Справа № 215/11
РІШЕННЯ
Іменем України
22 лютого 2011 року Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_1
представників позивачки ОСОБА_2
відповідачки ОСОБА_3
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
у Київській області ОСОБА_4
Яготинського БТІ ОСОБА_5
спеціаліста відділу Держкомзему
України у Згурівському районі ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в смт.Згурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКОЇ ОСОБА_8 ЗГУРІВСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Яготинське бюро технічної інвентаризації Київської області про визнання права власності,
15 листопада 2010 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що на підставі її заяви рішенням Новоолександрівської сільської ради у 1974 році їй було виділено у користування для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд земельну ділянку розміром 100 кв. м біля житлового будинку № 13 по вулиці Перемоги (Ягідна), де вона на той час проживала, на якій вона побудувала собі погріб, курник та саж. Правовстановлюючі документи на право користування зазначеною земельною ділянкою видані не були, однак з 1974 року по даний час вона користується даною земельною ділянкою та побудованими господарськими будівлями та спорудами. У серпні місяці 2007 року їй стало відомо, що спірну земельну ділянку без її відому рішенням Новоолександрівської сільської ради було передано у приватну власність ОСОБА_9 Вона зверталася до сільського голови у серпні 2007 року, 2 липня 2008 року із заявами про перегляд рішення сільської ради, які не були винесені на розгляд сесій сільської ради. На її звернення у травні 2010 року сільський голова 15 червня 2010 року, одноособово розглянувши заяву, рекомендував звернутися до суду, тому просить визнати, що вона є власником погріба, будівель курника та сажу, розташованих по вулиці Перемоги, 13 в селі Нова Олександрівка Згурівського району Київської області, визнати недійсним Державний акт серії ЯИ № 403508 на право власності на земельну ділянку розміром 0,0556 га, розташовану АДРЕСА_1, зареєстрований 21 серпня 2009 року на імя ОСОБА_9, визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,01 га, розташовану по вулиці Перемоги, 13 в селі Нова Олександрівка Згурівського району Київської області, як за особою, яка добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою понад 15 років, але не має документів, які б свідчили про наявність прав на таку земельну ділянку.
2
В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить визнати, що вона є власником недобудованих споруд: погріба, курника та сажу, розташованих по вулиці Перемоги, 13 в селі Нова Олександрівка Згурівського району Київської області, визнати недійсним Державний акт серії ЯИ № 403508 на право власності на земельну ділянку розміром 0,0556 га, розташовану АДРЕСА_1, зареєстрований 21 серпня 2009 року на імя ОСОБА_9, визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд розміром 0,01 га, розташовану по вулиці Перемоги, 13 в селі Нова Олександрівка Згурівського району Київської області, як за особою, яка добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою понад 15 років, але не має документів, які б свідчили про наявність прав на таку земельну ділянку.
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 30 грудня 2010 року до участі у справі було залучено територіальний орган державної архітектурно-будівельної інспекції у Згурівському районі Київської області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 4 січня 2011 року до участі у справі було залучено державну архітектурно-будівельну інспекцію у Згурівському районі Київської області та Яготинське БТІ Київської області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 11 січня 2011 року третю особу державну архітектурно-будівельну інспекцію у Згурівському районі Київської області було замінено на інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області.
В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю, відповідач сільський голова первинний позов визнала частково, після уточнення позивачкою позовних вимог сільський голова у судове засідання не зявилася, направила заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради, своїх заперечень суду не надала, у вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду, відповідачка ОСОБА_9 та її представник позов не визнали повністю.
В судовому засіданні позивачка пояснила, що в 1974 році радгосп «Новоолександрівський»надав їй квартиру (номера якої не памятає) по вулиці Перемоги, 13 в селі Нова Олександрівка. Оскільки біля квартири, в якій вона мешкала, не дозволили викопати погріб, то вона викопала його біля квартири поруч. З того часу вона користується погребом за зазначеною адресою. З дошок також сама збила погрібник та курник, які фундаменту не мають. Саж, який також не має фундаменту, виділив директор товариства ОСОБА_10 Земельна ділянка, на якій знаходяться спірні приміщення, перебуває у її користуванні більше 15 років. До сільського голови вона зверталася декілька разів після того як відповідачка ОСОБА_9 повідомила, що приватизувала спірну земельну ділянку, однак сільський голова не виніс питання про виділення їй спірної земельної ділянки для обслуговування господарських приміщень на розгляд сесії сільської ради. Огорожу на земельній ділянці площею 0,01 га вона встановила в 2007 році після того як відповідачка ОСОБА_9 обгородила садибу. Земельний податок за спірну земельну ділянку не сплачує як такий, що їй не нараховувався. В даний час вона мешкає АДРЕСА_2, де є сарай і погріб, якими вона не користується. Крім того, має цегляний сарай, побудований їй братом, у полі обробляє земельну ділянку площею 0,15 га. Порушені в позовній питання не були предметом розгляду компетентних державних органів. В ході розгляду справи позивачка уточнила, що земельна ділянка їй була наділена у користування у 1976 році.
В судовому засіданні представник позивачки дав пояснення, аналогічні поясненням позивачки, зазначивши, що позивачка, крім того, до 2007 року ще декілька разів зверталася до сільської ради з даного питання, однак не має письмових доказів тому. Позивачка у 1976 році отримала усний дозвіл радгоспу і сільської ради на проведення будівництва, проекту на
будівництво не має, тоді ж профспілковий комітет надав їй земельну ділянку розміром 0,01 га. Дана земельна ділянка до прибудинкової території не відноситься. Позивачка була і є власником будівельних матеріалів, витрачених на будівництво спірних господарських споруд, які є власністю позивачки.
В судовому засіданні відповідач сільський голова ОСОБА_11, частково заперечуючи проти первинного позову (до уточнення позовних вимог позивачкою), пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_7 користується спірною земельною ділянкою розміром 0,01 га з 1987 року. Рішення будь-якого компетентного органу з даного приводу не приймалось, однак має місце набувальна давність. Щодо виділення земельної ділянки відповідачці ОСОБА_9 приймалось рішення сесії сільської ради. При цьому необхідно було врахувати, що позивачка користується частиною спірної земельної ділянки, однак відповідачка ОСОБА_9 не зазначила в заяві, поданій до сільської ради, про наявність перешкод при приватизації земельної ділянки. Спірні споруди знаходяться на земельній ділянці відповідачки ОСОБА_9 Земельна ділянка, де розташований спірний погріб, не має ніякого відношення до квартири № 4, в якій раніше мешкала ОСОБА_7 Позивачка не сплачує земельний податок за спірну земельну ділянку як і не проводиться його нарахування. Позов визнає в частині визнання за позивачкою права власності на спірні споруди та на земельну ділянку площею 0,01 га та визнання частково недійсним Державного акту серії ЯИ № 403508 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,01 га.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_9, вона ж як свідок, та її представник пояснили, що ВАТ «Новоолександрівське»у 2005 році надало відповідачці ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_3, яку остання приватизувала в 2006 році. Рішенням сесії Новоолександрівської сільської ради від 23 серпня 2007 року відповідачці ОСОБА_9 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,06 га, рішенням сесії цієї ж сільської ради від 12 червня 2008 року їй передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0556 га, на підставі якого було видано Державний акт. Відповідачка ОСОБА_9 сплачує земельний податок за зазначену земельну ділянку. Про приватизацію нею земельної ділянки відповідачка ОСОБА_9 повідомила позивачку з тим, щоб остання звільнила дану земельну ділянку як і решта, хто користувався погребами на даній території. Однак позивачка не зважила на прохання та поставила огорожу на спірній земельній ділянці площею 0,01 га, де знаходяться спірні будівлі, які не є капітальними будівлями. Позивачка отримала квартиру АДРЕСА_4, де їй у користування надано сарай і погріб. Після припинення користування квартирою № 4 по вулиці будинку № 13 по вулиці Перемоги в селі Нова Олександрівка позивачка згідно чинного законодавства втратила право користування земельною ділянкою за даною адресою.
В судовому засіданні представник третьої особи Яготинського БТІ ОСОБА_5 в межах своїх службових повноважень пояснила, що позов в частині визнання права власності на будівлі не може бути задоволено. Позивачка має квартиру № 3 по вулиці Леніна в селі Нова Олександрівка, яка надана їй в 2004 році та яку вона приватизувала та зареєструвала на неї право власності. Господарські будівлі біля даного будинку не приватизовані позивачкою. Щодо приватизації спірних будівель позивачка не зверталася до БТІ. Згідно чинного законодавства господарські споруди не підлягають приватизації окремо від житла.
В судовому засіданні представник третьої особи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області ОСОБА_4 пояснив, що позов не може бути задоволено, оскільки згідно чинного законодавства право власності на споруди окремо від житлового будинку не може бути визнано. В експлуатацію приймаються ті обєкти, на які
видано дозвіл, при цьому повинен бути дозвіл на використання земельної ділянки. До інспекції з даного питання позивачка не зверталась.
Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 3 вересня 2004 року зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була виділена їй рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради від 27 січня 2004 року № 4 (а.с.14, 67, 75 копії паспорта, рішення та ордера), за даною адресою вона має для користуванні погріб та сарай, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 До 2004 року позивачка була наймачем квартири АДРЕСА_5 (а.с.166-169 копія рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 грудня 2006 року), у її користуванні перебували самостійно змайстровані із дощок господарські споруди: надбудова над погребом, та сарай, крім того, погреб та саж у вигляді будки, що пересувається, наданий їй правлінням ВАТ «Новоолександрівське»на початку 90-х років (підтверджено показаннями свідка ОСОБА_10С.). Зазначені споруди розташовані на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_6, якими вона продовжує користуватися по даний час, що не оспорюється особами, які приймають участь у справі, та підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Зазначені споруди безпосередньо не пов'язані із землею, не мають фундаменту, освітлення та підлоги, їх амортизаційний знос складає 36 років (а.с.30 акт), що підтвердив також свідок ОСОБА_16 Позивачка не надала суду належних доказів про межі та конфігурацію земельної ділянки, рішення компетентних, визначених законом державних органів, про передачу їй у користування земельної ділянки розміром 0,01 га чи акту відведення даної земельної ділянки, чи про надання дозволів на будівництво. Позивачка звернулася до сільської ради по питанню виділення їй спірної земельної ділянки вже після виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку відповідачці ОСОБА_9 (а.с.8-10, 11, 13, 107 копії заяв позивачки та відповідей сільського голови).
Рішенням правління ВАТ «Новоолександрівське»від 1 квітня 2005 року відповідачці ОСОБА_9 надана квартира АДРЕСА_7, яку вона приватизувала (а.с.170 копія свідоцтва про право власності від 27 грудня 2006 року). Рішенням Новоолександрівської сільської ради від 23 серпня 2007 року у межах наданих їй повноважень відповідачці ОСОБА_9 була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яке є чинним (а.с.40, 68 копії заяви та витягу з рішення), рішенням цієї ж сільської ради від 12 червня 2008 року № 122-11-V затверджено технічну документацію на вказану земельну ділянку (а.с.69 копія рішення) та 2 липня 2009 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд ОСОБА_9 за її місцем проживання, площею 0,0556 га. (а.с.12 копія Державного акту). Загальний розмір ділянки, переданої відповідачці ОСОБА_9 не зменшений при видачі Державного акта на 0,01 га. Відповідачка ОСОБА_9 сплачує нарахований їй у встановленому порядку земельний податок з фізичних осіб за земельну ділянку (а.с.70-71 копії податкового повідомлення та квитанції). Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 підвердили, що передача земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність ОСОБА_9 проведена відповідно до чинного законодавства рішенням сесії Новоолександрівської сільської
ради відповідно до Генерального плану забудови села ОСОБА_18. Дана земельна ділянка виділена в натурі і її межі погоджені із суміжними землекористувачами, на ній розташована квартира відповідачки ОСОБА_9
Згідно Генерального плану забудови села ОСОБА_18 встановлено, що спірна земельна ділянка є складовою частиною земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_6, тобто відноситься до прибудинкової території даного будинку (а.с.164-165 копія витягу з Генерального плану, розробленого у 1992 році).
Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України 1991 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Громадяни України мають право один раз безоплатно приватизувати земельні ділянки у встановлених розмірах та за таким цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, тобто присадибної ділянки (ст.40 ЗК України). Право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадяни набувають за рішенням органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень.
Так, відповідно до вимог ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Ч.3 ст.116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
Зі змісту ст.118 ЗК України вбачається, що громадянини, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд подають заяву до відповідної сільської ради за місцем знаходження земельної ділянки. В разі згоди на передачу земельної ділянки у власність рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється на замовлення громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, після чого погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідної ради. ОСОБА_8 рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.
Згідно з ч.2 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.
Згідно з ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Згідно з ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Згідно з ч.1 ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.
Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Заслухавши сторони та їхніх представників, представників третіх осіб, свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_24, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що мають місце порушені права позивачки, оскільки для здійснення будівництва позивачка зобовязана була набути право власності на землю чи право користування земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення та отримати дозвіл на будівництво.
Позивачка відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надала суду доказів тим обставинам, що вона здійснила будівництво нерухомого майна з додержанням встановлених норм і правил, за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Доводи позивачки про те, що у 1976 році за нею була закріплена земельна ділянка розміром 0,01 га є необґрунтованими, оскільки відсутнє рішення про надання їй земельної ділянки розміром 0,01 га, акт про відведення меж такої ділянки в натурі (на місцевості) і документ, що посвідчує це право. Показання свідків є неналежними доказами при встановленні розмірів земельної ділянки та її конфігурації.
Дія ст.376 ЦК України не поширюється на випадки розміщення на земельній ділянці обєктів, які не пов»язуються із землею фундаментом і не визнаються у законодавстві нерухомістю. Крім того, господарські будівлі, які розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці, призначені для обслуговування головної речі (будинку) та повязані з нею спільним призначенням, не є самостійним обєктом нерухомого майна, не є відокремленим майном від будинку та складають з ним одне ціле.
Сама по собі наявність строку набувальної давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення права власності або користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з статтею 119 Земельного кодексу України є лише підставою для звернення до органу державної влади, або органу місцевого самоврядування з
відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. При цьому, земельна ділянка, яка вже була передана у власність одній особі на підставі рішення відповідного органу, не може буди передана у власність іншій особі лише в силу права, яке виникло у неї у звязку з набувальною давністю (ухвала Верховного суду України від 30 травня 2007 року).
На підставі викладеного, керуючись ст.22 ЗК України 1990 року, ст.ст.4, 81, 116, 118, 119 ЗК України, ст.ст.375, 376, 381 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-
В позові ОСОБА_7 до НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКОЇ ОСОБА_8 ЗГУРІВСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Яготинське бюро технічної інвентаризації Київської області про визнання права власності відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО

Справа № 215/11

РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2011 року Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участю секретаря

судових засідань ОСОБА_1

представників позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

інспекції державного

архітектурно-будівельного контролю

у Київській області ОСОБА_4

Яготинського БТІ ОСОБА_5

спеціаліста відділу Держкомзему

України у Згурівському районі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в смт.Згурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКОЇ ОСОБА_8 ЗГУРІВСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Яготинське бюро технічної інвентаризації Київської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність даної справи те, що для складення мотивованого рішення в повному обсязі потрібен додатковий час, суд оголошує в даному судовому засіданні вступну та резолютивну частини рішення, відклавши складення повного рішення відповідно до вимог ст.209 ЦПК України на строк не більше ніж на 5 днів з дня закінчення розгляду справи і повідомляє особам, які беруть участь у справі, що вони зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 25 лютого 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_7 до НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКОЇ ОСОБА_8 ЗГУРІВСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Яготинське бюро технічної інвентаризації Київської області про визнання права власності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО