Справа № 2-3101/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кругового О.О., при секретарі Хоменко Н.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про встановлення порядку спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення порядку спілкування з дитиною. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що з відповідачем перебував у шлюбі від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з відповідачем. Зазначає, що він, як батько дитини, має право на спілкування з донькою та прийняття участі у її вихованні, однак відповідач перешкоджає йому в цьому. Просить встановити спосіб його участі у вихованні доньки шляхом визнання його права на регулярні щотижневі побачення з дитиною шляхом забирання дитини до себе додому на вихідні (з 14.00год п»ятниці до 21.00го. неділі), визнати за ним право забирати доньку з собою у відпуску для їхнього відпочинку двічі на рік у місяці визначені графіком відпусток.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи приведені в позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні.

Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною вина не чинить, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні при прийняті рішення повністю покладається на розгляд суду, однак зазначила про те, що слід дотриматися рівності батьків у спілкуванні та виховані дитини, виходячи як з їх інтересів, так і інтересів дитини.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, зважаючи на те, що позивачу було розяснено право змінити, уточнити, доповнити заявлені вимоги та процесуальні наслідки невиконання вказаних дій; що сторонам по справі було розяснено положення ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_4 29.01.2003р.н. (а.с.10). 30.01.2007року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11). Дитина після розлучення батьків проживає з матір»ю, відповідачем по справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2011року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини було відмовлено. Рішення суду набрало чинності (а.с.9).

Однак, відповідач по справі чинить позивачу перешкоди у можливості вільного та безперешкодного спілкування з донькою, в зв»язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом, зазначаючи про те, що відповідач порушує його право на вільне спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Положенням ст.159 СК України, передбачено, що в разі якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, згідно якої держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятків випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливо його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька, а і дитини.

Враховуючи пояснення учасників процесу, з урахуванням інтересів дитини, а також інтереси батьків, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно є спір з приводу прийняття участі батька у спілкуванні з дитиною, в звязку з чим є необхідність у визначені способу участі батька у вихованні дитини, визначені періодичності та систематичності побачення, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до Закону України „ Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ним регулярних стосунків та прямих контактів. Батько має рівні з матір`ю права та обовязки відносно дитини, проживання окремо не впливає на обсяг таких прав та обовязків.

Зазначена норма також передбачена ч. 3 ст.157 СК України, яка передбачає, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, тому суд вважає, що дитина повинна мати спілкування з обома батьками.

З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду 3 від 15.05.2006р.), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

При встановленні визначені способу участі батька у вихованні дитини, визначені періодичності та систематичності побачення, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування, суд враховує: позитивне ставлення позивача до дитини, бажання спілкуватись з нею та займатись її вихованням; його ставлення до своїх обовязків як батька; вік дитини, яка являється малолітньою і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя (відвідування ДНЗ, обідній сон, режим дня).

Окрім того, відповідно до висновку служби у справах дітей Павлоградської міської ради від 22.06.2011 року у співбесіді, дитина висловила бажання зустрічатися із батьком, але проживати разом з матірю. Також, враховуючи те, що батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 створили належні умови для виховання, навчання, піклуються про стан здоров»я та розвиток дитини, виконують свої батьківські обов»язки, служба у справах дітей не заперечує проти участі батька у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.6).

На підставі викладеного, суд вважає за можливе визначити способи участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з ним шляхом встановлення днів побачень позивача з дитиною у вихідний день - суботу, а саме кожну другу та четверту суботу з 08.00годин до 18.00годин відповідної неділі за місцем проживання батька, з урахуванням рівності прав з відповідачем.

В свою чергу, суд також прийшов до висновку про можливість визначення часу для спільного відпочинку батька з дитиною щорічно, в період його щорічної відпустки. Однак, суд вважає за необхідне обмежити це право наявністю висновку медичного закладу про задовільний стан здоровя, з урахуванням тривалості спільного відпочинку та наявності санітарно-курортної путівки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про встановлення порядку спілкування з дитиною задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_1 має право на вільне спілкування з дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і брати участь в її вихованні в наступний спосіб :

- в кожну другу та четверту суботу з 8.00години до 18.00 відповідної неділі за місцем проживання батька.

- під час його щорічної відпустки, протягом двох тижнів щорічно, без обмеження часу, при наявності санаторно-курортної путівки та висновку медичних закладів про задовільний стан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість вільно спілкуватися з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в установлений судом час, не чинити перешкод і не втручатись в їх спілкування.

В іншіх частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги, а особи, які не були присутні при його оголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5