АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 5(4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2 та її

представників ОСОБА_3, Морозова

ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5

Павловича та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її сусідом і, нехтуючи правилами добросусідства, вимогам закону, без погодження з нею як власницею суміжної ділянки незаконно збудував спільну огорожу між їхніми земельними ділянками, яка не відповідає будівельним нормам, спотворила естетичний вигляд її садиби, зменшила сонячну інсоляцію житлових приміщень в її будинку та створює реальну небезпеку її життю та життю членів її родини. Крім того, відповідач без узгодження з нею навпроти її будинку на небезпечній відстані від його фундаменту впродовж збудованої огорожі і паралельно межі, на відстані від неї 1 метру, проклав комунікації на глибині зони промерзання - приблизно 50 см, а саме дві гілки пластикових труб водопроводу та каналізації. Це створює загрозу пориву цих комунікацій і підтоплення її будинку та земельної ділянки, просідання фундаменту та його руйнування. Відповідачеві неодноразово надавалися приписи від Жовтневого райвиконкому та "Кривбасводоканалу" про необхідність привести всі комунікації та огорожу у відповідність до існуючих норм, але він навмисно не виконує і ігнорує їх. Зазначені перешкоди, які чинить ОСОБА_5 в користуванні будинком та земельною ділянкою, спричиняють їй моральні страждання, тому позивачка просила стягнути з відповідача 37200 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також усунути перешкоди в користуванні будинком № 73 по вул. Фабріціуса в м. Кривому Розі та земельною ділянкою, зобов'язавши відповідача знести огорожу на межі земельної ділянки будинку № 73 та земельної ділянки № 75 по вул. Фабріціуса в м. Кривому Розі, демонтувати систему каналізації та водопроводу, прокладену впродовж межі між земельною ділянкою будинку № 73 і земельною ділянкою № 75 по вул. Фабріціуса в м. Кривому Розі, а також стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір у сумі 8грн.50коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 37 гривень та 500 гривень за надання юридичної допомоги, всього на суму 545грн.50коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: усунуто перешкоди в користуванні будинком №73 по вул. Фабріціуса в м. Кривому Розі та земельною ділянкою, ОСОБА_5 зобов'язано знести додаткову огорожу на межі земельної ділянки будинку №73 та земельної ділянки будинку №75 по вул. Фабріціуса в м. Кривому Розі, з відповідача на її користь з ОСОБА_5 стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 12000 гривень, а також судові витрати: судовий збір у сумі 8грн.50коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. та 500 грн. за надання юридичної допомоги.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо заподіяння ним позивачці ОСОБА_2 моральної шкоди та підтвердження її позовних вимог наданими нею доказами, залишив поза увагою, що додаткова загорожа знаходиться на його території і відповідає всім встановленим стандартам та нормативам. Також судом безпідставно прийнято від позивача додаткові докази, про які вона не повідомляла під час попереднього слухання та відхилено його заяву про відвід судді.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, кожен окремо, просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити, оскільки вважають її доводи необґрунтованими та безпідставними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є сусідами та власниками суміжних земельних ділянок - позивачу ОСОБА_2 належить земельна ділянка будинку № 73, а відповідачу ОСОБА_5П земельна ділянка будинку № 75 по вул. Фабріціуса у м. Кривому Розі.

Поруч з межею між земельними ділянками домоволодінь № 73 та № 75 по вул.. Фабріціуса в м. Кривому Розі на відстані 29 см від спільної огорожі відповідач ОСОБА_5 на своїй території збудував додаткову огорожу у вигляді лінійної конструкції, яка складається з монолітного фундаменту, металевих колон, обкладених керамічною облицювальною цеглою в дворовій частині ділянки, металевих колон в частині ділянки городу та суцільними дерев'яними заповненнями прогонів між колонами висотою від 163 см до 253 см.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просила усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою, зобовязавши відповідача знести самочинно збудовану ним на межі додаткову огорожу, демонтувати систему каналізації та водопроводу, прокладену впродовж межі між земельними ділянками, та стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду, спричинену порушенням її прав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився із доводами позивача в частині, що стосується додаткової огорожі, та дійшов висновку про часткове задоволення позову, зобовязав ОСОБА_5 знести збудовану ним додаткову огорожу, стягнув з нього 12000грн. на відшкодування позивачці моральної шкоди, судові витрати: судовий збір у сумі 8грн.50коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. та 500 грн. за надання юридичної допомоги, та відмовив у задоволенні інших позовних вимог.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного й всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, належної правової оцінки зібраних у справі доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, на підставі якої судом вирішено спір, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Проте поза увагою суду залишилися вимоги ч. 7 цієї статті, відповідно до якої у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного opгану державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Отже, на підставі зазначеної норми законодавець надає право звернення до суду з позовом відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та зобовязав ОСОБА_5 знести збудовану ним додаткову огорожу.

