Справа № 22-ц-977/11 Головуючий у І інстанції Карпович В.Д.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 04.04.2011
УХВАЛА

Іменем України

4 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Поліщука М.А.

суддів Малорода О.І. , Голуб С.А.

при секретарі Вішик О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Яготинського державного історичного музею, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2010 року позивачка пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що наказом директора КЗ КОР „ Яготинський історичний музей" від 22.07.2010 року її звільнено з посади наукового співробітника за ст. 40 п.1 КЗпП України. Вважає, що її звільнили з порушенням вимог ст. 42 КЗпП України, а тому просила скасувати названий наказ як незаконний, поновити її на посаді наукового співробітника КЗ КОР „ Яготинський історичний музей», стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Рішенням Яготинського районного суду від 26 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачка в доводах апеляційної скарги вказує, що суд не повно встановив обставини справи, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про правомірність її звільнення з посади за скороченням штату. Вважає, що суд безпідставно встановив, що позивачка не проходила атестацію, оскільки не витребував на вимогу позивачки у відповідача протокол атестаційної комісії від 17 березня 2009 року. Крім того, суд не дав оцінки наказу відповідача № 116 від 07.06.2010 року, яким були скасовані попередні накази про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення. А тому висновок суду про те, що позивачка притягувалась до дисциплінарної відповідальності, а тому не мала переважного права на залишення на роботі, є неправильним.

Також апелянт наголошує на тому, що суд не врахував, що ОСОБА_4 була переведена на посаду наукового співробітника напередодні скорочення посади, а також на місце працівника, який знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Суд не врахував вимоги п.3 ст. 42 КЗпП України, а саме те, що позивачка має більший трудовий стаж на займаній посаді ніж ОСОБА_4

Також апелянт вважає, що суд не повно встановив обставини справи щодо скорочення штату працівників відповідачем. Вважає, що суд не дав оцінки тому, що директор КЗ КОР «Яготинський історичний музей» не мав повноважень на скорочення штату.

Апелянт просить рішення суду скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду і пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з викладених нижче підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на травень 2010 року на посаді наукових співробітників КЗ КОР „ Яготинський історичний музей" працювали три особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Наказом директора музею за № 69 від 1.04.2010 року з метою співпраці наукових співробітників Картинної галереї були внесені зміни до штатного розпису ОСОБА_6 і посада завідуючої відділом з науково-освітньої роботи замінено на посаду наукового співробітника. В зв"язку з цим ОСОБА_4, яка займала посаду завідуючої відділом науково-освітньої роботи, переведено на посаду наукового співробітника Картинної галереї з 1.04.2010 року, із тарифним розрядом 10 / а.с. 21 /.

Наказом директора музею за № 101 від 19.05. 2010 року, було внесено зміни до штатного розкладу та скорочення працівників. Відповідно до якого, в штаті залишались дві посади наукового працівника.

Рішенням засідання профкому КЗ КОР „ Яготинський історичний музей" від 21.05. 2010 року, відмовлено у наданні згоди на звільнення по скороченню штату працівників які займають посаду наукового працівника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Разом з тим, засідання профкому дало згоду на звільнення на підставі скорочення штату наукових працівників ОСОБА_2 / а.с. 25.26 /.

Про майбутнє звільнення по скороченню штату працівників, ОСОБА_2 була попереджена 19.05.2010 року. Від ознайомлення з даним наказом вона відмовилась, про що було складено відповідний акт. (а.с.85)

Відповідно до нового штатного розпису, в КЗ КОР „ Яготинський історичний музей" в штаті залишились дві посади наукового співробітника, які займають ОСОБА_5 та ОСОБА_4 / а.с. 33 /.

Наказом директора музею за № 148 від 22.07. 2010 року, ОСОБА_2 наукового працівника Картинної галереї, звільнено з даної посади за ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки проведено із дотриманням вимог трудового законодавства, оскільки вона була попереджена про звільнення за два місяці, а також не мла переважного права на залишення на посаді.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності штату працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1/- сімейним - при наявності двох і більше утриманців,

21- особам, в сім"ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком,

З/- працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі,…

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Виходячи із наведеної норми, при визначенні переважного права на залишення на посаді необхідно виходити по-перше із кваліфікації та продуктивності праці.

Як вбачається із матеріалів справи всі троє наукових співробітників ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають вищу педагогічну освіту та 10 розряд.

Разом з тим, ОСОБА_4 має фахову освіту викладача образотворчого мистецтва, що надає їй переваги перед ОСОБА_2, яка є викладачем математики, тобто працює не за фахом.

При визначенні інших умов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 має більший безперервний стаж в даній установі, а саме з 2002 року, тоді як ОСОБА_2 лише з 2003 року.

ОСОБА_4 має на утримання неповнолітнього сина і в її сім»ї відсутні інші особи із самостійним заробітком, оскільки вона є розлученою.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачка не мала переваг для залишення на посаді, оскільки має нижчий кваліфікаційний рівень. Крім того, інші наукові співробітники мають переваги, встановлені ст. 42 КзПП України.

Відповідно до роз'яснень викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду від 06 листопада 1992 року № 9 „ Про практику судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мало місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізації установи, підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення .

При апеляційному перегляді справи встановлено, що скорочення штату працівників установи на час звільнення позивачки дійсно було, що підтверджується наказами від 01.04.2010 р., 19.05.2010 та 22.07.2010 р. і розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України відповідає обставинам справи та вимогам трудового законодавства.

Відповідно до п.6.6. Статуту КЗ КОР „ Яготинський історичний музей" ОСОБА_6 визначає структуру і штатний розпис ОСОБА_6 у межах доведеного в установленому порядку фонду заробітної плати та чисельності та затверджує в управлінні культури та туризму Київської облдержадміністрації.

Відповідно до п. 7.6.2.Статуту управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації у встановленому порядку, після відповідних погоджень затверджує штатний розпис та кошторис музею.

Відповідно до п.7.7.2.9 ОСОБА_6 музею призначає на посади і звільняє з посади заступників ОСОБА_6, керівників, інших працівників структурних підрозділів інших працівників ОСОБА_6.

26 квітня 2010 року директор музею ОСОБА_3 зверталась із листом до Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації в якому просила дати дозвіл на зміни штатного розпису, а саме скорочення посади наукового співробітника. При цьому було обґрунтована така необхідність змін. (а.с.19)

Листом від 11 травня 2010 року заступник начальника Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації повідомив, що рішення про доцільність утримання в штаті музейної установи відповідних працівників належить до компетенції керівника закладу. Таким чином дана відповідь свідчить про погодження Управлінням культури і туризму Київської обласної державної адміністрації скорочення штату працівників ОСОБА_6. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Відповідно до штатного розпису вільних посад, які могли бути запропоновані позивачці в ОСОБА_6 не було.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, апеляційна скарга висновків суду не спростовує, а тому вона підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді