Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 2-4378/11р.
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2011 pоку м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретареві Цимбалюк А.І.
представник відповідача ОСОБА_2
розглянувши під час відкритого попереднього судового засідання в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.
Позивач, після смерті своєї матері ОСОБА_6, своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема ? частиною житлового будинку № 22 по вул. Промислова в м. Рівне. Однак, до нотаріальних органів позивач не могла звернутися для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки, відсутні підстави для видачі такого свідоцтва з причин того, що спадкове майно офіційно зареєстроване за покійним батьком позивача, а ОСОБА_6 отримала на нього свідоцтво про право на спадщину за законом, проте його своєчасно не зареєструвала в КП РМБТІ.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задоволити в повному обсязі, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 22 по вул. Промислова у місті Рівне.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги рахує обґрунтованими, проти задоволення позову не заперечував.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст..174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4 є рідним батьком позивачем, що стверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. 15 лютого 2000 року ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька, мати позивача ОСОБА_6, своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема, й наведеною ? частиною житлового будинку № 22 по вул. Промислова в м. Рівне. Таким чином, набула на неї право власності, бо прийняла спадщину. Проте, ОСОБА_6 не зареєструвала свідоцтво про право на спадщину за законом, за собою право власності на спірну частину будинковолодіння в КП РМБТІ, оскільки 22 травня 2005 року остання померла.
Позивач, після смерті ОСОБА_6, своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема ? частиною житлового будинку № 22 по вул. Промислова в м. Рівне. Однак, до нотаріальних органів позивач не може звернутися для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, відсутні підстави для видачі такого свідоцтва з причин того, що спадкове майно офіційно зареєстроване за покійним батьком позивача, а ОСОБА_6 отримала на нього свідоцтво про право на спадщину за законом, проте його своєчасно не зареєструвала в КП РМБТІ.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Позивач, як власник, продовжує користуватися ? частиною житлового будинку № 22 по вул. Промислова в м. Рівне, яка залишилася останній після смерті батьків. Позивач утримує таку частину будинку, сплачую за неї кошти по її обслуговуванню тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1.А. являється спадкоємницею за законом першої черги спадкування відповідно до ст. 1261 ЦК України, інший спадкоємець за законом відмовився від своєї частки спадщини на користь позивачки.
З вищезазначеного вбачається висновок, що після смерті ОСОБА_6 спадщина, належна їй на праві власності, перейшла до позивачки, так як остання являється спадкоємницею за законом, яка спадкове майно прийняла у спадщину, інший спадкоємець відмовився від спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно абзацу 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, так як ОСОБА_1 являється спадкоємницею за законом, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла, відповідно спадщина належить її, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_6 не може бути перешкодою у набутті права власності на таке майно, яке за позивачем має бути визнано.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст.1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1216, 1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 1, 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, статтями 15, 57-62, 208, 209, 212-215 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 22 по вул. Промислова у місті Рівне.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.