Справа № 2-3557
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2011 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Бунякіній О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, третя особа КП «ДМБТІ»про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, визнання незаконним рішення виконкому -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просила визнати незаконним рішення виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів №153 від 21.03.1997 року в частині надання дозволу ОСОБА_4 на будівництво гаража розміром 6,3 х 6,5 кв.м за адресою: вул.Рибінська 9 в м.Дніпропетровську; усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком №9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську шляхом зобовязання ОСОБА_4 за її рахунок знести самочинно збудований гараж розміром 6,3 х 6,5 кв.м, прибудований до стіни будинку позивача; у випадку відмови відповідача від добровільного знесення самочинно збудованого гаража , просила зобовязати її знести самочинно збудований гараж за свій рахунок із подальшим відшкодуванням збитків у судовому порядку, стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі договору дарування від 30.09.1998 року, посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вона отримала в дар незакінчений будівництвом житловий будинок по вул.Рибінська, 9-а в м.Дніпропетровську, відсоток готовності 66,4 %. Після закінчення будівництва на підставі ОСОБА_6 прийомки індивідуального житлового будинку від 18.08.2001 року будинок було введено в експлуатацію, який було затверджено рішенням виконкому Бабушкінської районної ради №365 від 18.05.2001 року, 05.07.2001 р. ОСОБА_1 було видано реєстраційне посвідчення на право особистої власності на домоволодіння 9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську.

На підставі рішення виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів № 977 від 16.12.1994 року домоволодіння №9 по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську було розділене на 3 самостійних, згідно до якого попередня власниця ОСОБА_7 отримала у користування земельну ділянку площею 257 кв.м і їй було присвоєно адресу вул.Рибінська 9-а. ОСОБА_8, у якої відповідач купила домоволодіння, отримала земельну ділянку площею 613 кв.м і їй залишена адреса вул.Рибінська 9. Рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів №153 від 21.03.1997 року ОСОБА_8 було дозволено продати недобудований житловий будинок №9 по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську відповідачу, а також останній було дозволено після оформлення купівлі-продажу будівництво гаражу розміром 6,3 х 6,5 кв.м, а після закінчення будівництва житловий будинок та гараж необхідно предявити для прийняття в експлуатацію державній технічній комісії. Гараж відповідач ОСОБА_4 побудувала у 2000 році під час відсутності позивача вдома. На прохання позивача добровільно знести гараж і відступити від її будинку на безпечну відстань, відповідач відмовилась. З 2006 року позивач зверталась до відповідних державних органів для вирішення питання щодо відповідності будівництва гаражу будівельним нормам і оцінити технічний стан її домоволодіння, який на той момент був пошкоджений грибком. В 2008 році позивач отримала технічне обстеження спеціалістом-будівником домоволодіння 9-а по вул.Рибінській, згідно якого гараж ОСОБА_4 побудований всупереч вимогам будівельним правилам і нормам. Вважає, що вона відступила від межі земельних ділянок на 1,5 м, а відповідач захопила її земельну ділянку, де і побудувала свій гараж, що становить перешкоди у користуванні позивачу її майном. Вважає, що рішенням виконкому № 153 від 21.06.1997 року суперечить вимогам чинного законодавства, порушує права і інтереси позивачки.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача1 ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що позовні вимоги є незаконними та безпідставними. Пояснила, що Рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №921 від 17 вересня 1993 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було дозволено будівництво двохквартирного будинку розміром 26,0 х 10,0 м по індивідуальному проекту. Здійснюючи закінчення будівництва спірного житлового будинку, ОСОБА_1 проектну документацію не розробляла та не погоджувала з жодною інстанцією, як наслідок і дозвіл на виконання будівельних робіт вона також не отримувала. Не зважаючи на такі грубі порушення по закінченню будівництва був складений акт приймання в експлуатацію житлового будинку літ.А-3, який складається з 4-х кімнат житловою площею 128,5 кв.м, який був затверджений рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська №365 від 18.05.2001 року. При цьому, згідно технічного паспорту від 22.12.2000 року на імя позивача при проведенні технічної інвентаризації домоволодіння було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 113 кв.м, що є порушенням вимог земельного законодавства. Даний факт також підтверджується актом обстеження домоволодіння по вул.Рибінській буд.9-а, складений комісією з представників органів ДАІ, земельного управління Дніпропетровської міської ради та управління з благоустрою міста від 17.12.2010 року. За самовільний захват земельної ділянки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КпАП України, що підтверджується листом Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області від 25.03.2011 року. Розміри житлового будинку виходять за межі, визначені рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська №921 від 17.09.1993 року (дозволений розмір 13,5 м х 10,0 м, а фактично побудовано 13,5 м х 26, 8 м). Позивач при самовільному порушенні проектного розміщення будинку безпідставно побудувала спірне домоволодіння без дотримання нормативної відстані між суміжними домоволодіннями (тобто домоволодінням ОСОБА_4 та її домоволодінням), що є порушенням Правил пожежної безпеки України та п.3.25* ДБН 360-92**, представник пожежного нагляду у прийнятті в експлуатацію спірного житлового будинку участі не брав, про що свідчить відсутність підпису у затвердженні акту. Крім того, відповідно до реєстраційного посвідчення від 05.07.2001 року, позивач не здійснила державну реєстрацію свого права власності на спірний житловий будинок. Так, згідно вказаного реєстраційного посвідчення позивачу ОСОБА_1 належить домоволодіння 9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську. Вказане домоволодіння належить позивачу на підставі договору дарування від 30.09.1998 року. Проте, як слід з тексту зазначеного договору позивачу належить незакінчений будівництвом житловий будинок, відсоток готовності 66,4 %. Тобто в КП «ДМБТІ»проведена державна реєстрація на незакінчений будівництвом житловий будинок, який позивач прийняла в дар від своєї матері ОСОБА_7, а не фактично існуючий житловий будинок, який зафіксовано в технічному паспорті від 22.12.2000 р. Таким чином, на підставі рішення виконкому №365 від 18.05.2001 року, яким затверджені акти прийняття в експлуатацію спірного житлового будинку, державна реєстрація спірного домоволодіння не здійснювалась. Земельна ділянка площею 370 кв.м позивачем використовується без документів, що посвідчують право власності або права користування вказаною земельною ділянкою. Крім того, позивач сама викликала появу грибка, тому що розташувала в самому домоволодінні басейн, який містить величезну кількість води і такі споруди в домоволодінні викликають появу грибків та інших пліснявих захворювань. Вважає, що у позивача немає підстав для захисту свого неіснуючого права власності і для зносу гаражу, який розташовано в достатній відстані від межі суміжних земельних ділянок і при його будівництві витримано всі необхідні норми та правила. Крім того, спірний гараж, який просила знести позивач, вже перенесений на відстань 1,5 м від будинку позивача, а тому, предмету спору в частині знесення гаражу не існує.

Представник відповідача2 Виконкому Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність. Зазначив, що рішення виконкому прийняте з дотриманням всіх норм чинного законодавства та з дотриманням меж повноважень виконкому районної у місті Дніпропетровську ради.

Представник третьої особи КП «ДМБТІ»в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підставі договору дарування від 30.09.1998 року, посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстровий номер 1-863), укладеному між позивачем і ОСОБА_7, позивач отримала в дар незакінчений будівництвом житловий будинок по вул.Рибінська, 9-а в м.Дніпропетровську, відсоток готовності 66,4 % /т.1 а.с.17/.

Рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів № 977 від 16.12.1994 р. домоволодіння № 9 по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську було розділене на 3 самостійних, згідно до якого попередня власниця ОСОБА_7 отримала у користування земельну ділянку площею 257 кв.м і їй було присвоєно адресу вул.Рибінська, 9-а; ОСОБА_9 було виділено земельну ділянку площею 267 кв.м з житловим будинком літ.Б-2, присвоївши адресу: вул.Рибінська, 9-б; ОСОБА_8 було виділено земельну ділянку площею 613 кв.м з житловим будинком, присвоївши адресу: вул.Рибінська, 9 /т.1 а.с.14/.

Рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів № 153 від 21.03.1997 року ОСОБА_8 було дозволено продати недобудований житловий будинок № 9 по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську відповідачу, а також останній було дозволено після оформлення купівлі-продажу будівництво гаражу розміром 6,3 х 6,5 кв.м, а після закінчення будівництва житловий будинок та гараж необхідно предявити для прийняття в експлуатацію державній технічній комісії /т.1 а.с.13/.

Судом встановлено, що спірний гараж відповідач ОСОБА_4 побудувала у 2000-2002 році, що підтвердила позивач в судовому засіданні і на що посилалась представник відповідача1 ОСОБА_2

Відповідно до акту від 01.09.2010 року, складеному комісією виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради зафіксовано факт збудованого гаража ОСОБА_4 впритул до стіни житлового будинку по вул.Рибінській 9-а. Комісією також встановлено, що на час перевірки проводились будівельні роботи по знесенню стіни гаража, яка примикає до житлового будинку по вул..Рибінській 9-а /т.1 а.с.194/.

Сторонами в судовому засіданні визнано, що на час розгляду справи в суді, спірний гараж не примикає до стіни будинку позивача, відстань між ними більше 1 метру.

Після закінчення будівництва житлового будинку позивача на підставі ОСОБА_6 прийомки індивідуального житлового будинку від 18.08.2001 р. будинок було введено в експлуатацію /т.1 а.с.18-19/, який було затверджено рішенням виконкому Бабушкінської районної ради № 365 від 18.05.2001 р. і вирішено оформити право особистої власності на домоволодіння 9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську за ОСОБА_1 /т.1 а.с.20/. На вказане рішення виконкому № 365 від 18.05.2001 року було внесено протест прокурором Бабушкінського району м.Дніпропетровська і рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради № 447 від 15.10.2010 р. вказане рішення було скасоване /т.2 а.с.14-16, 17-19/. Відповідно до Рішення Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради №3 від 25 березня 2011 року, рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради № 447 від 15.10.2010 р. скасовано та поновлено дію рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради №365 від 18.10.2001 р. «Про затвердження актів приймання житлового будинку у домоволодінні №9-а по вул..Рибінській ОСОБА_1П.»/т.2 а.с.52-53/.

05.07.2001 р. на імя позивача було видано реєстраційне посвідчення, яке оформлено на підставі договору дарування від 30.09.1998 р. /т.1 а.с.21/. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на домоволодіння 9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську (100 % готовності домоволодіння) за позивачем не зареєстровано.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п.3 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про архітектурну діяльність»передбачено, що під час організації та виконання будівельних робіт зі створення обєкта архітектури не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд.

Як встановлено судом, згідно технічного паспорту від 22.12.2000 року на імя позивача при проведенні технічної інвентаризації домоволодіння було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 113 кв.м., за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КпАП України, що підтверджується листом Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області від 25.03.2011 року.

Згідно акту розподілу земельної ділянки від 21.10.1994 року, ОСОБА_7 /попередній власник домоволодіння по вул.Рибінська 9-а/ виділено 257 кв.м., розмір житлового будинку позивача 361,80 кв.м, тобто виходить за межі, визначені рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська №921 від 17.09.1993 року (дозволений розмір 13,5 м х 10,0 м, а фактично побудовано 13,5 м х 26, 8 м).

Таким чином, саме з боку позивача є порушення Правил пожежної безпеки України та п.3.25* ДБН 360-92**

Позивач при самовільному порушенні проектного розміщення будинку безпідставно побудувала спірне домоволодіння без дотримання нормативної відстані між суміжними домоволодіннями, тобто домоволодінням ОСОБА_4 та її домоволодінням.

