АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В.А.

Суддів Можелянської З.М., Лисичної М.Л.

при секретарі Косенко І.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2011р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2011р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми збитків та відшкодування моральної шкоди задоволені частково, та стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму авансу в розмірі 5050грн, та судові витрати по справі. В задоволені позову в іншій частині відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми збитків та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови йому у задоволені позовних вимог скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його вимоги та стягнути зі ОСОБА_3 на його користь збитки в сумі 845583,98грн., аванс в сумі 7926,50грн., неустойку в сумі 7926,50грн., та моральну шкоду в сумі 50000грн, посилаючись на те, що в оскаржуваній частині рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2006р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, згідно якого ОСОБА_3 зобов'язався продати ОСОБА_2 об'єкт нерухомості, а саме нежитлові приміщення, що знаходяться в буд. 21, по вул. Чичеріна в м. Дніпропетровську, загальною площею 1362,2кв.м., не пізніше 25.12.2006р. за 600950грн., що еквівалентно 119000доларів США, у зв'язку з чим і на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в якості авансу 5050грн., що підтверджується попереднім договором купівлі-продажу (т.1, а.с.9).

Відповідно до вимог ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2008р. попередній договір від 23.11.2006р. було визнано недійсним, з підстав того, що сторони при укладенні попереднього договору помилялись відносно наслідків укладення правочину, оскільки при підписанні договору нотаріусом було допущено помилку в частині визначення площі нежитлового приміщення, що підлягало відчуженню при укладені договору купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_3 належало на праві приватної власності нежитлове приміщення площею 131,1кв.м., що унеможливлювало виконання умов укладеного попереднього договору в майбутньому (т.1,а.с.208-210).

Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивач поставив питання про стягнення завданих йому збитків, які він зазнав після укладення попереднього договору, у зв'язку з неукладенням основного договору, суд правильно прийшов до висновку про стягнення зі ОСОБА_3 на користь позивача отриманої суми авансу в розмірі 5050грн. на підставі ст. 570 ЦК України, відмовивши в задоволені позовних вимог в іншій частині, так як судовим рішенням від 23.11.2008р. було встановлено, що при укладені попереднього договору сторони помилялись відносно наслідків укладення правочину, а тому і немає підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 щодо відшкодування йому збитків, оскільки відповідно до вимог ч.2, ст. 635 ЦК України, обов'язок про відшкодування завданих збитків, покладається на сторону, яка необґрунтовано ухиляється від укладення попереднього договору, тоді як попередній договір визнано недійсним, і матеріали справи не містять доказів про необґрунтоване ухиляння від укладення договору саме відповідача.

Також суд правильно прийшов до висновку про відмову позивачу в задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки відшкодування такої шкоди за виниклих між сторонами правовідносин діючим законодавством не передбачено, і колегія суддів вважає, що в оскаржуваній частині рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що в оскаржуваній частині, рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, безпідставні, і зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволені вимог про стягнення збитків та моральної шкоди, оцінивши докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Таким чином рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2011р. в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: