим, з вини відповідача, пенсія йому була призначена тільки з 25.02.2011 року. У звязку з чим, позивачу спричинена матеріальна шкода у розмірі не отриманої з вини відповідача пенсії за період з 19.08.2010 року по 25.02.2011 року у сумі 22500.23грн..

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у несвоєчасному призначенні позивачу пенсії за віком та спричиненні йому матеріальної шкоди у розмірі не отриманої пенсії за період з 19.08.2010 року по 31.12.2010 року у сумі 15921.08 грн..

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, який діяв на час виниклих між сторонами правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років і наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення: (перерахунку) пенсій (далі - Порядку), відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 ( з подальшими змінами), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно і законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника. У разі якщо особа, якій призначається пенсія, є неповнолітньою або недієздатною, заява подається батьками або опікунами (піклувальниками) за місцем їх проживання (реєстрації).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв'язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її призначення, відповідно до Закону, подається працівником (членом його сім'ї у зв'язку втратою годувальника) до управління Пенсійного фонду України у районах, містах районах у містах (далі - орган, що призначає пенсію) через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа). За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 34 Порядку, посадова особа зобов'язана не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення: права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах.

Згідно п. 35 Порядку, посадова особа у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, и призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або за місцем проживання (реєстрації) особи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у встановлений законом місячний строк до дня виникнення у позивача права на пенсію за віком письмово не повідомив його про досягнення ним пенсійного віку.

У звязку з чим, висновок суду щодо порушення відповідачем пункту 34 Порядку, тобто невиконання відповідачем покладених на нього обов'язків щодо письмового повідомлення позивача про досягнення ним пенсійного віку та подання та оформлення у звязку з цим документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року, а саме: не повідомлення у письмовому вигляді позивача про виникнення у нього права на пенсію за віком, не одержання у звязку з цим від нього заяви про призначення пенсії та не оформлення всіх необхідних документів і не направлення їх до органу, що призначає пенсію, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач шляхом надання позивачу довідки для обчислення пенсії від16.07.2010 року, письмово повідомив позивача про можливість отримання ним пенсії, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки видача довідки не може бути визнана письмовим повідомленням про досягнення позивачем пенсійного віку у розумінні пункту 34 Порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що обовязок по зібранню та надісланню документів підприємством до Пенсійного фонду можливий лише виключно на підставі письмової заяви позивача, яку він до підприємства не надавав, колегія суддів не може взяти до уваги, так як відповідач не повідомив письмово позивача про досягнення ним пенсійного віку та про його право, у звязку з цим, на подачу заяви про призначення пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач сам знав про досягнення ним пенсійного віку, а тому міг самостійно звернутися до Пенсійного фонду з питання призначення йому пенсії, колегія суддів не бере до уваги, оскільки пунктом 34 Порядку встановлено обов'язок посадової особи не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу з вини відповідача завдана шкода внаслідок несвоєчасного подання пенсійних документів, у вигляді невиплаченої пенсії за період з 19 серпня 2010 року по день звільнення з підприємства, тобто по 31.12.2010 року в сумі 15921.08 грн..

У звязку з чим, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у вигляді не отриманої пенсії у сумі 15921.08грн..

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного застосування до спірних правовідносин ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі.

В частині відмови в задоволені позову про стягнення не отриманої пенсії за період з 01.01.2011 року по 25.02.2011 року рішення суду сторонами не оскаржено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам по справі, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСС» відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.В.Карнаух

ОСОБА_5