Крім того, відповідно до реєстраційного посвідчення від 05.07.2001 року, позивач не здійснила державну реєстрацію свого права власності на спірний житловий будинок відповідно до затвердженого акту вводу в експлуатацію будинку. Так, згідно вказаного реєстраційного посвідчення позивачу ОСОБА_1 належить домоволодіння 9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську на підставі договору дарування від 30.09.1998 року, тобто належить незакінчений будівництвом житловий будинок, відсоток готовності 66,4 %.

Таким чином, в КП «ДМБТІ»проведена державна реєстрація на незакінчений будівництвом житловий будинок, який позивач прийняла в дар від своєї матері ОСОБА_7, а не фактично існуючий житловий будинок, який зафіксовано в технічному паспорті від 22.12.2000 р.

Відповідно до ст..393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який е відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні, Виконавчим комітетом Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради 21.03.1997 року прийнято рішення №153, де в п.2 зазначено про надання дозволу ОСОБА_4 після оформлення договору купівлі-продажу на будівництво гаража розміром 6,3 Х 6,5 м у домоволодінні по вул.Рибінська 9 /т.1 а.с.76/.

Згідно п.2 рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради №977 від 16 грудня 1994 року «Про затвердження актів приймання житлового будинку та розділу домоволодіння по вул.Рибінській 9»домоволодіння по вул..Рибінській 9 розділено на три самостійних, ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 613 кв.м та залишено адресу вул..Рибінська 9 /т.1 а.с.84/.

В подальшому, саме ОСОБА_10 було дозволено продати ОСОБА_4 недобудований житловий будинок готовністю 70 % у домоволодінні 9 по вул..Рибінській.

Таким чином, після оформлення договору купівлі-продажі недобудованого житлового будинку у домоволодінні 9 по вул.Рибінській до ОСОБА_4 перейшло право користування земельною ділянкою площею 613 кв.м.

Приймаючи рішення 21.03.1997 року №153 Виконавчий комітет Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради дозволив будівництво гаража на земельній ділянці ОСОБА_4, місце розташування його не зазначив, до того ж зобовязав після закінчення будівництва предявити гараж на прийняття державної технічної комісії. Таким чином, права позивача ніяким чином не порушені, отже оскаржуване рішення є законним.

Доводи позивача щодо незаконності вказаного рішення, яке суперечить вимогам рішення ХV сесії міської ради м.Дніпропетровська ХХІV скликання від 18.02.2004 року № 18/15 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», то такі заперечення не можуть бути прийняті до уваги, у звязку з тим, що рішення міської ради прийняте та введено в дію значно пізніше, ніж прийнято рішення № 153 від 21.02.1997 року і не має зворотної дії в часі, а тому це не може бути підставою для скасування вказаного рішення виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська № 153 від 21.02.1997 року.

В судовому засіданні представником відповідача1 було заявлено про застосування строку позовної давності, про що наявна в матеріалах справи відповідна заява.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давнини починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права.

Однак, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності звернення до суду в звязку з тим, що порушення права позивача як власника домоволодіння 9-а по вул.Рибінській в м.Дніпропетровську відбулося влітку 2006 року при зясуванні обставин пошкоджень на зовнішній стороні будинку, відомостей про те, що позивачу було відомо про існування оскаржуваного рішення на час будівництва гаражу по вул..Рибінській 9 відповідачами не надано.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, їх належність та допустимість, приймаючи до уваги, що на день розгляду справи відсутній предмет спору в частині знесення гаражу, оскільки, як встановлено в судовому засіданні стіна спірного гаражу була перенесена, отже предмету спору в цій частині на день винесення рішення не існує; рішенням від 21.03.1997 року №153 Виконавчий комітет Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради дозволив будівництво гаража на земельній ділянці ОСОБА_4, місце розташування його не зазначив, до того ж зобовязав після закінчення будівництва предявити гараж на прийняття державної технічної комісії, таким чином, права позивача ніяким чином не порушені, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя /підпис/ ОСОБА_11

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи

Копія вірна:

Суддя

Бабушкінського районного суду

м.Дніпропетровська Т.В.ОСОБА_11