Стягуючи на користь позивача моральну шкоду в сумі 12000грн., суд не навів обґрунтувань висновку про заподіяння відповідачем ОСОБА_5 моральної шкоди позивачці ОСОБА_2, а також розміру такої шкоди, пославшись лише на надання позивачем доказів на підтвердження наявності у неї гіпертонічної хвороби, через яку їй протипоказано хвилюватися.

У звязку з цим колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно скасувати на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 103 Земельного кодексу України визначено зміст добросусідства. Зокрема, згідно частини першої цієї статті, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Як убачається із матеріалів справи, Управлінням містобудування і архітектури виконкому міської ради з виїздом на місце було виконано обстеження меж земельних ділянок домоволодінь № 73 та № 75 по вул. Фабріціуса у м. Кривому Розі, за результатами якого відповідачу ОСОБА_5 надано припис щодо усунення порушень відповідно до ДБН 360-92**, а саме виконати огорожу у відповідності з вимогами щодо забезпечення нормативної тривалості інсоляції та нормативної освітленості території домоволодіння по вул. Фабріціуса, 73.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 11 від 28 жовтня 2011 року, проведеною під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, існують будівельні норми межових огорож. На стадії проектування на час дослідження діють будівельні норми СН442-72* «Указания по проектированию ограждений площадок и участков предприятий, зданий и сооружений», які розроблені Проектним інститутом № 2 і прийняті постановою Держбуду СРСР № 99 від 26 травня 1972 року. А вимоги що до влаштування огорож між ділянками індивідуальних житлових будинків визначаються у відповідності з п.3.19* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно якого поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови. Розроблення таких правил та їх затвердження здійснюється відповідно до норм законів "Про місцеве самоврядування в Україні". Так, у ОСОБА_7 прийняті «Правила забудови у ОСОБА_7» № 3545 від 28.09.2005 року зі змінами від 24.12.2008року № 294. Технічний стан та конструкція зазначеної споруди не відповідає вимогам існуючих на момент дослідження державних будівельних норм і правил.

Зокрема, в дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що висота огорожі навпроти городу (10 секцій) - 165-174 см, висота огорожі в дворовій частині (9 секцій) 142-165см, висота трьох секцій огорожі, що розташовані навпроти вікон приміщення 1-6 на першому поверсі будинку № 73, що належить ОСОБА_2, складає у своїй максимальній точці 253см від позначки фундаменту огорожі. Технічний стан огорожі, збудованої ОСОБА_5, не відповідає п. 10.15 вимог, встановлених рішенням Криворізької міської ради «Про правила забудови в м. Кривому Розі» № 3545 від 28 вересня 2005 року, і повинна складати 1,2м.

Крім того, у висновку експертизи зазначено, що встановлена огорожа на земельній ділянці домоволодіння № 75 по вул.. Фабріціуса в м. Кривому Розі порушує інсоляцію на земельну ділянку № 73 по вул.. Фабріціуса в м. Кривому Розі.

Згідно з частиною другою статті 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а відповідно до частини шостої цієї статті, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст.. 91 ч. 1 п. г), 96 ч. 1 п. г) Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частиною другою статей 90 та 95 того ж Кодексу передбачено, що порушені права власників земельних ділянок та землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На думку колегії суддів, належним способом захисту прав позивача є зобовязання відповідача привести збудовану ним додаткову огорожу у відповідність з вимогами п. 10.15 рішення Криворізької міської ради «Про правила забудови в м. Кривому Розі» № 3545 від 28 вересня 2005 року, зменшивши її висоту до 1,2 метра.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить із наступного.

Як розяснив Пленум Верховного Суду в п. 5 постанови від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку колегії суддів, у справі відсутні докази на підтвердження спричинення позивачці моральної шкоди, оскільки сама по собі наявність захворювання, при якому протипоказані хвилювання, не є доказом спричинення особі моральної шкоди через конкретну спірну ситуацію.

У частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову про зобовязання відповідача демонтувати систему каналізації та водопроводу, прокладену впродовж межі між земельною ділянкою будинку № 73 і земельною ділянкою № 75 по вул. Фабріціуса в м. Кривому Розі, а також стягнення судових витрат рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2010 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення по часткове задоволення позову.

Усунути перешкоди в користуванні будинком № 73 по вул.. Фабріціуса в м. Кривому Розі та земельною ділянкою, зобовязавши ОСОБА_5 зменшити висоту додаткової огорожі, збудованої ним на межі між земельними ділянками домоволодінь № 73 та № 75 по вул.. Фабріціуса в м. Кривому Розі, до 1 метра 20 сантиметрів.

У задоволені позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 13 грудня 2011 року.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_8